Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

20 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на вивезення дитини за межі України одним із батьків, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого 22 грудня 2002 року народила сина [PERSON], шлюб було розірвано 31 грудня 2010 року. Відповідача [PERSON] ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 лютого 2014 року оголошено у розшук як боржника по аліментам. Позивачка разом із неповнолітньою дитиною планує подорож за межі України. В добровільному порядку відповідач відмовляється надати нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дітей за кордон, у зв'язку із чим позивач просить суд надати їй дозвіл на вивезення дитини за межі України на термін один рік без згоди та супроводу батька. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, пояснила, що у зв'язку з проведенням на території Донецької області антитерористичної операції бажає мати можливість виїхати до безпечного місяця на тимчасовий період з дитиною, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, про явку в суд був повідомлений належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Представник органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Зясувавши позицію позивача, представника органу опіки та піклування, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 31 грудня 2010 року, про що свідчить рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 31 грудня 2010 року (а.с.5). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-НО № 305559, виданим відділом реєстрації актів громадського стану Костянтинівсього міського управління юстиції (а.с.6), який мешкає з позивачкою (а.с.7) та знаходиться на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає, ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 лютого 2014 року його оголошено у розшук як боржника по аліментам (а.8). Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Так, згідно паспортних даних позивачки та свідоцтва про народження дитини, вони є громадянами України. Дитина проживає разом з матір'ю. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. На теперішній час, у зв'язку з проведенням на території Донецької області антитерористичної операції позивачка бажає мати можливість виїхати з дитиною до безпечного місця. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, в силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved