Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

05.01.2017р. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON], просила в рахунок погашення заборгованості за кредитним № 1541/08/06 від 08.10.2008р. звернути стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку площею 0,0521 га для ведення садівництва, кадастровий номер 4620980800:09:000:0342, розташовану у садово-городньому товаристві «Машинобудівник» на території Бартатівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. та садовий будинок № 6 «а» у садово-городньому товаристві «Машинобудівник» у с. Бартатів Городоцького р-ну Львівської обл. загальною площею 28,2 кв. м. Вимоги мотивує тим, що 08.10.2008 р. між ПАТ «ВіЕйБі Банк» (далі [PERSON]) та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір на суму 14 000 дол. США із сплатою 15 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 07.10.2013 р.\~\~ З метою забезпечення виконання зобовязань по означеному кредитному договору, в цей же день між позичальником та банком було укладено іпотечний договір, відповідно до якого, в іпотеку передано земельну ділянку площею 0,0521 га для ведення садівництва, кадастровий номер 4620980800:09:000:0342, розташовану у садово-городньому товаристві «Машинобудівник» на території Бартатівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. та садовий будинок № 6 «а» у садово-городньому товаристві «Машинобудівник» у с. Бартатів Городоцького р-ну Львівської обл. загальною площею 28,2 кв. м. Окрім цього, 08.10.2008р. між Банком та [PERSON] укладено Договір поруки №7380. У зв'язку із порушенням виконання відповідачем зобов'язань за вищеозначеним кредитним договором, [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за цим договором. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31.08.2012р. стягнуто солідарно з [PERSON] і [PERSON] в користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» 143\~887 грн. 36 коп. заборгованості, вирішено питання судових витрат. Означене рішення суду не оскаржувалось та набуло законної сили. Рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 63 від 20.03.2015р. вирішено розпочати процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» [PERSON], а рішенням № 213 від 22.02.2016р. продовжено строк процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» до 19.08.2018р. (а.с.35). Відповідач [PERSON] своїх зобовязань не виконує, заборгованість по вказаному кредитному договору не погашає, тому Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» просить про стягнення заборгованості із [PERSON] за основним зобовязанням за рахунок забезпечувального зобовязання. Представник позивача у судове засідання не з'явився, 08.06.2017р. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» [PERSON] подала клопотання, в якому висловилась на підтримку позову, просила про розгляд справи у відсутності їх представництва (а.с. 105-106). Відповідач, в судове засідання повторно не зявився, причин неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належно (а.с.86, 95, 103-104). Оскільки сторони в судове засідання не зявились, суд відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України розглядає справу на підставі зібраних в ній доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачувати проценти. \~Як встановлено судом, 08.10.2008р. між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір на суму 14 000 дол. США із сплатою 15 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 07.10.2013 р.\~\~Згідно умов даного договору, відповідач зобов'язувся повертати кредитні кошти у строки, визначені договором, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також інші обов'язкові платежі згідно кредитного договору. З метою забезпечення виконання зобовязань по означеному кредитному договору, 08.10.2008р. між позичальником та банком укладено іпотечний договір, відповідно до якого, в іпотеку передано земельну ділянку площею 0,0521 га для ведення садівництва, кадастровий номер 4620980800:09:000:0342, розташовану у садово-городньому товаристві «Машинобудівник» на території Бартатівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. та садовий будинок № 6 «а» у садово-городньому товаристві «Машинобудівник» у с. Бартатів Городоцького р-ну Львівської обл. загальною площею 28,2 кв. м. також укладено Договір поруки №7380 від 08.10.2008р. між Банком та [PERSON] (а.с.14-21, 28-34). У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Так, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31.08.2012р. стягнуто солідарно з [PERSON] і [PERSON] в користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» 143\~887 грн. 36 коп. заборгованості за кредитним договором № 1541/08/06 від 08.10.2008р., вирішено питання судових витрат. Означене рішення суду не оскаржувалось та набуло законної сили (а.с. 48-49). Як убачається із змісту позову, на грудень 2016р. вищеозначене рішення суду не виконано, заборгованість відповідача перед Банком, як убачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1541/08/06 на 05.12.2016р. складає 27\~174,05 дол. США, що еквівалентно 703\~799 грн. 61 коп. (курс НБУ 25, 898742 грн. за один дол. США на 05.12.2016р.) та 13\~222 грн. 74 коп., з них : 12\~370,63 дол. США заборгованість за основною сумою кредиту; 14\~804,41 дол. США заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2\~847,45 грн. заборгованість за щомісячною платою за обслуговування кредиту; 10\~375,29 грн. неустойка за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за кредитним договором (а.с. 8-9). Відповідно до\~\~ст. 546 ЦК України\~\~виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою. У відповідності до\~\~ст. 572 ЦК України\~\~в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до вимог ст.ст. 575, 589 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. У постанові Верховного Суду України № 6-1080цс15 від 03.02.2016р. зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. За змістом цієї статті звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобовязанням і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобовязання, що вважається виконанням згідно ст.599 ЦК України. Забезпечувальне зобовязання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки, у спосіб заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в незалежність від застосування нею інших способів правового захисту. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня. Згідно з ч. 1 ст.\~12, ч. 1 ст.\~33 ЗУ «Про іпотеку»\~у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Підпунктом 4.1.6. п. 4.1. Договору іпотеки передбачено, що у разі порушення позичальником зобовязання за кредитним договором чи іпотекодавцем за цим Договором, а також інших обовязків іпотекодавця/позичальника, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно п.п. 7.2., 7.3., 7.5. Договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, в т.ч. на підставі рішення суду. Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п. 7.2. цього договору. Відповідно до\~ст. 39 ЗУ "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього\~Закону. Згідно ст. 7\~ЗУ "Про іпотеку"\~\~за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Закон України "Про іпотеку"\~передбачає кілька способів звернення стягнення на предмет іпотеки. Право вибору способу звернення належить Іпотекодержателю. Позивач просить суд встановити спосіб реалізації предмету іпотеки - шляхом продажу предмету іпотеки Банком від свого імені будь-якій особі-покупцю, за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час їх реалізації у порядку передбаченому ст. 38 ЗУ "Про іпотеку" та надання Банку всіх прав продавця, необхідних для здійснення продажу. Інших осіб, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, судом не встановлено. Отже, оскільки відповідач своїх зобов'язань перед Банком належним чином не виконав, суд приходить до висновку, що вимоги обгрунтовані, а тому задоволює позов. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~суд стягує з відповідача в користь позивача 1\~578 грн. (551,20 + 826,80 + 200) судових витрат (а.с. 1, 47, 96). За наведеного та

Outcome: approved