Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

[PERSON] звертаючись до суду з позовом до приватного акціонерного товариства "Екологія", просить стягнути з відповідача 8 742,76 грн заборгованості по заробітній платі з врахуванням рівня інфляції та 6 000 грн у відшкодування моральної шкоди (а.с.1). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що з вересня 2005 року по 07 березня 2014 року працювала заготівельником вторинної сировини на підприємстві ПАТ «Екологія». Вказує, що з січня 2013 року підприємство перестало виплачувати заробітну плату і на даний час також не проведено повного розрахунку, зокрема не виплачено належних коштів в сумі 8 742,76 грн. Позивач у судовому засіданні зменшила позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати до 2 642 грн 76 коп, а також просила стягнути суму компенсації - 25 грн 27 коп та моральну шкоду в розмірі 6 000 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений, надіслав письмові заперечення, які залучено до матеріалів справи та відповідно яких позовні вимоги визнав частково на суму 2 642 грн 76 коп та суму компенсації 25 грн 27 коп (а.с.20-21). Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач з 15 вересня 2005 року по 07 березня 2014 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ "Екологія", що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці (а.с.4) та наказах №113к (а.с.27), №15к (а.с.26). Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 94 КЗпП, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно довідки № 576 від 22.04.2014 року ПАТ «Екологія», загальна сума заборгованості ПАТ "Екологія" перед [PERSON] з заробітної плати за період з листопада 2013 року по березень 2014 року становить 2 642 грн 76 коп (а.с.25). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оплату праці", ст.ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМ України № 159 від 21.02.2001р., підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання зобов'язані здійснювати компенсацію громадянам втрати частин доходів у випадку порушення встановлених строків виплати заробітної плати, яка проводиться у разі її затримки на один і більше календарних місяців. Відповідно до розрахунку сума компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати за листопад 2013 року - березень 2014 року, з урахуванням рекомендацій Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97Р «Рекомендації відносно порядку застосування індексу інфляції при розгляді судових справ», становить 25,27 грн. Зрештою, наявність факту порушення трудового законодавства щодо невиплати позивачу всіх належних коштів при звільненні вбачається з листа Територіальної державної інспекції з питань праці у Чернігівській області від 30.04.2014 року (а.с.28-30). За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 2 642 грн 76 коп та компенсації втрати грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в сумі 25 грн 27 коп підлягають задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на її користь у відшкодування завданої невиплатою заробітної плати моральної шкоди в розмірі 6 000,00 грн., суд встановив наступне. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно роз'яснень, які містяться в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що саме неправомірними діями відповідача щодо позбавлення права позивача на своєчасне одержання винагороди за працю, закріплене у ст. 43 Конституції України, позивачу була завдана моральна шкода, яка виразилась у втраті нормальних життєвих зв'язків, а саме позивач був позбавлений доходу, що змусило її прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, з даного приводу позивач зазнав переживань. Однак, розмір визначений позивачем є надто завищеним і суд, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідне стягнути на користь позивача 700 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди. У відповідності до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 487 грн. 00 коп. (243 грн. 60 коп. за вимоги майнового характеру + 243 грн. 60 коп. за вимоги немайнового характеру) підлягає стягненню з відповідача. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial