Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, треті особи: Введенська селищна рада Чугуївського району Харківської області, Управління Держгеокадастру у Чугуївському районі Харківської області, в якому просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) орієнтованою площею 7,0517 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території ВСАТ «Тернівське» Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що після смерті її бабусі залишилась земельна частка (пай), яку вона прийняла після смерті спадкодавиці так як фактично з нею проживала, однак спадкові права не може оформити через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд задовольнити їх в повному обсязі (а.с. 25). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі та винести рішення у відповідності до чинного законодавства (а.с. 27). Треті особи в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти позову не заперечували (а.с.24, 26). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилась [INFO] року, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Батьками позивача зазначено: [PERSON] та [PERSON]. Дівоче прізвище позивача «[PERSON]» змінено на «[PERSON]» на підставі шлюбу з [PERSON]. 14.03.1995 року позивач розірвала шлюбні відносини з [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області від 14 березня 1995 року, після розірвання шлюбу її прізвище залишилося «[PERSON]» (а.с. 13). [PERSON] є рідною бабусею позивача по материнській лінії, дівоче прізвище її матері «[PERSON]» було змінено на «[PERSON]» на підставі Свідоцтва про одруження серія [NUMBER], виданого Виконкомом Орджонікідзевської районної ради народних депутатів м.Харкова від 11.01.1969 року (а.с. 11). [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть за підписом керівника державного органу реєстрації актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть серія [NUMBER] від 23.04.2005 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Чугуївського районного управління юстиції Харківської області за місцем реєстрації (а.с. 14). Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки (паю), що належав їй на праві власності, розташований на території ВСАТ «Тернівське» Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області. Так, відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до розпорядження голови Чугуївської РДА №279 від 24.06.2003 року, бабуся позивача [PERSON] обліковується в зазначеному Розпорядженні голови Чугуївської РДА за №7, визначено №7 земельної ділянки та загальною орієнтовною площею 7,0517 га (а.с. 16). Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Окрім позивача інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має, батьки позивача між собою розлучилися більш ніж 30 років тому, а мати позивача - [PERSON], померла [INFO] року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 16.10.2014 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Чугуївського районного управління юстиції Харківської області, спадщину після смерті [PERSON] не оформляла. Позивач у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі до нотаріальної контори не звернулася, натомість була зареєстрована та фактично проживала разом з нею за однією адресою, а отже є такою що прийняла спадщину, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 2412 від 22.11.2016 року (а.с. 17). Крім того, відмову від спадщини не заявляла. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1258 ЦК України «спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово». Частина 2 вищезазначеної статті говорить, що «Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.» У відповідності до п. 17 перехідних положень ЗК України сертифікат на право на земельну частку (пай), вважається правовстановлюючим документом і є дійсним до виділення земельної ділянки в натурі. В разі смерті власника такого сертифіката, спадкування права на земельний пай здійснюється за нормами чинного законодавства, згідно норм ЦК України. У зв'язку з тим, що [PERSON] внаслідок відсутності правовстановлюючого документу, не може належним чином оформити свої майнові права на успадковане майно, а саме земельну частку (пай) та отримати державний акт на право приватної власності на землю, вона змушена була звернутися до суду. Згідно з нормами ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування. Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08.08.1995 року визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання, відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян здійснюється шляхом визнання прав. Статтею 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено, що право на земельну частку (пай) мають громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно ст.2 вищезазначеного Закону України, до документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) відносяться рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). З урахуванням зазначених вище положень Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004року, в ухвалі Верховного Суду України від 10.10.2007року зроблено висновок, що неотримання спадкодавцем, включеним за життя до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), сертифікату на відповідну земельну частку (пай), не може бути підставою для відмови спадкоємцю в успадкуванні цієї ідеальної частки (паю). З огляду на зазначене, виходячи з того, що [PERSON] була включена до списку осіб - членів ВСАТ «Тернівське», а отже набула право на земельну частку (пай), та враховуючи вище вказану правову позицію Верховного Суду України, не отримання [PERSON] сертифікату не впливає на наявність у неї права на земельну частку (пай) і не позбавляє спадкоємців можливості успадкування наявного у спадкодавця майнового права. Таким чином, всебічно і повно дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням їх належність, допустимість, достатність і взаємозв'язок, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved