Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач в позові зазначає, що на його адресу надійшла постанова начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Калинчука С.І. про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 8671 від 03.10.2013 року про звернення стягнення на адміністративний будинок літ. «А», що знаходяться за адресою: [ADDRESS], який належать йому на праві власності. Вважає, що зазначений виконавчий напис є таким, що не підлягає до виконання. Тому звертається до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач, представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просили визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 03.10.2013 року за реєстровим номером 8671, за яким пропонується звернути стягнення на адміністративний будинок літ. "А", які знаходяться за адресою: [ADDRESS] та належать на праві власності [PERSON], мотивуючи тим, що питання звернення стягнення на нерухоме майно повинно було б вирішуватися в судовому порядку, оскільки заборгованість ТОВ "Виробнича фірма "ДоМ" за кредитним договором є спірною. Представник ПАТ "Омега банк" проти позову заперечував, мотивуючи тим, що виконавчий напис було вчинено у відповідності до вимог та в строк, передбачений чинним законодавством, а тому виконавчий напис підлягає виконанню. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засіданні не з'явилася без поважних причин, хоч належним чином була повідомлена про день розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону Україна «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі напаси, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до постанови КМУ від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» передбачено, що: нотаріально посвідчені угоди, які передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а). оригінал нотаріально посвідченої угоди; б). документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. У виконавчому написі зазначено, що ним пропонується звернути стягнення на належне позивачеві нерухоме майно, передане в іпотеку згідно договору іпотеки №34/КЛ/Т -І-01 від 06.06.2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №34/КЛ/Т від 06.06.2008 року, для задоволення заборгованості TOB «Виробнича фірма «ДОМ» перед ПАТ «ОМЕГА БАНК» по відсотках в сумі 399 884,48 доларів США, що еквівалентно сумі в розмірі 3 196 276,65 гривень. Крім того вказано, що додатково підлягають до стягнення витрати на вчинення виконавчого напису в сумі 20 000 гривень. В той же час, як зазначено у наведених вище нормах законодавства, підставою для вчинення виконавчого напису є наявність документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника. Вказаний напис може бути вчинено лише якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Договір іпотеки, на підставі якого було вчинено оскаржуваний напис, був укладений для забезпечення зобов'язань згідно Кредитного договору № 34/КЛ/Т від 06.06.2008 року. Отже, право вимоги банку щодо повернення позичених коштів виникає безпосередньо з умов Кредитного договору. Згідно п. 1.1 даного Договору передбачено, що банк має право надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що поновлюється, у розмірі, на строк та на умовах, передбачених у цьому Договорі, а Позичальник зобов'язується повернути кошти, одержані в рахунок кредитної лінії, сплатити проценти за користування кредитною лінією та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим Договором. В п. 1.2 даного Договору зазначено, що розмір кредитної лінії становить 800 000 доларів СІІІА, який змінюється відповідно до Графіку, наведеного у додатку № 1, що є невід'ємною частиною цього Договору. Згідно п. 1.4 даного Договору передбачено, що плата за користування кредитною лінією у вигляді процентів становить: 1.4.1. 12,5% річних, за умови, якщо обсяг щомісячних грошових надходжень на рахунки Позичальника, відкриті в ВАТ «Сведбанк», за попередній місяць становить не менше, на 50% від загального обсягу грошових надходжень на рахунки Позичальника, в тому числі відкриті в інших уповноважених банках України, за той самий місяць, починаючи з вересня 2008 року. 1.4.2. 13,5% річних, у разі порушення умов п. 1.4.1. цього Договору. Згідно п. 3.1. даного Договору передбачено, що проценти за користування кредитною лінією нараховуються, виходячи з розміру процентної ставки, встановленої згідно п. 1.4 цього Договору, з дня перерахування коштів з позичкового рахунку позичальника до моменту фактичного повернення кредитної лінії. Проценти нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитною лінією, на суму поденного залишку заборгованості за кредитною лінією. Згідно п. 3.3 даного Договору передбачено, що проценти за користування кредитною лінією сплачуються щомісячно до 05 числа (включно) за попередній місяць з 09:00 до 18:00 години і на дату повернення кредитної лінії. Таким чином, договором встановлено, що у позичальника встановлений строк виконання ним зобов'язання по сплаті процентів частинами - кожна з них має повертатись до 5 числа наступного місяця з моменту отримання коштів. Представник відповідача вказує, що 15 травня 2012 року основний боржник - ТОВ "Виробнича фірма "Дом"" визнав заборгованість по кредитному договору, що підтверджується листом № 71 від 15.05.2012 року. Тому вважає, що заборгованість спірною не вважалась на травень 2012 року і строк позовної давності не пропущений. Однак, суд вважає, що дані посилання представника відповідача є безпідставними, так як даний лист направлявся 15.05.2012 року на адресу ПАТ "Сведбанк" від імені ТОВ "ВР "Дом", а не позивачем по справі. Як вбачається з розрахунку заборгованості, який був надісланий на адресу позивача разом з вимогою, прострочка TOB «Виробнича фірма «ДОМ» зі сплати процентів за кредитним договором виникла ще в 2008 року. Отже, банк повинен був захистити своє порушене право протягом 3-х років з моменту не сплати кожної частини процентів, а тому 3-х річний строк щодо кожної частини процентів має рахуватись окремо. З надісланого розрахунку заборгованості не видно, коли у TOB «Виробнича фірма «ДОМ» виникав обов'язок по сплаті відсотків, коли і в якій частині гасилась кожна частина процентів, у зв'язку із чим вказана заборгованість є спірною, так як пред'явлена з пропуском строку позовної давності. Згідно наведеної вище ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус має право вчинити виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Однак, з самого напису вбачається, що строк, за який проводиться стягнення - з 09.06.2008 року по 12.08.2013 року, тобто більш ніж 5 років. За таких обставин нотаріус не мав права вчиняти вказаний напис, оскільки надані йому документи не підтверджували факту безспірності заборгованості і були заявлені за строк, що перевищує строк позовної давності. Також суд вважає безпідставним посилання нотаріуса у виконавчому написі про додаткове стягнення витрат в сумі 20 000 гривень за вчинення вказаного напису, оскільки укладений позивачем Договір іпотеки цього не передбачає . На підставі викладеного,

Outcome: approved