Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

28 грудня 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Новокальчевської сільської ради об`єднаної територіальної громади Березівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 03.01.2020 року відкрито провадження по справі та витребувано від приватного нотаріуса Березівського районного округу Одеської області - Березовської О.Г витребувано спадкову справу після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . У своїй заяві позивач зазначила, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 9.30 гектарів, масив № [NUMBER] , яка розташована на території Виноградненської сільської ради Березівського району Одеської області, що належала померлій відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №005943, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №186. За життя мати позивача склала на її ім`я заповіт, якій заповіла все своє майно. 25.03.2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] , але 15.11.2019 року отримала постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, винесену 04 листопада 2019 року. У постанові про відмову у вчинені нотаріальних дій зазначено, що заповіт, посвідчений Виноградненською сільською радою Березівського району Одеської області 06 грудня 2001 року, зареєстрований в реєстрі за №251, в частині його змісту потребує тлумаченню, так як з тексту заповіту вбачається що заповіт, складений на земельний пай, а не на земельну ділянку. Також заповіт зареєстрований від імені [PERSON] , тоді коли в свідоцтві про смерть (серія [NUMBER] її прізвище та ім`я по батькові зазначено [PERSON] . Також зазначено, що Державний акт на право приватної власності на землю (серії І-ОД №005943, виданий Виноградненською сільською радою Березівського району Одеської області 16.09.2001 року на підставі рішення 15 сесії ХХІІІ скликання Виноградненської сільської ради Березівського району Одеської області від 25.04.2001 року №81) виданий [PERSON] , тоді як в Свідоцтві про смерть (серії [NUMBER] ) її прізвище, ім`я та по батькові зазначено [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду та просить суд задовольнити її позов. Разом з цим, відповідно до наказу №5-од про організацією Березівського районного суду Одеської області на час дії карантину ( з подальшими змінами), постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантинуз метою запобігання поширенню на території України гострої гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 31.08.2020 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку. Справа неодноразово відкладалась у зв`язку з дією карантину на території України. В судове засідання 10.08.2020 року позивач разом зі своїм представником не з`явилися, водночас 10.08.2020 року представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, на позовних вимогах наполягають та просять задовольнити позов. Представник відповідача Новокальчевської сільсько ради ОТГ Березівського району Одеської області у судові засідання 03.02.2020, 02.03.20202, 24.03.2020, 21.05.2020, 23.06.2020 та 10.08.2020 року не з`явилася. Разом з цим, 02.03.2020 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовної заяви [PERSON] не заперечує. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку представника позивача в заяві про розгляд справи за їх відсутності, відсутність відповідача та визнання позову, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.02.2019 року [PERSON] , померла [INFO] . [PERSON] надано земельну частку (пай) на підставі рішення 15 сесії ХХІІІ скликання Виноградненської сільської Ради народних депутатів від 25 квітня 2001 року №81, яка її належала на праві власності. Згідно заповіту посвідченому Виноградненською сільською радою Березівського району Одеської області 06.12.2001 року [PERSON] заповідала позивачу все майно, яке належатиме їй на день смерті. У відповідності до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №08/2019, [PERSON] яка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] подала заяву до нотаріуса про отримання спадщини за заповітом , проте у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо спадкового майна нотаріусом - відмовлено, оскільки містяться розбіжності в написані прізвища, ім`я та по батькові [PERSON] . Відповідно до статті 1218 ЦК України: «До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті». Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України: «Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її… Спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини». Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Судом встановлено, що [PERSON] виявила згоду на прийняття спадщини, звернувшись до нотаріальної контори для її отримання. Більш того, [PERSON] надала заповіт та копію державного акту про право власності на земельну ділянку на [PERSON] , яка завірена належним чином. Факт належності державного акту саме [PERSON] свідчить співпаданням прізвища та ім`я, а також місцем мешкання померлої. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Статтею 41 ч.1, ч.4 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним». Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням її права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб`єктами цивільних та інших правовідносин. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, за умови прийняття позивачем спадщини за законом після смерті [PERSON] , а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на майно, суд доходить висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 9,30 га, розташовану на території Виноградненської сільської ради Березівського району Одеської області, масив № [NUMBER] ., ділянка № [NUMBER] . Рішення повинно відповідати вимогам Цивільно-процесуального кодексу України бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved