Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-10 00:00:00

У грудні 2019 позивач в особі директора звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиті до 30.04.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 103274,34 грн, заборгованість за спожиті до 30.04.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 0,00 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 6506,28 грн, та 3% річних у розмірі 3089,74 грн, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 72023,87 грн, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 3012,79 грн та 3% річних у розмірі 1776,77 грн, судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позову вказано, що 11.10.2018 ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладено договір № 602/18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги. Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договру цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги до 30.04.2018 з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 103274,34 грн. Відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, які постачає КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», проте своє зобов`язання з оплати послуг центрального опалення та постачання гарячої води відповідач виконує неналежним чином. Так, станом на 01 вересня 2019 заборгованість з оплати послуг центрального опалення та постачання гарячої води складає 72023,87 грн. Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2020, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не подав заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. На підставі положень ст. ст. 274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення у справі рішення та задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У відповідності до частини першої ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини першої ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до абзацу 10 частини першої ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Судом встановлено, що 11.10.2018 між ПАТ "Київенерго" КП «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18, відповідно до умов якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період 01.08.2018 до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору. Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договру цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги до 30.04.2018 з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 103274,34 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 103274,34 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн) за адресою: [ADDRESS] . Вказаним Договором також встановлено, що Позивач набуває право вимоги додаткових грошових зобов`язань, зокрема, 3 % річних, інфляційних нарахувань, судових витрат. Таким чином, позивач прийняв право вимоги до відповідача заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення та/або централізованого гарячого водопостачання, а також прийняв право вимоги до відповідача будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ "Київенерго", а також в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511). Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом, відповідач належним чином не виконав свій обов`язок з оплати за спожиті послуги, внаслідок чого відповідно до розрахунку, наданого позивачем у останнього виникла заборгованість за спожиті до 30.04.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 103274,34 грн, заборгованість за спожиті до 30.04.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 0,00 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 6506,28 грн, та 3% річних у розмірі 3089,74 грн, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 72023,87 грн, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 3012,79 грн та 3% річних у розмірі 1776,77 грн. Згідно п. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де зокрема в п. 3 зазначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин. В силу положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України, передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували обставини, викладені позивачем, відповідачем не надано, в тому числі, не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із ст. 141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved