Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до редакції газети «Новомосковськ сьогодні», [PERSON], фізичної особи-підприємця [PERSON], [PERSON] про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, яким просить: 1. Визнати недостовірною інформацію викладену в статті «Рейдерство по-новомосковськи-2, або Чим завинили вчителі і Новомосковська молодь», що опублікована на сторінках 4-5 газети «Новомосковськ сьогодні» у випуску № 2 (17) від 30 січня 2013 року та поширена в мережі Інтернет на сайті газети «Новомосковськ сьогодні» у розділі «Статті» (електронна адреса: http://nmsk-segodnya.dp.ua/uk/content/reyderstvo-po-novomoskovski-2-abo-chim-zavinili-vchiteli-і- novomoskovska-molod) під ідентичною назвою, а саме: - «Причому син нового власника приміщення [PERSON] ледве чи не власноруч допомагав виносити парти зі шкільного приміщення»; - «Отже, як можна назвати чи інтерпретувати участь компанії, афільованої із [PERSON] та його турботою про молодь і піклуванням про вчасно отриману зарплатню вчителям? У такому неоднозначному випадку краще звернутись до словників. Наприклад, Словник української мови в 11 томах невідповідність слів, учинків справжнім переконанням, намірам, почуттям називає лицемірством»; - «Також на фото є [PERSON], що начебто прибув за дзвінком одного з ініціаторів вивезення майна»; - «... при цьому досить великий перелік фактів вказує на те, що ця ж сама людина завдає шкоди молоді й освітянам». 2. Зобов'язати редакцію газети «Новомосковськ сьогодні», [PERSON], ФОП [PERSON], [PERSON] спростувати недостовірну інформацію відносно [PERSON], викладену в статті «Рейдерство по-новомосковськи-2, або Чим завинили вчителі і Новомосковська молодь», що опублікована на сторінках 4-5 газети «Новомосковськ сьогодні» у випуску № 2 (17) від 30 січня 2013року, а саме: «Причому син нового власника приміщення [PERSON] ледве чи не власноруч допомагав виносити парти зі шкільного приміщення»; «Отже, як можна назвати чи інтерпретувати участь компанії, афільованої із [PERSON] та його турботою про молодь і піклуванням про вчасно отриману зарплатню вчителям? У такому неоднозначному випадку краще звернутись до словників. Наприклад, Словник української мови в 11 томах невідповідність слів, учинків справжнім переконанням, намірам, почуттям називає лицемірством»; «Також на фото є [PERSON], що начебто прибув за дзвінком одного з ініціаторів вивезення майна»; «... при цьому досить великий перелік фактів вказує на те, що ця ж сама людина завдає шкоди молоді й освітянам» шляхом розміщення у найближчому випуску газети «Новомосковськ сьогодні», але не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили, на тій же сторінці, де містилася вказана стаття, оголошення під заголовком «Спростування», набране тим же самим шрифтом з інформацією наступного змісту: «Спростування. Шановні читачі! Газета «Новомосковськ сьогодні» спростовує недостовірну інформацію, викладену у статті під назвою «Рейдерство по-новомосковськи-2, або Чим завинили вчителі і Новомосковська молодь», опубліковану у випуску газети № 2 (17) від 30 січня 2013 року щодо причетності [PERSON] до подій навколо новомосковської вечірньої загальноосвітньої школи № 9, його участі у вивезенні майна цієї школи, завданні шкоди молоді та освітянам, а також стосовно залежності ПП «Свроінвестком» від [PERSON]. Інформація, що міститься у статті під назвою «Рейдерство по-новомосковськи-2, або Чим завинили вчителі і Новомосковська молодь» у випуску газети № 2(17) від 30 січня 2013 року щодо [PERSON] не відповідає дійсності.» 3. Зобов'язати редакцію газети «Новомосковськ сьогодні», [PERSON], ФОП [PERSON], [PERSON] спростувати недостовірну інформацію відносно [PERSON], викладену в статті «Рейдерство по-новомосковськи-2, або Чим завинили вчителі і Новомосковська молодь», що поширена в мережі Інтернет на сайті газети «Новомосковськ сьогодні» у розділі «Статті» (електронна адреса http://nmsk-segodnya.dp.ua/uk/content/reyderstvo-po-novomoskovski-2-abo-chim-zavinili-vchiteli-і-novomoskovska-molod), а саме: «Причому син нового власника приміщення [PERSON] ледве чи не власноруч допомагав виносити парти зі шкільного приміщення»; «Отже, як можна назвати чи інтерпретувати участь компанії, афільованої із [PERSON] та його турботою про молодь і піклуванням про вчасно отриману зарплатню вчителям? У такому неоднозначному випадку краще звернутись до словників. Наприклад, Словник української мови в 11 томах невідповідність слів, учинків справжнім переконанням, намірам, почуттям називає лицемірством»; «Також на фото є [PERSON], що начебто прибув за дзвінком одного з ініціаторів вивезення майна»; «... при цьому досить великий перелік фактів вказує на те, що ця ж сама людина завдає шкоди молоді й освітянам» шляхом розміщення повідомлення на сторінці офіційного Інтернет - сайту газети «Новомосковськ сьогодні» (електронна адреса: http://nmsk-segodnya.dp.ua/uk) у розділі «Статті», в такий же спосіб, у який інформація була поширена, наступного змісту: «Спростування. Шановні користувачі! Газета «Новомосковськ сьогодні» спростовує недостовірну інформацію, викладену у статті під назвою «Рейдерство по-новомосковськи-2, або Чим завинили вчителі і Новомосковська молодь» на сторінці офіційного Інтернет - сайту газети «Новомосковськ сьогодні» (електронна адреса: http://nmsk-segodnya.dp.ua/uk/content/reyderstvo-po-novomoskovski-2-abo-chim-zavinili-vchiteli-і-novomoskovska-molod) щодо причетності [PERSON] до подій навколо Новомосковської вечірньої загальноосвітньої школи № 9, його участі у вивезенні майна цієї школи, завданні шкоди молоді та освітянам, а також стосовно залежності ПП «Євроінвестком» від [PERSON]. Інформація, що міститься у статті під назвою «Рейдерство по-новомосковськи-2, або Чим завинили вчителі і Новомосковська молодь» на сторінці офіційного Інтернет - сайту газети «Новомосковськ сьогодні» (електронна адреса: http://nmsk-segodnya.dp.ua/uk/content/reyderstvo-po-novomoskovski-2-abo-chim-zavinili-vchiteli-і-novomoskovska-molod) щодо [PERSON] не відповідає дійсності.» 4. Стягнути солідарно з редакції газети «Новомосковськ сьогодні», [PERSON], ФОП [PERSON], [PERSON] 20 000 грн. 00 коп. (двадцять тисяч грн. 00 коп.) на користь [PERSON] в якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої поширенням недостовірної інформації. 5. Покласти всі судові витрати по справі на відповідачів. В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що 30 січня 2013 року в газеті «Новомосковськ сьогодні» у випуску № 2 (17) було опубліковано статтю під назвою «Рейдерство по-новомосковськи-2, або Чим завинили вчителі і Новомосковська молодь» із наступними розділами: «Освітяни страждають і потребують захисту?», «Конфлікт у загальноосвітній школі № 9», «Історія продажу майна Новомосковців», «Люди, що стоять за корупційними схемами», «Замість висновку». Позивач зазначає, що означеною статтею стосовно нього поширено відомості, що не відповідають дійсності, носять негативний характер, порочать його честь, гідність та ділову репутацію. Дану статтю також було розміщено в мережі Інтернет на сайті газети «Новомосковськ сьогодні» у розділі «Статті» (електронна адреса: http://nmsk-segodnya.dp.ua/uk/content/reyderstvo-po-novomoskovski-2-abo-chim-zavinili-vchiteli-і-novomoskovska-molod) під ідентичною назвою. Позивач вважає, що є достатні правові підстави для спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди внаслідок образи честі та гідності з огляду на наступне. По-перше, поширена відносно [PERSON] інформація носить недостовірний характер з огляду на те, що факти викладені у вищевказані статті та викладенні у мережі Інтернет, стосовно нібито участі позивача у «нелегальному продажі» комунального майна, не відповідають дійсності. Так, про дані обставини [PERSON] дізнався лише після ознайомлення з деякими публікаціями засобів масової інформації м. Новомосковська. Разом з тим, позивач не має жодного відношення до майна або інших матеріальних цінностей Новомосковської вечірньої загальноосвітньої школи № 9, оскільки, ніколи не укладав ніяких договорів та не виступав стороною у майнових правовідносинах з нею. Окрім вищезазначеного, жодних майнових або інших претензій до Новомосковської вечірньої загальноосвітньої школи № 9 позивач не мав та на даний час не має. Аналогічних претензій від даної школи до позивача не надходило. Твердження автора статті «Рейдерство по-новомосковськи-2, або Чим завинили вчителі і Новомосковська молодь» про нібито наявність фактів, що вказують на те, що саме [PERSON] завдає шкоди молоді й освітянам є безглуздою вигадкою та не має під собою жодного обґрунтування. Надуманими та неправдивими є й твердження про безпосередню учать позивача у вивезенні майна згаданого учбового закладу. При цьому як доказ участі позивача у вивезенні майна закладу наводиться фото, на якому зображений сам позивач. Однак дане фото, що між іншим використане незаконно, жодним чином не підтверджує факт участі [PERSON] у вилученні майна школи та взагалі зроблене в іншому місті та в інший час. Позивач також зазначає, що на день звернення з даною позовною заявою до суду відносно нього не порушено жодної кримінальної справи, ані за фактом нелегального відчуження комунального майна, ані за фактом завдання шкоди «молоді або освітянам», що також свідчить про недостовірний характер поширеної у статті інформації. У статті автор використовує вислів «компанії, афільованої із [PERSON]», чим стверджує про певну залежність компанії ПП «Євроінвестком» від [PERSON] Однак [PERSON] не є ані власником даного підприємства, ані його керівником, а тому не має жодного відношення до діяльності цієї юридичної особи, та просто об'єктивно не може впливати на рішення, що приймаються нею. По-друге, поширена інформація відповідачами носить негативний характер і порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача. Так, поширена широкому колу осіб через газету «Новомосковськ сьогодні» та мережу Інтернет інформація носить по відношенню до позивача та його родини негативний характер, оскільки безпідставно висвітлює його як аморальну людину, що систематично порушує законодавство України, не має жодного уявлення про порядність та добро, здатну навіть посягнути на інтереси інших людей. У вищевказаній статті чітко стверджується про порушення позивачем норм чинного законодавства України, а тому вона носить негативний характер по відношенню до [PERSON], спотворюючи його образ і створюючи у оточуючих людей помилкове уявлення про те, що він зловживає владою та службовим становищем. На думку позивача, вирази автора статті є безпідставними твердженнями, які негативно висвітлюють та характеризують позивача не лише з професійної точки зору як депутата обласної ради, але як людину та особистість в цілому. При цьому дані твердження являються конкретними та безумовними, адже зі змісту оприлюдненої статті зрозуміло, що вони повязуються авторами безпосередньо з певними подіями, що відбувалися навколо вечірньої школи № 9 м. Новомосковська, і до яких позивач фактично не має жодного відношення. Інформація, поширена у статті «Рейдерство по-новомосковськи-2, або Чим завинили вчителі і Новомосковська молодь» і опублікована в газеті «Новомосковськ сьогодні» у випуску № 2 (17) від 30 січня 2013 року та викладена у мережі Інтернет є недостовірною, негативною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача. Також, враховуючи неможливість відновлення становища, яке існувало до порушення права позивача на недоторканість його честі, гідності та ділової репутації, внаслідок незворотності часу, позивач вважає, що завдана йому моральна шкода може бути частково відшкодована шляхом стягнення з відповідачів 20\~000,00 грн. Таким чином, посилаючись на ст. ст. 3, 32 Конституції України, ст.ст. 1, 15, 16, 275, 277, 278 ЦК України, ст. 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», ст. 30 Закону України «Про інформацію», положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності, та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні,позов підтримав, мотивуючи його обставинами, викладеними у позовній заяві, просив суд його задовольнити. При цьому зазначив, що розповсюдженою інформацією, [PERSON] заподіяна моральна шкода, оскільки він є публічною особою і на момент розповсюдження інформації, яка є предметом спору, був депутатом Дніпропетровської обласної ради, а тому турбувався про те, як після цього до нього ставитимуться колеги та громадяни. Моральну шкоду оцінює в 20\~000,00 гривень. В судовому засіданні представник відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] [PERSON] просив суд у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свою позицію тим, що інформація, є нічим іншим як оціночним судженням, яке ніяким чином не порушує права позивача. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, при цьому надала заперечення на позовну заяву, в якій зазначила, що позивачем вказується на недостовірність певних фрагментів статті «Рейдерство по-новомосковськи-2, або Чим завинили вчителі і Новомосковська молодь», однак за своїм характером дана інформація є оціночним судженням, а тому у відповідності до ст. 277 ЦК України не може буди предметом судового захисту. Так, вказані у позові уривки статті «Рейдерство по-новомосковськи-2, або Чим завинили вчителі і Новомосковська молодь» мають ознаки оціночних суджень; характер використання мовностилістичних засобів вказує на домінантні ознаки авторського стилю, створює асоціативні відтінки, посилює та увиразнює емоційне й оцінне забарвлення тексту; семантика питальних речень передбачає відповідь, а не спростування; вказані у позові уривки статті не містять ознак беззаперечних стверджувальних фактичних повідомлень щодо особистості позивача».Просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. 30 січня 2013 року в газеті «Новомосковськ сьогодні» у випуску № 2 (17) було опубліковано статтю під назвою «Рейдерство по-новомосковськи-2, або Чим завинили вчителі і Новомосковська молодь» із наступними розділами: «Освітяни страждають і потребують захисту?», «Конфлікт у загальноосвітній школі № 9», «Історія продажу майна Новомосковців», «Люди, що стоять за корупційними схемами», «Замість висновку». Позивач зазначає, що означеною статтею стосовно нього поширено відомості, що не відповідають дійсності, носять негативний характер, порочать його честь, гідність та ділову репутацію. Дану статтю також було розміщено в мережі Інтернет на сайті газети «Новомосковськ сьогодні» у розділі «Статті» (електронна адреса: http://nmsk-segodnya.dp.ua/uk/content/reyderstvo-po-novomoskovski-2-abo-chim-zavinili-vchiteli-і-novomoskovska-molod) під ідентичною назвою. Обставина щодо розповсюдження інформації, яка є предметом даного позову, не заперечувалась сторонами у судовому засіданні, а тому на підставі ст.61 ЦПК України не підлягає доведенню. Відповідно до ст.3 Конституції України, честь і гідність людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст.28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009\~\~"Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи"\~\~при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б однієї особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до ч.3 ст.277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Аналізуючи, досліджені в ході судового засідання докази, суд прийшов до наступного. Факт поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б однієї особи у будь-який спосіб не заперечувався відповідачами, оскільки інформація, яка є предметом спору була опублікована в газеті (засіб масової інформації) та викладена на сайті в мережі Інтернет. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 розяснено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширена нею інформація\~стосується особи позивача, була опублікована в газеті та поширена в мережі Інтернет на сайті(електронна адреса: http://nmsk-segodnya.dp.ua/uk/content/reyderstvo-po-novomoskovski-2-abo-chim-zavinili-vchiteli-і- novomoskovska-molod) та стала доступною необмеженому колу осіб.Вказані факти відповідач не оспорює. Поширена інформація стосується певної фізичноїособи, тобто позивача, оскільки містить імя та прізвище позивача. Згідно зі статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Дана інформація є негативною,оскільки містить звинувачення [PERSON] у лицемірстві, що само по собі є порушенням принципів моралі. Крім того, дана інформація опублікована під назвою «Рейдерство по Новомосковські-2», що також свідчить по її негативний характер, оскільки рейдерство це протиправний перерозподіл власності. Навіть цілком законна операція з поглинання активів стає рейдерським актом, якщо хоча б на одному з її етапів застосовуються незаконні методи. Поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності. Як зазначалося вище, відповідно до ч.3 ст.277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.Суд приходить до висновку про те, інформація наступного змісту - «Причому син нового власника приміщення [PERSON] ледве чи не власноруч допомагав виносити парти зі шкільного приміщення»; - «Отже, як можна назвати чи інтерпретувати участь компанії, афільованої із [PERSON] та його турботою про молодь і піклуванням про вчасно отриману зарплатню вчителям? У такому неоднозначному випадку краще звернутись до словників. Наприклад, Словник української мови в 11 томах невідповідність слів, учинків справжнім переконанням, намірам, почуттям називає лицемірством»; - «Також на фото є [PERSON], що начебто прибув за дзвінком одного з ініціаторів вивезення майна»; - «... при цьому досить великий перелік фактів вказує на те, що ця ж сама людина завдає шкоди молоді й освітянам» є недостовірною, оскільки в судовому засіданні відповідачі не довели протилежного. В своїй практиці Європейський Суд з прав людини розрізняє факти та оціночні судження. Так, у рішенні у справі Lingens v. Austria, Європейський Суд зазначив, якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції. Стаття 10 Конвенції захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надані. В рішеннях Європейського Суду у справі Oberschlick v. Austria, Prager and Oberschlick v. Austria висловлено позицію, що журналістська свобода передбачає також використання висловлювань, деякою мірою перебільшених або, навіть, провокаційних. При дотриманні умов § 2 статті 10 Конвенції, право вільно передавати інформацію поширюється не лише на «інформацію» та «ідеї», які сприймаються сприятливо або вважаються необразливими чи нейтральними, але й такі, які ображають, шокують чи викликають стурбованість. Такі є вимоги плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення у справі Handyside v.United Kingdom). Однак, в порушення вимог ст.10 ЦПК України(цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін) та ч. 1 ст. 60 ЦПК України(кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень), суду не надано жодного доказу причетності [PERSON] до подій, які стосувались зміни власника Новомосковської вечірньої загальноосвітньої школи № 9. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.За ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказів будь-якої причетності [PERSON] до «Рейдерства по Новомосковськи -2» в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України суду не надано. Так, дійсно, статтею 47-1 Закону України "Про інформацію" встановлено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції. За роз'ясненнями п. 19 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 р., вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона є фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що, висловлювання щодо причетності [PERSON] до Рейдерства по Новомосковські-2 (щодо Новомосковської вечірньої загальноосвітньої школи № 9) та нанесення ним шкоди молоді і освітянам не є оціночним судженням, а є фактичними твердженнями. Зокрема, інформація містить в певному розділі газети і оцінка судом їй надана з урахуванням аналізу статей, які містяться вище. Мешканців Новомосковська дійсно обурило відчуження приміщення Вечірньої школи №9. Даний факт є загальновідомим і відповідно з вимогами ст.61 ЦПК України доведенню не підлягає, однак, в матеріалах справи не міститься жодного доказу того, хто саме став новим власником даного приміщення, як не міститься і доказів того, що [PERSON] має будь-яке відношення до нового власника чи його фірми. Фраза ж «... при цьому досить великий перелік фактів вказує на те, що ця ж сама людина завдає шкоди молоді й освітянам», взагалі не може бути розцінена як оціночне судження, оскільки міститься під заголовком «Замість висновку», з чого суд приходить до переконання, що висновки не можуть бути оціночним судженням, а є фактичним твердженням. Суду надано висновок кандидата психологічних наук, доцента, члена Міжнародної Асоціації практичної психології, Міжнародної Асоціації досліджень у сфері економічної психології [PERSON] щодо позову [PERSON], відповідно до якого характер діяльності позивача, яка повязана з широким колом дії стрес-факторів, а також необхідної наявності у нього такої професійно важливої якості як стресостійкість як визначної умови готовності до здійснення публічної політичної діяльності, допустимості до даних осіб більш широкої межі критики, психодіагностичних методик, а не на власній інтерпретації та оцінки сили та інтенсивності стресора (публікації негативного характеру), визначити зв'язок стресовогоо стану позивача виключно із зазначеною публікацією негативного характеру не видається наразі можливим (а.с.38-42). Згідно з висновком кандидатом філологічних наук, доцентом кафедри загального та російського мовознавства Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара [PERSON] щодо заявленого позову, вказані у позові уривки вказаної вище статті мають ознаки оціночних суджень; характер використання мовностилістичних засобів вказує на домінантні ознаки авторського стилю, створює асоціативні відтінки, посилює та увиразнює емоційне й оцінне забарвлення тексту; семантика питальних речень передбачає відповідь, а не спростування; вказані у позові уривки статті не містять ознак беззаперечних стверджувальних фактичних повідомлень щодо особистості позивача (а.с.43-46). Судом приймаються до уваги надані висновки спеціалістів, однак, вирішуючи дану справу по суті, суд оцінює докази в сукупності. Крім того, суд проаналізував інформацію, яка є предметом позову з точки зору її достовірності та відповідності вимогам чинного законодавства, які стосуються прав особи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про те, що поширена інформація порушує особисті немайнові праваРєзніка С.О. Відповідно до положень ч.1,7 ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, однак лише в частині визнання інформації недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] та зобовязання спростувати її в той самий спосіб. Щодо відшкодування моральної шкоди, то в цій частині позову суд вважає за необхідне відмовити, виходячи з наступного. У відповідності до ч.2 ст. 31 Закону України «Про інформацію» субєкти владних повноважень, як позивачі, у справах про захист честі, гідності та ділової репутації вправі вимагати в судовому порядку лише спростування недостовірної інформації про себе і не мають права вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Це не позбавляє посадових і службових осіб права на захист честі, гідності та ділової репутації в суді. На момент поширення інформації, яка є предметом спору, [PERSON] був депутатом Дніпропетровської обласної ради. Ця обставина не заперечувалась сторонами в судовому засіданні і, крім того, є загальновідомою. А тому, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди. Щодо відповідача [PERSON], то в частині позовних вимог до нього, суд вважає за необхідне відмовити повністю, оскільки, як повідомили сторони в судовому засіданні, на момент опублікування статті, яка є предметом позову, він займав посаду дизайнера газети, а відтак є неналежним позивачем. Щодо Редакції газети «Новомосковськ сьогодні», то в цій частині позовних вимог , суд також вважає за необхідне відмовити повністю, оскільки, Редакція не є юридичною особою, а відтак не може бути відповідачем по справі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивачапідлягають стягненню судові витрати, пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме судовий збір у розмірі 458, 80 гривень. На підставі ст.ст. 23, 1167, 1172 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: partial