Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

22.03.2016 року Обласне комунальне підприємство "Донецьктеплокомуненерго" звернулося в інтересах виробничої одиниці "Дружківкатепломережа" до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті за теплову енергію у сумі 12708,51 гривень. Позивач у позові вказав, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS], користується послугами опалення та гарячого водопостачання, які надає ВО "Дружківкатепломережа" ОКП "Донецьктеплокомуненерго". Але протягом періоду з 01 грудня 2005 року по 31 січня 2013 року за послуги сплачував не регулярно. Станом на 01 люте 2013 року за ним значиться заборгованість перед ОКП "ДТКЕ" ВО "Дружківкатепомережа" у розмірі 12708,51 гривень. 27 лютого 2013 року Дружківським міським судом було видано судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості. Ухвалою Дружківського міського суду від 05 листопада 2015 року вищезазначений наказ було скасовано. Просять стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 грудня 2005 року по 31 грудня 2013 року у сумі 12708,51 грн. та судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1378 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, просив допустити в якості його представника адвоката [PERSON], позовні вимоги не визнав. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, надав суду заперечення. Вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач будь-яких послуг теплопостачання фактично з 19 жовтня 2010 року не отримував, тому, що був відключений від теплових мереж, про що складені відповідні акти. Договір між позивачем та відповідачем про надання послгу з централізованого опалення та постачання гарячої води не укладався, тому між ним та відповідачем не виникло ніяких зобов'язань. Також просить застосувати строк позовної давності. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] з 14 липня 1999 року. Дана квартира розташована в багатоповерховому будинку та забезпечена централізованим опаленням, прилади обліку теплової енергії в квартирі відсутні. Таким чином суд вважає, що відповідача є споживачем теплопостачання. Згідно довідки ВО "Дружківкатепломережа" ОКП "Донецьктеплокомуненерго" (без зазначення дати видачі) заборгованість відповідача за централізоване опалення за особовим розрахунком № 1111 складає 12708,51 гривень , яка утворилась станом на 01 люте 2013 року внаслідок того, що послуги за опалення сплачувались не регулярно. З зазначеної довідки вбачається, що плата за гаряче водопостачання в зазначений період по цій квартирі не нараховувалася. Відповідно акту КП "Комсервіс" від 20 грудня 2011 року б/н, складеного директором КП "Комсервіс" Бузової Г.О., інженером по експлуатації житлового фонду Євсєєвої Л.Г., інспектором по зверненню громадян Бутенко Т.К., в квартирі, власником якої є відповідач, немає розводки труб, радіаторов опалення, стояки теплоізольовані. Згідно карточки абонента з жовтня 2010 року опалення в квартирі здійснюється електроконвекторами. Відповідно до ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачання, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. Це право не є абсолютним, воно може бути реалізоване за певних умов. Питання відключення від мережі централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 ( далі Правила №630 від 21 липня 2005 року), в яких з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачено відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Відповідно до п. 25 зазначених Правил, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Пунктом 26 цих Правил передбачено, що відключення споживачів від системи здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування, відповідно до Закону України "Про теплопостачання", схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціювання, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22 листопада 2005 року із змінами, внесеними наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №169 від 6 листопада 2007 року ( далі Порядок), установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Згідно даного Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (в редакції постанови КМ України №169 від 6 листопада 2007 року) для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п.2.1); Комісія розглядає надані документи за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних технічних умов для виготовлення проектної документації (п.2.2). Суд дійшов висновку про те, що власником квартири не було дотримано порядок відключення квартири від мережі центрального опалення, акт складений директором КП "Комсервіс", не є підставою для зняття відповідача з обліку, як споживача послуг теплопостачання, та обставина, що відповідач не користуються послугами позивача, не є підставою для звільнення його від оплати послуг з теплопостачання. Що стосується посилання відповідача на те, що відсутність договору про надання послуг з теплопостачання та погодження істотних умов договору, як на відсутність обов'язку сплачувати послуги надані позивачем, не може служити підставою для відмови в позові, оскільки договір про надання послуг з теплопостачання укладається між теплопостачальною організацією та житловою, яка обслуговує будинок. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.. 20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-ІУ оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом, зобов'язаний споживач. Згідно ст.. 1 зазначеного Закону, споживач це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно "Правил надання послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 ріку № 1497 (із змінами та доповненнями), які діяли до 21 липня 2005 року, споживач - це наймач (власник) квартири (приватного будинку), якому надаються послуги з централізованого холодного та гарячого водопостачання, теплопостачання та водовідведення у житловому фонді та підсобних приміщеннях. Відповідно Правил розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати послуг є календарний місяць, плата за який вноситься не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяцем, якщо договором не встановлено інших термінів. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За пунктом 18 "Правил надання послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 ріку № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяці, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлення цін та тарифів на житлово-комунальні послуги віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування. Відсутність письмового договору про надання послуг між позивачем та відповідачем не виключає обов'язок сплачувати ці послуги. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Мешкаючи в багатоквартирному будинку, в який позивач надає теплову енергію, користуючись цими послугами на протязі тривалого проміжку часу та періодично їх частково сплачуючи, відповідач своїми діями підтвердив наявність між ним та позивачем фактичних договірних правовідносин, внаслідок яких у відповідача виникли щомісячні обов'язки по сплаті фактично отриманих послуг. Закон України "Про житлово-комунальні послуги" передбачає укладання між споживачем та виконавцем письмового договору на надання житлово-комунальних послуг на основі типового договору. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 560 затверджено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій. Проте відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочинну, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Ні ЦК України, ні ЖК України, ні Законом України "Про житлово-комунальні послуги" такі випадки не передбачені, а тому відсутність письмового договору між позивачем та відповідачем не позбавляє відповідача обов'язку сплатити фактично отримані ним послуги з централізованого опалення квартири. Плата за теплову енергію, передбачена до 2005 року Правилами надання послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 ріку № 1497 (із змінами та доповненнями) та Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21. 07. 2005року № 630, відповідно до ст. 10 Правил № 1497 р. - плата за послуги вноситься щомісячно по нормам та тарифам, встановленим обласними держадміністраціями із рахунку на 1 кв. метр житла на одного мешканця. Судом встановлено, що письмовий договір про надання послуг с централізованого опалення між позивачем та відповідачем не укладався, тому плату за послуги теплопостачання відповідач зобов'язаний був вносити до липня 2005 року - не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяцем, а з липня 2005 року - щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Ці строки оплати послуг, наданих в період з 01 грудня 2005 року по 31 січня 2013 року сплинули. Про те з довідки ВО "Дружківкатепломережа" ОКП "Донецьктеплокомуненерго" заборгованість відповідача за централізоване опалення на 01 люте 2013 року складає 12708,51 гривень. Суд встановив, що плата за теплопостачання нараховувалася відповідачу з 01 вересня 2003 року згідно рішення виконкому міської ради №761 від 03.09.03р. №761, і тарифи складають 0,97грн. за 1 кв. м. загальної площі квартири, за 1 куб.м. гарячої води - 3,76грн. З вересня 2005 року - згідно рішення виконкому міської ради №654 від 30.06.2005р., тарифи складають 1,32грн. за 1м2 загальної площі квартири, за 1 куб м гарячої води -6,30грн. З серпня 2006 року - згідно рішення виконкому міської ради №643 від 23.06.2006 р., тарифи складають 1,92 грн. за 1 м2 загальної площі квартири, за 1куб м гарячої води - 10,16 грн. З жовтня 2006 року - згідно рішення виконкому міської ради № 851 від 17.08.2006 р., тарифи складають 2,64 грн. за 1 м2 загальної площі квартири, за 1куб м гарячої води - 10,16 грн., 194,14 грн. за 1 Гкал. З лютого 2007 року - згідно рішення виконкому міської ради № 103 від 30.01.2007 р., тарифи складають 5,28 грн. за 1 кв.м. З вересня 2008 року - згідно рішення виконкому міської ради № 986 від 05.09.2008 р., тарифи складають 8,422,64 грн. за 1 м2 загальної площі квартири. З січня 2011 року - згідно Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 14.12.2010 року № 1838 "Про затвердження тарифу на теплову енергію ОКП "Донецьктеплокомуненерго" згідно наступного тарифу:283,79 грн. за 1 Гкал. Суд встановив, що відповідач не регулярно сплачував послуги теплопостачання у зв'язку з чим виникла заборгованість. Наявність у відповідача заборгованості підтверджує невиконання ним обов'язків, передбачених п.33 Правил надання населенню послуг з теплопостачання № 1497 та п. 30 Правил № 630, по своєчасній оплаті наданих послуг. Оскільки відповідач добровільно заборгованість за теплову енергію не сплачує, вона підлягає стягненню з нього у примусовому порядку. В своїх письмових запереченнях на позов відповідач [PERSON] просив застосувати строк позовної давності. Окільки відповідач звернувся до суду з письмовим клопотанням про застосування строку позовної давності, суд повинен це врахувати та стягнути заборгованість за теплопостачання за три роки до моменту звернення. Згідно ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та відповідно до частини 3 ст. 267 ЦК України застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості 22.03.2016 року, відповідно до частини 3 ст. 118 ЦПК України після скасування 05 листопаду 2015 року за заявою боржника [PERSON] судового наказу від 27 лютого 2013 про стягнення з нього заборгованості за послуги з централізованого опалення (а.с.27 ). Звернення ОКП "Донецьктеплокомуненерго" з заявою по видачу судового наказу в 2013 році відповідно до частини 2 ст. 264 ЦК України перервало перебіг строку позовної давності. Будь-яких поважних причин пропуску строку на звернення до суду з заявленими позовними вимогами позивачем ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не наведено. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість лише в межах строку позовної давності - за останні три роки з часу винесення судового наказу, тобто з 01 березня 2010 року по 31 січня 2013 року. Таким чином, стягненню підлягає заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 березня 2010 року по 31 січня 2013 року у сумі 5952,06 гривень. Оскільки відповідач добровільно заборгованість за теплову енергію не сплачуює, вона підлягає стягненню з нього у примусовому порядку. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] стягується судовий збір у сумі 1378 гривень на користь Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" в особі Виробничої одиниці "Дружківкатепломережа". На підставі ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 130, 131, 174, 209, 210, 212-215, 223 ЦПК України, та

Outcome: partial