Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Посилається на те, що є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані відповідачі та він звернувся до центру надання адміністративних послуг Свалявської міської ради щодо зняття їх з реєстрації за адресою, проте без згоди відповідачів він не має можливості це зробити. Відповідачі в квартирі фактично не проживають більше десяти років, а їхня реєстрація в будинку перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а тому просить визнати [PERSON] , 1970 року народження, [PERSON] ,1971 року народження, [PERSON] , 1993 року народження такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] В судове засідання позивач не з"явився. Адвокат позивача Русин Ю.І. до канцелярї суду подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити (а.с.22). Відповідачі в судове засідання не з"явилися в черговий раз, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином (а.с. 12, 13, 19-21), про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи без їхньої участі чи відзиву на позов від них не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися нормами статті 391 Цивільного Кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу ,серія та номер 1120, виданий 15.07.2021 приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Ляшенко А.Г., що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.07.2021 року, індексний номер витягу 266108222 (а.с.3). Відповідно до Акту про фактичне проживання (не проживання) особи складеного комісією з обстеження матеріально-побутових умов проживання мешканців Свалявської територіальної громади при виконавчому комітеті Свалявської міської ради за №77 від 20 липня 2021 року громадяни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за свідченнями сусідів не проживають за адресою [ADDRESS] більше десяти років (а.с.4). Згідно відповіді начальника відділу "Центр надання адміністративних послуг" Свалявської міської ради за № 135 від 23.07.2021 року громадяни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с. 10). Довідкою об"єднання співвласників багатоповерхових будинків "Пентагон-84"за №1 від 19.07.2021 року стверджується, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] період не проживають (а.с.18). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна (будинку) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ п.п. 33, 34 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.Відповідно до положень статей 391,396 ЦКпозов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України,статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР. Так, пред`явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є належним способом захисту цивільних прав, що в подальшому є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Така позиція підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Зокрема, у тексті постанови зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред"явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньої; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачі зареєстровані в квартирі за адресою [ADDRESS] , проте не проживають більше десяти років, а тому необхідно визнати [PERSON] , 1970 року народження, [PERSON] , 1971 року народження, [PERSON] , 1993 року народження такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] .

Outcome: approved