Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до районного суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 3 798,96 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 03.06.2015 р. в м. Києві по вул. Бережанській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Шевроле» (д.н.з. [NUMBER]) під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Фольксваген» (д.н.з. [NUMBER]), під керуванням [PERSON] Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 19.06.2015 р. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням штрафу. Автомобіль «Шевроле» (д.н.з. [NUMBER]) згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застраховано у ПрАТ «СК «Провідна». Позивач на підставі страхового акту виплатив страхове відшкодування у розмірі 3 798,96 грн. на користь ПрАТ «СК «ТАС», де був застрахований автомобіль «Фольксваген» (д.н.з. [NUMBER]). Посилаючись на те, що ПрАТ «СК «Провідна» повністю виконало покладені на нього зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій стороні, а відповідач у порушення п. 33.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомив позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди, позивач звернувся до суду з даним позовом. Представником позивача до початку судового засідання подана заява, в якій представник позивача зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі. Відповідачка, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з»явилася. Через канцелярію суду подала письмові заперечення, в яких просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач визнав факт настання страхового випадку, добровільно сплатив страхове відшкодування, тобто, сам по собі факт неповідомлення нею про настання дорожньо - транспортної події не призвів до проведення необґрунтованої виплати, а тому не може вважатися підставою для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивач мав проблеми з визначенням обставин настання страхового випадку, не мав можливості визначити учасників ДТП чи не міг визначити розмір збитків від ДТП. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 03.06.2015 р. о 17:30 год. в м. Києві по вул. Бережанській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Шевроле» (д.н.з. [NUMBER]) під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Фольксваген» (д.н.з. [NUMBER]), під керуванням [PERSON], в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 19.06.2015 р. [PERSON] визнано винною у скоєнні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, яке виразилося у порушенні вимог ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів ( а.с. 18). Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль «Шевроле» (д.н.з. [NUMBER]) згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/2576295 на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «СК «Провідна» ( а.с. 5). Згідно договору добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 від 03.04.2015 року, автомобіль «Фольксваген» (д.н.з. [NUMBER]) застрахований у ПрАТ «СГ «ТАС». Оскільки цивільна відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», 12.08.2015 року ПрАТ «СГ «ТАС» звернулося до нього з заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 3 798,96 грн., у зв'язку з виплатою страхового відшкодування за договором добровільного страхування ТЗ - автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] ( а.с. 6). 03.09.2015 року ПрАТ «СК «Провідна» складено страховий акт 1 № 1001/39/43419/Р та розрахунок до нього, відповідно до яких розмір належного до виплати страхового відшкодування визначено в сумі 3 798,96 грн. ( а.с. 26). В акті також зазначено, що всі документи, необхідні для визнання події страховим випадком, визначення розміру збитку та розрахунку розміру страхового відшкодування, надані в повному обсязі. 04.09.2015 року ПрАТ «СК «Провідна» виплачено ПрАТ «СГ «ТАС» страхове відшкодування в розмірі 3 798,96 грн. (а.с. 27). 17.08.2016 року ПрАТ «СК «Провідна» направило [PERSON] заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, в якій зазначило, що страхувальник не повідомив страховика про настання дорожньо - транспортної пригоди у визначені законодавством строки, а тому, оскільки страхова компанія належним чином виконала свої зобов'язання та виплатила страхове відшкодування, остання набула права регресної вимоги до [PERSON], як винуватця дорожньо - транспортної пригоди, в межах суми проведеної страхової вплати. З огляду на таке, запропоновано в добровільному порядку відшкодувати страховику витрати, пов'язані зі здійсненням страхової виплати в розмірі 3 798,96 грн., шляхом перерахування цієї суми на розрахунковий рахунок ПрАТ «СК «Провідна» ( а.с. 28). Вказана вимога [PERSON] виконана не була, грошові кошти в розмірі 3 798,96 грн. позивачу не сплачено. Звертаючись до суду з даним позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в розмірі 3 798,96 грн. в порядку регресу, ПрАТ «СК «Провідна» посилалося на те, що відповідач не виконала покладений на неї ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо повідомлення страховика про настання події, яка має ознаку страхового випадку, що дає підстави для звернення до суду з вимогою про відшкодування понесених страховою компанією витрат в порядку регресу. Так, згідно вимог ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. 01 липня 2004 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Зазначеним Законом були визначені обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38). Згідно із підпунктом 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній до 7 серпня 2011 року) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди учасник такої пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до абзацу "ґ " підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній до 7 серпня 2011 року) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Однак, із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" змін у статтю 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було розширено перелік обов'язків учасників дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4. пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Проте, відповідні зміни до абзацу "ґ " підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 зазначеного Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Однак, виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року, не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 12.02.2014 року у справі №6-1цс14. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами, відповідачка, як особа, винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності. ПрАТ «СК «Провідна» факт настання страхового випадку визнала, добровільно сплативши страхове відшкодування на користь ПрАТ «СГ «ТАС». Відповідно до ст.38.1 п.п.г' Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно підпункту ґ пункту 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Отже, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги підтверджену позивачем суму виплати потерпілому, суд прийшов до висновку, що оскільки відповідач не повідомив страховика на підставі існуючого чинного договору про настання страхового випадку у встановлений законом строк, тому у ПрАТ «СК «Провідна» у межах фактичних витрат, виникло право вимоги до особи, що відповідальна за нанесення збитків, в розмірі, що був виплачений позивачем потерпілому, а саме - 3 798,96 грн. В зв'язку з чим, суд не погоджується із запереченнями відповідача. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги є обґрунтованими, засновані на законі та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню сума сплаченого позивачем при подачі позову судового збору в розмірі 1 378,0 грн. На підставі ст.ст.993, 1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст.33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved