Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

У жовтні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька дитини [PERSON], за межі державного кордону України. В обгрунтування заявлених вимог зазначтла, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. 15.08.2014 року рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя шлюб між сторонами розірвано. Пояснила, що на теперішній час дитина мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач дитині матеріально не допомагає, дитину не відвідує. У зв'язку з тим, що позивачка має намір виїхати з дитиною до Єгипту для відпочинку та оздоровлення , вона вимушена звернутися до суду, тому що відповідач, не дивлячись на вищенаведене , добровільно не надає дозволу на виїзд дитини з України. На підставі вищевикладеного просила дозволити тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO] за межі України для оздоровлення в Єгипет на період з 15.11.2016 року по 15.02.2017 року без дозводу батька. В ході судового розгляду справи позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за межі України без дозволу батька дитини [PERSON] у період з 27 березня 2017 року по 05 листопада 2017 року по одній з заброньованих путівок у період з 17 березня 2017 року по 31 березня 2017 року: з 14 квітня 2017 року по 29 квітня 2017 року; з 05 травня 2017 року по 20 травня 2017 року; з 20 жовтня 2017 року по 05 листопала 2017 року.. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON], яка діє на підставі довіреності, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача - адвокат Лещенко О.В. , що діяла на підставі договору про надання правової допомоги, у судовому засідання заперечувала на задоволенні позову, пояснивши, що на теперішній час Єгипет є державою де високий рівень небезпеки , просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи Бартош Н.О., яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 16 жовтня 2004 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі . Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.08.2014 року шлюб між ними розірвано (а.с.7). Від даного шлюбу народилась дитина [PERSON], батьками якої є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 567(а.с.8). Після розірвання шлюбу, дитина залишилася мешкати разом з матір'ю, яка піклується нею та приділяє належну увагу та її здібностей, стану здоров'я тощо. В наступний час позивачка має намір тимчасово виїхати з малолітньою дитино до Єгипту, але батько дитини, згода якого потрібна при перетині дитиною державного кордону, не надає відповідної згоди. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Так, згідно паспортних даних позивачки та свідоцтва про народження дитини, вони є громадянами України. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. На теперішній час, позивачка має можливість виїхати з дитиною за кордон на відпочинок та оздоровлення, до Єгипту в період часу з 27 березня 2017 року по 05 листопада 2017 року, однак без згоди відповідача це не можливо. Хворобливий стан [PERSON], 2006 року народження підтверджується довідкою № 267, з якої вбачається що остання потребує санаторного курортного лікування (а.с.77). Крім того, малолітня [PERSON] навчається у НВК «Ліцей - школа № 48», вивчає 2 іноземні мови( англійська, німецька) та подорож за кордон може сприяти розвитку її мовних здібностей. В судовому засіданні представником відповідача - адвокатом Лещенко О.Б. не наведені об'єктивні причини, за якими відповідач відмовляє позивачці в наданні згоди на короткочасний виїзд дитини за кордон України, тим самим безпідставно зловживаючи своїми правами і завдаючи моральної травми власним дітям. Посилання на можливу небезпеку життю та здоров'ю дитини внаслідок можливого вчинення терористичного акту в Єгипті є загальними фразами, відповідачем не надано суду переконливих доказів небезпеки для дитини внаслідок поїздки до Єгипту. В даному випадку виїзд дитини за кордон не пов'язаний із виїздом на постійне місце проживання разом із матір'ю або довгострокове перебування за межами України з інших причин, і тому внаслідок ухвалення такого рішення право батька на піклування, спілкування та виховання дитини ніяким чином не порушується і не обмежується. У зв'язку з викладеним суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає можливим надати дозвіл на виїзд її дітей в її супроводі без згоди її батька на період з 04 квітня 2017 року по 05 листопада 2017 року тимчасово строком на шістнадцять днів, тобто на час терміну одної з путівок, на які посилалась позивачка у заяві від 21.03.2017 року.

Outcome: partial