Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення у солідарному порядку заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.07.2017 року по 01.02.2021 року в розмірі 44736,19 грн., індекс інфляції в сумі 5542,07 грн., 3 % річних у сумі 2923,03 грн. Позовні вимоги позивачем мотивовані тим, що підприємство «Полтаватеплоенерго» надає послуги з централізованого теплопостачання квартири [ADDRESS] . Покладені законодавством зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання відповідачі не виконували належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Просили стягнути з відповідачів суму заборгованості. Відповідно до ч. 2-6ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 16.04.2021 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного провадження. 07.06.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий відповідачем [PERSON] , в якому останній частково заперечує проти позову в частині нарахування оплати за послуги з підігріву води, у зв`язку з тим, що він не може бути та не є стороною договірних відносин з позивачем на які він посилається у позові, і відповідно не є споживачем його послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, на якого покладено обов`язок з їх оплати, так як був знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] та зареєстрований адресою: [ADDRESS] . Цивільні правовідносини між позивачем та [PERSON] , що нібито мали місце в період з 01.07.2017 р. до 01.05.2019 р. у зв`язку з тим, що він був офіційно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З 2015 року [PERSON] офіційно працює у Польщі. Має там офіційне тимчасове місце проживання, що підтверджується картками побиту Польщі . В Україну до дружини та сина в м. Пирятин Полтавської області він повертається на 2-4 тижні 1 раз на два місяці, і знову їде на роботу. Після смерті [INFO] бабусі, [PERSON] , якій і належала квартира [ADDRESS] , що перейшла у спадщину за законом її дочці - відповідачу, [PERSON] , постало питання оформлення частини спадкового майна, що бабуся за заповітом заповіла йому, своєму онукові. 16.09.2019 р. аби переоформити спадщину йому довелося сплатити заборгованість відповідача [PERSON] за житлово-комунальні послуги в сумі 69 096, 1.4 грн. за період з 2011 по 2017 роки, оскільки остання не мала наміру їх сплачувати, після чого він звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава, рішенням якого від 18.12.2019 р. у справі № 554/9797/19 було знято арешт з майна [PERSON] , зокрема, й квартири, і тільки 06.11.2019 р. він знявся з реєстрації в м. Полтава. На підставі вищевикладеного, вважав, що відповідальність за невиконання умов договору укладеного з підприємством має нести власник квартири, [PERSON] , яка уклад від свого імені угоди на надання житлово-комунальних послуг і фактично користується ними. Крім того просив суд застосувати строки позовної давності. Розрахунковим періодом для оплати спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем) (п. Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води від 06.11.2019 р.). Таким чином, з 21 числа кожного наступного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення та централізованого постачай гарячої води, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за як споживач допустив прострочення. Таким чином, послуги, надані у липні 2017 року, мали бути оплачені до 21 серпня 2017 року надані у серпні 2017 року - до 21 вересня 2017 року, і так далі. В суд із позовом Підприємство звернулось 13.04.2021 року, тому вважав, що позивач не має права на стягнення заборгованості період з липня 2017 року до березень 2018 року в сумі 14 299,75 грн., індексу інфляції в сумі 590,33 грн. та 3% річних в сумі 140,39 грн., всього в сумі 15 038,47 грн., а тому просив суд відмовити цій частині позову, застосувавши строк позовної давності. Представник позивача надала до суду відповідь на відзив відповідача [PERSON] , в якому заперечувала щодо обставин, вкладених у ньому, та у врахуванні судом доказів, наданих одночасно із відзивом на позовну заяву. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно дост.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно дост.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно дост. 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно п. п. 17, 18постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення", послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п. 30 вказаних Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Пунктом 21 зазначених Правил передбачено, що в разівідсутності у квартирі (будинкусадибного типу) на вводах у багатоквартирнийбудинокзасобівобліку води і тепловоїенергії плата за наданіпослугисправляєтьсязгідно з установленими нормативами (нормами) споживання, зокрема: з централізованогопостачанняхолодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та наведенняособистогопідсобногогосподарств. Так згідно з копії договора про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води від 06.11.2019 року за адресою [ADDRESS] , останній укладений з відповідачем [PERSON] . До суду надійшло повідомлення з Виконавчого комітету Полтавської міської ради 31.05.2021 року про те, що відповідач [PERSON] знятий 06.11.2019 року з реєстрації за адресою [ADDRESS] . Згідно копії паспорта серія [NUMBER] [PERSON] місце реєстрації останнього [ADDRESS] . Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання комунальних послуг між їх виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права і обов`язки визначає Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Частиною 3 ст. 2 цього Закону визначено, що норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно ч 1 ст. 9 зазначеного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. У статті 12 ЗаконуУкраїни «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками цих відносин, з точки зору Закону є власник, споживач, виконавець і виробник. Із матеріалів справи вбачається, що договір про надання послуг з теплопостачання та підігрів холодної води укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] . Згідно із ч. 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідач [PERSON] з 2015 року працює у Польщі, та має офіційне тимчасове місце проживання, що підтверджуються копією картки побиту. Згідност. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно дост. 322 ЦК України власник несе тягар утримання належного йому майна. Відповідно дост. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] зобов`язана сплачувати послуги з теплопостачання, які нею було фактично отримано. При цьому, суд вважає, що позивач безпідставно заявив позовні вимоги до відповідача [PERSON] , оскільки останній з 06.11.2019 року знятий з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS] і там не проживає. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Пунктом 29 постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення" передбачено, що споживач має право на зменшення плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Згідно ч. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 передбачено, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що дає право на виїзд з України і в`їзд в Україну у випадку перетинання громадянами України державного кордону, що здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" підлягає до часткового задоволення, оскільки в добровільному порядку [PERSON] не здійснює повну оплату за спожиті послуги теплопостачання, внаслідок чого станом виникла заборгованість. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того відповідач [PERSON] просила суд застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за період з липня 2017 року по березень 2018 року в сумі 14 299,75 грн., індексу інфляції в сумі 590,33 грн. та 3% річних в сумі 140,39 грн., всього в сумі 15 030,47 грн. Згідно ст. 256, ст. 257, ч. 5 ст. 261, ст. 266, ч. ч. З, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задоволенню підлягають частково, оскільки доведеним є факт не отримання відповідачем [PERSON] послуг позивача. З врахуванням приписів ст. 625 ЦК України від сплати за послуги з підігріву води за період з липня 2017 року по березень 2018 року в сумі 14 299,75 грн., індексу інфляції в сумі 590,33 грн. та 3% річних в сумі 140,39 грн., всього в сумі 15 030,47 грн. то в цій частині позову слід відмовити. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по теплопостачанню, з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних, в загальному розмірі 38170, 82 грн. Відповідно до ст. ст. 141, 264 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення вирішує питання в тому числі про розподіл між сторонами судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,ст. 25 Закону України "Про теплопостачання",

Outcome: partial