Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

19.10.2020 року КП "Харківські теплові мережі" завернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.01.2016 по 15.10.2020 у розмірі 54253,69 грн., три відсотки річних у розмірі 2578,51 грн., інфляційні витрати у розмірі 5673,96 грн. та судовий збір. Свої вимоги комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" обґрунтовує тим, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.06.2008 року належать приміщення розташовані за адресою: [ADDRESS] ;1-26; 1-27; 1-28 у гуртожитку з централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП «ХТМ». Відповідач [PERSON] на підставі укладеного з підприємством договору купівлі-продажу теплової енергії №3995 від 01.01.2010 року, користується тепловою енергією, яку подає у нежитлове приміщення, а в цілому в централізовану систему теплопостачання всього будинку КП «ХТМ». Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2020 року відкрито провадження в спрощеному порядку без виклику сторін. Відповідачем, у встановлений законом строк, відзив на позовну заяву не подано. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу. Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання визначаються Законом України «Про теплопостачання», який регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання. Згідно ст.1 ЗУ «Про теплову енергію» - суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Згідно ст. 3 Закону, відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Частиною шостою статті 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. При цьому відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє споживача від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію. КП «ХТМ» веде господарську діяльність з вироблення, транспортування та постачання споживача теплової енергії на підставі відповідних ліцензій. Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії безпосередньо регулюються Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року № 1198, які є обов`язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №4245 від 03.06.2008 року належать приміщення розташовані за адресою: [ADDRESS] ;1-26; 1-27; 1-28 у гуртожитку з централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП «ХТМ». Постачання теплової енергії [PERSON] підтверджується актами про підключення та відключення опалення в житловому будинку по [ADDRESS] №175/11927 від 17.10.2016 р, №175/14105 від 03.04.2017 р., №175/15712 від 18.10.2017, №175/17343 від 10.04.2018 р., №175/19127 від 26.10.2018 р., №175/20637 від 10.04.2019 р., № 175/22782 від 31.10.2019 р., № 175/24905 від 09.04.2020 р., які складені представниками КП «ХТМ» та апредставниками житлово-експлуатаційної організації. Згідно укладеного тимчасового договору про постачання теплової енергії №11383 від 01.08.2005 року [PERSON] та КП «ХТМ», останнє здійснило відпустку теплової енергії по о/р [NUMBER] у приміщення належне [PERSON] за адресою [ADDRESS] . (а.с. 5-7) Розрахунок спожитої енергії зроблено згідно із нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Таким чином, судом встановлено, що відповідач дійсно користувався тепловою енергією за період з 01.01.2016 по 15.10.2020 року, та повинен був сплачувати її вартість позивачу, однак її не сплатив, що є порушенням прав останнього. Відповідно до п.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку позивача (наданого до позовної заяви) 3% річних 2578,51 грн., інфляційні витрати у розмірі 5673,96 грн. Суд враховуючи, що відповідач безпідставно споживав теплову енергію та в добровільному порядку не відшкодував позивачеві її вартість, задовольняє позовні вимоги Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" та стягує з [PERSON] вартість спожитої теплової енергії за період з 01.01.2016 по 15.10.2020 у розмірі 54253,69 грн., три відсотки річних у розмірі 2578,51 грн., інфляційні витрати у розмірі 5673,96 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, у розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved