Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

У січні 2020 року до суду надійшла позовна заява Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області до [PERSON] , де третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Державне підприємство «Дніпропетровське лісове господарство», про стягнення шкоди заподіяної внаслідок знищення дерев. В обґрунтування позову посилаються на те, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.10.2019, за результатами розгляду кримінального провадження №12018040440001496 від 27.10.2018 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією кримінального правопорушення. Набрання чинності закону яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою є нереабілітуючою обставиною. Нереабілітуючі підстави означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак через певні обставини кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Однак, шкода завдана особою підлягає до відшкодування. Під час досудового розслідування кримінального провадження №12018040440001496 від 27.10.2018 та відповідно до ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.10.2019 встановлено, що 27 жовтня 2018 року приблизно о 10 год. 00 хв. [PERSON] , знаходячись на території лісосмуги розташованої у Дніпровському районі Дніпропетровської області, поблизу с. Горянівка, у кварталі 3 виділ 13 Кіровського лісництва ДП «Дніпропетровське лісове господарство», діючи умисно, з особистих мотивів, з метою заготівлі деревини для використання її в побутових потребах, порушуючи вимоги нормативних актів, що регулюють порубку деревини в лісах, а саме: Лісового кодексу України від 21.01.1994; Санітарних правил в лісах України, затверджених постановою КМУ №555 від 27.07.1995; постанов КМУ «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів» №761 від 23.05.2007, «Про затвердження Порядку заготівлі другорядних лісових матеріалів і здійснення побічних лісових користувань в лісах України» №449 від 23.04.1996; «Про затвердження Правил поліпшення якісного складу лісів» №724 від 12.05.2007, «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» № 655 від 23.07.2008, не маючи на те відповідного дозволу (лісорубного квитка або ордеру), за допомогою заздалегідь пристосованого приладдя, а саме бензопили марки « Атлант », спиляв відділивши від кореня два дерева породи «Акація біла», діаметр пеньків яких складає: 1 шт. - 42,1-46 см; 1 шт. - 46,1-50 см. Внаслідок своїх незаконних дій [PERSON] спричинив, згідно висновку судової економічної експертизи №12/11.2/188 від 27.11.2018, шкоду навколишньому природному середовищу у розмірі 20 886 грн. 59 коп. Добровільно шкода відповідачем не відшкодована. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 20 886,59 грн. (а.с.1-11, 33-37). Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2020 року зазначений позов залишено без руху (а.с.30-31). Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2020 року зазначений позов передано по підсудності до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с.40). Ухвалою суду від 07 квітня 2020 року справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.45). 28 травня 2020 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. У судове засідання прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Єрьоменко К.В. надано заяву з проханням слухати справу за їх відсутність, на задоволені позову наполягала, проти заочного рішення суду не заперечувала. Представником третьої особи Державного підприємства «Дніпропетровське лісове господарство» Онуфрієвою Р.А. також надано заяву щодо розгляду справи за їх відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, в порядку передбаченому ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені по зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, а також через опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки конверти поверталися без вручення), про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 жовтня 2018 року приблизно о 10 год. 00 хв. [PERSON] , знаходячись на території лісосмуги розташованої у Дніпровському районі Дніпропетровської області, поблизу с. Горянівка , у кварталі 3 виділ 13 Кіровського лісництва ДП «Дніпропетровське лісове господарство», діючи умисно, з особистих мотивів, з метою заготівлі деревини для використання її в побутових потребах, порушуючи вимоги нормативних актів, що регулюють порубку деревини в лісах, а саме: Лісового кодексу України від 21.01.1994; Санітарних правил в лісах України, затверджених постановою КМУ №555 від 27.07.1995; постанов КМУ «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів» №761 від 23.05.2007, «Про затвердження Порядку заготівлі другорядних лісових матеріалів і здійснення побічних лісових користувань в лісах України» №449 від 23.04.1996; «Про затвердження Правил поліпшення якісного складу лісів» №724 від 12.05.2007, «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» № 655 від 23.07.2008, не маючи на те відповідного дозволу (лісорубного квитка або ордеру), за допомогою заздалегідь пристосованого приладдя, а саме бензопили марки « Атлант », спиляв відділивши від кореня два дерева породи «Акація біла», діаметр пеньків яких складає: 1 шт. - 42,1-46 см; 1 шт. - 46,1-50 см., у зв`язку з чим було порушено кримінальне провадження. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.10.2019, за результатами розгляду кримінального провадження №12018040440001496 від 27.10.2018 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією кримінального правопорушення (а.с.12-14). Внаслідок своїх незаконних дій [PERSON] спричинив, згідно висновку судової економічної експертизи №12/11.2/188 від 27.11.2018, шкоду навколишньому природному середовищу у розмірі 20 886 грн. 59 коп. (а.с.17-22). Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Статтею 66 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до ст. 13 Цивільного кодексу України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Статтею 293 ЦК України передбачено, що діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності. Згідно із ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Вимогами ст. 10 Закону України "Про рослинний світ" встановлено, що спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки. Відповідно до ст. 69 Лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. Статтею 40 Закону України "Про рослинний світ" передбачено, що порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні, зокрема, у: самовільному спеціальному використанні природних рослинних ресурсів; порушенні правил загального використання природних рослинних ресурсів; протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу. Відповідно до статті 105 Лісового Кодексу України передбачено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Згідно із ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Відповідно до ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. Статтею 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Несплата [PERSON] шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, призводить до ненадходження до бюджету коштів, необхідних для забезпечення функцій Держави, визначених Конституцією України, та відповідно завдає шкоди інтересам держави. Згідно ст. ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За таких підстав позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Вирішуючи спір, суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840.80 грн.

Outcome: approved