Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

[PERSON] , в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, яку уточнив, до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», в якому просив визнати протиправними дії Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», МФО 305299, КОД ЄДРПОУ 14360570 (юридична адреса : 01001, м. Київ, вул. Грушевського, б.1Д) та зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», МФО 305299, КОД ЄДРПОУ 14360570 (юридична адреса : 01001, м. Київ, вул. Грушевського, б.1Д) вчинити дії з припинення збереження без достатніх правових підстав за рахунок [PERSON] щомісячної державної допомоги дітям, над якими встановлено опіку чи піклування, у сумі 10718,33 грн. за травень 2021 року (десять тисяч сімсот вісімнадцять грн. 33 коп.) та видати позивачу [PERSON] , ІПН [NUMBER] , з його рахунка грошові кошти з державної допомоги дітям за травень 2021 року, над якими встановлено опіку чи піклування, у сумі 10718,33 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив наступне: 22 квітня 2021 року вони отримали повідомлення на VIBER від АТ КБ «Приватбанк» про те, що постановою виконавчої служби накладено арешт на соціальний рахунок, куди надходить допомога по опіці над малолітніми дітьми. Але, згідно діючого законодавства вказана допомога належить дітям, які отримують дошкільну, шкільну та позашкільну освіту. Відповідач не звернув на це увагу, за роз`ясненнями Банк до ДВС не звертається, хоча став учасником виконавчого провадження та наполягає на тому, щоб позивачем йому було надано постанову на зняття арешту із соціального рахунку. Позивач у позові зазначив, що у постанові вказано, що накладається арешт на кошти боржника, «крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту, звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику». Таким чином, Відповідач самоправно наклав арешт на кошти, звернення стягнення на які заборонено ст.73 ЗУ «Про виконавче провадження». 07 травня 2021 року позивачу на VIBER о 16:54 надійшло повідомлення про надходження виплат із соціального фонду у сумі 10718 грн.33 коп., після чого позивач намагався зняти кошти у банкоматі, на що отримав відмову у здійсненні операції. Позивач звернувся зі скаргами до контакт-центру, через приват 24, але знову отримав протиправну відмову на видачу коштів з державної допомоги по опіці. Таким чином, позивач вказує, що Банк ставши учасником виконавчого провадження, враховуючи вимоги ЗУ «Про виконавче провадження», продовжує вчиняти протиправні дії, наполягаючи на зверненні до ДВС за зняттям арешту з коштів, на які ДВС не накладала арешт, враховуючи вимоги ст. 73 ЗУ «Про виконавче провадження». 08 травня 2021 року, зв`язавшись з Відповідачем за телефоном 3700, позивач знову отримав протиправну відмову у видачі коштів із державної допомоги по опіці, про що того ж дня повідомив на гарячу урядову лінію 1545. На численні скарги Банк надав відповідь, в якій зазначив про необхідність знаття арешту з коштів саме державним виконавцем. 11 травня 2021 року позивач викликав поліцію до відділення Приватбанку та згодом дізналися, що це вже розповсюджене явище, коли Приватбанк не видає соціальні виплати. 14.05.2021 року позивач направив вимогу відповідачу щодо повернення грошових коштів державної допомоги по опіці надавачу цієї допомоги, а саме, на рахунок Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району ХМР, але відповіді не отримав. Все вищевказане змусило позивача звернутись до суду. Ухвалою суду від 21 травня 2021 року позовна заява була залишена без руху. 18 червня 2021 року позивачем були усунені недоліки, про що подано відповідне клопотання про усунення недоліків. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харків від 24 червня 2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 14.07.2021 від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до АТ КБ "Приватбанк" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. 19.07.2021 від позивача в особі представника [PERSON] надійшла відповідь на відзив АТ КБ «ПриватБанк», в якому сторона позивача заперечує проти викладених посилань у відзиві на позовну заяву та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити та вказала, що саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, шо є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог в повному обсязі, підтримала поданий відзив на позовну заяву та вказала, що кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу. Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15. Велика Палата Верховного Суду від зазначеного висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах не відступала. Також представник Банку зазначила, що рахунок позивача, якій був відкритий у АТ «ПриватБанк» на підставі підписаної 23.12.2014 року анкети-заяви та хоча на нього і можуть зараховуватися соціальні виплати, за умовами банківського обслуговування він є звичайним поточним рахунком, на який також може бути зарахована будь-яка виплата (переказ)і тому у Банку не має технічної можливості розділити цільові кошти та «звичайні». Суд, заслухавши думку позивача та представника позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав. Згідно зі статтею 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Так, судом встановлено, що 23.12.2014 [PERSON] була підписана анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 52). Згідно інформації вказаній в анкеті-заяві вбачається, що ознайомившись з умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанка, [PERSON] не зазначив спеціального призначення відкритого рахунку, про що свідчить відсутність будь-яких відміток у відповідних полях Додаткової інформації до анкети- заяви. Відповідно до довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» від 08.05.2021 - [PERSON] станом на 08.05.2021 має в АТ КБ «Приват Банк» [NUMBER] , на яка отримує соціальні виплати та на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь - яка виплата (переказ). Крім того зазначено, що [PERSON] має «тип рахунку» - картка для виплат Голд, залишок з урахуванням кредитного ліміту на рахунку - 10718,21 грн. (а.с.7). Постановою старшого державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Новицькою О.Ю. від 22.04.2021 при примусовому виконанні за виконавчим провадженням № 33154009 - накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] , 1962 року народження (а.с. 4). Відповідно до ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Згідно наданої відповіді на звернення [PERSON] Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» від 27.05.2021 № 20.1.0.0.0/7-210510/472 - 22.04.2021 р. Банк отримав від Немишлянського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Постанову про арешт коштів боржника від 22.04.2021р. ВП №33154009. Постанова накладає арешт на кошти [PERSON] , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику. Порядок виконання банками заходів щодо арешту коштів на рахунках клієнтів встановлюється главою 9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою НБУ від 21.01.2004 № 22. Відповідно до п. 9.1. Інструкції виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом. Банк приймає до виконання постанову державного виконавця та/або рішення суду, які доставлені до банку самостійно державним виконавцем, слідчим, представником суду, органу державної податкової служби або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є суд, державний виконавець, слідчий, орган державної податкової служби. Крім того роз*яснено, що у Постанові не зазначено, що накладення арешту має здійснюватися Банком на всі кошти, крім цільових. Тому, якщо арешт було накладено на грошові кошти, на які не може бути звернено стягнення відповідно до чинного законодавства України, рекомендовано сформувати у системі Інтернет-банкінгу Приват24 довідку про цільове призначення картки та звернутися з вказаною довідкою до виконавчої служби для зняття арешту з таких грошових коштів (а.с. 28). Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з вимогою про повернення коштів на рахунок надавача грошової допомоги по опіці, оскільки вказані кошти є грошовою допомогою по опіці над малолітніми дітьми та такими, на які заборонено накладати арешт (а.с. 10). На що позивачем отримано відповідь АТ КБ «ПриватБанк», що термін "Рахунки зі спеціальним режимом використання" визначений у Порядку відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України, який затверджений наказом МФУ 22.06.2012 №758, так рахунки зі спеціальним режимом використання - це рахунки, які відкриваються в Казначействі та його органах підприємствам, установам, організаціям для проведення розрахунків з надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату комунальних послуг, з погашення заборгованості перед державним бюджетом, з повернення бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів тощо. З урахуванням викладеного, Картка для виплат, на яку зараховується соціальна допомога, Не є рахунком зі спеціальним режимом використання. Для зняття арешту з зазначеного рахунку потрібно Вам звернутися до виконавчої служби для складення відповідної постанови про зняття арешту з конкретним зазначенням даних карти та виду цільових надходжень (наприклад, "зняти арешт з карткового рахунку № [NUMBER] , який використовується для зарахування соціальної допомоги"), оскільки дані цього рахунку не були зазначені у виключенні у Постанові про арешт (а.с. 9). Також судом вивчалася відповідь [PERSON] від Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради від 27.05.2021 № Р-8-268/0/540-21 - 276/0/540-21 згідно якої - згідно з вимогами Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 (із змінами), в Управлінні за заявою від 02.03.2021 [PERSON] призначено державну допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на період з 01.03.2021 до 28.02.2022 у розмірі 10718,33 грн. щомісячно (на обох дітей). Управлінням здійснюється призначення державних соціальних допомог, а нарахування допомог провадиться Харківським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - Центр), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За Вашою заявою від 09..02.2018 кошти за призначеною державною допомогою нараховувалися Центром на Ваш особовий рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. При цьому, відповідно до ч. 7 ст. 56 цього Закону у порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Отже, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи забезпечення та заходи щодо примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, у тому числі накладати арешт на кошти, які перебувають на рахунках. При цьому, згідно з ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 151 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 181 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Слід додати, що відповідно до абзацу другого частини другої статті 59 Закону виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Тобто, саме рахунки, визначені у ч. 2 ст. 48 Закону є спеціальними для цілей застосування обмежень при застосуванні положень, визначених у п. 7 ч. 3 ст. 18, ч. 2 ст. 48, ч. 3 ст. 52, ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» щодо накладення арешту на кошти на таких рахунках. Аналіз вказаних положень в кореспонденції із приписами ст. 1074 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а також ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дає підстави для висновку, що рахунки на які зараховується заробітна плата, соціальні виплати та ін. нормативно не визначені як рахунки із спеціальним режимом використання, не є такими рахунками, вказані рахунки є звичайними поточними рахунками, що у свою чергу дає підстави для висновку про відсутність обмежень для накладення арешту на кошти на таких рахунків. Судова практика з питань накладення арешту на кошти на поточних рахунках, не містить нормативного обґрунтування (посилання) при кваліфікації поточних рахунків, на які може зараховуватись і соціальні виплати, як рахунків із спеціальним режимом використання, якими є, як вже зазначалося, наприклад рахунки для розрахунків в енергетиці. Тобто, рахунки, які передбачені для отримання допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 10 жовтня 2019 року № 916/1572/19. Підстав для відступу від такої позиці під час розгляду даної справи Верховний Суд не вбачає. Судом встановлено, що рахунок [NUMBER] є таким, на який надходять кошти на допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування позивача, але матеріали справи не містять доказів того, що рахунок № [NUMBER] має статус рахунку із спеціальним режимом використання, або є спеціальним або іншим рахунком, звернення стягнення на який заборонено законом. У судовому засіданні позивачу роз`яснювалось право на звернення до суду щодо оскарження дій виконавця, на що позивач відповів відмовою. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відпровідно до ст.ст 77-78 ЦПК України суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача, тому суд покладає судові витрати на позивача. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed