Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

У позовній заяві керівник Ковельської окружної прокуратури просить ухвалити рішення про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] в користь Головненської селищної ради 10 353,00 гривень шкоди, заподіяної державі внаслідок незаконного вилову рибу. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14 серпня 2020 року о 16:30 годині відповідачі в порушення ст.ст.521, 63 Закону України "Про тваринний світ", п.3.15 Правил любительського спортивного рибальства на рибогосподарському водному об`єкті - річці Тенетиска, що поблизу села Крушинець Любомльського району Волинської області, здійснювали лов водних біоресурсів забороненим знаряддям лову - 1 кловнею, виготовленою із сіткоснастевих матеріалів, під час якого впіймали 9 екземплярів карася сріблястого, 19 екземплярів щуки, 25 екземплярів плітки, 5 екземплярів верховодки, 81 екземпляр канадського сомика, 9 екземплярів ротана, загальною вагою 4,95 кг, за що постановами суду від 16 жовтня 2020 року їх притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП. Розмір заподіяної цим правопорушенням шкоди становить 10 353,00 гривень. В добровільному порядку відповідачі шкоду не відшкодували. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 06 квітня 2021 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення копію ухвали з примірником позову 26 квітня 2021 року отримали мати [PERSON] та мати [PERSON] , що у відповідності до положень ст.130 ЦПК України вважається належним повідомленням відповідачів про їх право на вчинення процесуальної дії, зокрема, на подання відзиву. У строк, визначений судом в ухвалі від 06 квітня 2021 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року № 958, відповідачі відзиву на позов не подали. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 14 серпня 2020 року посадовими особами відділу охорони водних біоресурсів складено протоколи про адміністративне правопорушення за № 001469, № 001471 відносно відповідачів [PERSON] та [PERSON] , відповідно, за ознаками ч.4 ст.85 КУпАП про те, що вони 14 серпня 2020 року о 16:30 годині здійснювали лов водних біоресурсів забороненим знаряддям лову, що виготовлений із сіткоснастевих матеріалів, - кловнею з нитки зеленого кольору, прямокутної форми, на рибогосподарському водному об`єкті - річці Тенетиска, що поблизу села Крушинець Любомльського району, під час чого впіймали 9 екземплярів карася сріблястого, 19 екземплярів щуки, 25 екземплярів плітки, 5 екземплярів верховодки, 81 екземпляр сомика карликового, 9 екземплярів ротана, загальною вагою 4,95 кг. Внаслідок незаконного вилову риби завдано шкоди рибним запасам України на суму 10 353,00 гривень. У письмових поясненнях від 14 серпня 2020 року [PERSON] та [PERSON] вину по вказаних у протоколах фактах визнали повністю. Постановами Любомльського районного суду від 16 жовтня 2020 року у справах № 163/2593/20, № 163/2595/20, які набрали законної сили 27 жовтня 2020 року, [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП правопорушення за змістом складених відносно них протоколів; до [PERSON] , [INFO] , в силу його неповноліття згідно п.2 ст.241 КУпАП застосовано захід впливу у вигляді попередження; на [PERSON] накладено стягнення у вигляді 340,00 гривень штрафу. Встановлений у складених стосовно відповідачів протоколах розмір заподіяної незаконним виловом риби шкоди в сумі 10 353,00 гривень підтверджений довідкою Управління Державного агентства рибного господарства у Волинській області і ґрунтується на Таксі, встановленій додатком 1 постанови КМ України від 21 листопада 2011 року № 1209. В добровільному порядку відповідачі цю шкоду не відшкодували, що підтверджується повідомленням Головненської селищної ради від 05 березня 2021 року. У статті 10 Закону України "Про тваринний світ" визначено, що громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Статтею 63 Закону України "Про тваринний світ" передбачено, що порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, зокрема винні у застосуванні заборонених знарядь добування тварин. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Відповідно до ч.2 ст.1179 ЦК України у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Відповідно до ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За змістом ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає доведеним факт здійснення спільно [PERSON] та [PERSON] незаконного вилову риби, внаслідок чого Головненській селищній раді, на території якої здійснений цей вилов риби, заподіяно шкоди, сума якої в розмірі 10 353,00 гривень нарахована у відповідності із Таксою, встановленою додатком 1 постанови КМ України від 21 листопада 2011 року № 1209. В силу ч.1 ст.1179 ЦК України [PERSON] відповідає за завдану ним шкоду самостійно на загальних підставах. Підстав для покладення на батьків [PERSON] обов`язку по відшкодуванню заподіяної шкоди в разі відсутності у нього майна згідно із ч.2 ст.1179 ЦК України суд не встановив. Таким чином, заявлені позовні вимоги по їх суті і розміру суд вважає обґрунтованими і доведеними, тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідачів у рівних частинах.

Outcome: approved