Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що на за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду від 03.02.2014року у справі №185/282/14-ц, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання їх дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 січня 2014року до повноліття дитини. Однак відповідач ухиляється від сплати аліментів, не виконував в повному обсязі покладений на нього обов"язок, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.04.2016року складала згідно довідки державного виконавця 8826,18грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач, уточнивши 20.02.2017року свої позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача в судовому порядку 2502грн.94коп. пені від суми несплачених аліментів на утримання дитини за період з березня 2016року по березень 2016року, відповідно до виконаних нею розрахунків( а.с28-29). Справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав, надав суду письмові заперечення( а.с.30-33), у яких зазначив, що заборгованість по аліментам утворилась з незалежних від нього причин, оскільки він неодноразово змінював своє місце роботи, про що повідомляв державного виконавця, на виклики держвиконавця з"являвся, тому вважає, що належним чином виконував обов"язки по сплаті аліментів, у задоволенні позовних вимог просив суд відмовити. Так, 19.03.2015року він був звільнений з ВСП ш/у "Дніпровське" ПАТ ДТЕК "Павлоградвугілля, у зв"язку з чим постановою держвиконавця ВДВС Тернівського МУЮ від 28.08.2015року виконавче провадження з примусового стягнення з нього аліментів було закінчено. 02.04.2015року відповідач влаштувався на роботу гірничим майстром в ПП "Світекс" м. Кривий Ріг, про що повідомив держвиконавця 16.04.2015року, де працював до 30.12.2015року. Держвиконавцем ВДВС Павлоградського МУЮ 15.07.2015року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, виконавчий лист направлений за належністю. З 08.02.2016року він влаштувався на роботу в ВСП ш/у"Тернівське", про що також повідомив державного виконавця. Держвиконавцем ВДВС Павлоградського МУЮ 12.05.2016 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження і виконавчий лист направлений за належністю. Весь цей час аліменти з його заробітної плати стягувались в примусовому порядку. Крім того, при наявності його вини розмір пені, на його думку, складав би 2306,74грн., вважає, що позивач безпідставно нарахувала пеню за березень 2015року, оскільки в довідці держвиконавця про заборгованість по аліментам вказана заборгованість з 1 квітня 2015року, а не з 1 березня 2015року( а.с.6). Від третьої особи Павлоградського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають дочку [PERSON], [INFO], на утримання якої з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10 січня 2014року і до досягнення дитиною повноліття( а.с.4). Також з відповідача на користь [PERSON] за виконавчим листом № 429/3569/12 від 09.08.2012року стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], 01.05.2000року народження, в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття( а.с.45). Відповідно до довідки Павлоградського ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 12.05.2016року № 02/21304 сума заборгованості по аліментам на користь позивача станом на 01.04.2016року становить 8826грн.18коп., в тому числі зазначена помісячна заборгованість за період з 01.04.2015року по 01.04.2016року( а.с.6), відповідно до довідки Павлоградського ВДВС від 18.04.2017року № 47/15219 сума заборгованості відповідача по аліментам на користь позивача станом на 17.03.2017року становить 4032грн.70коп.( а.с.76). Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, передбачена ст. 196 СК України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Виходячи зі змісту ст. 196 СК України суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами і наявність або відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність або відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання. Як зазначено вище, факт наявності заборгованості у відповідача по сплаті аліментів за період з квітня 2015року по березень 2016року включно підтверджується довідкою державного виконавця(а.с.6), з якої вбачається, що за цей період відповідачем не було сплачено жодної суми аліментів за рішенням суду. При цьому суд вважає, що вказана заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, який не мав об'єктивних перешкод для своєчасної сплати аліментів. Фактів несвоєчасної виплати відповідачу заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками, судом не встановлено. Твердження відповідача, що відсутність його вини в несплаті аліментів обумовлена тим, що у вказаний період він тричі змінював місце роботи, у зв"язку з чим виконавчою службою із запізненням направлялися за територіальністю виконавчі листи, суд визнає необгрунтованим, оскільки відповідач мав об"єктивну можливість повідомити бухгалтерію підприємств, в яких він працював, про необхідність сплати ним аліментів, та подати особисту заяву про відрахування аліментів з його заробітної плати, з метою недопущення заборгованості, однак цим не скористався, що свідчить про наявність наміру відповідача ухилитися від сплати аліментів. Це підтверджується й тим, що відповідач працює, отримує заробітну плату, однак заборгованість по аліментам на утримання дитини [PERSON] не погашає. Так, згідно довідки Павлоградського ВДВС, станом на березень 2017року заборгованість складає 2321грн.70коп( а.с.76). Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України №6-94 цс15 від 1 липня 2015 року за частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Виходячи з наведеного, суд частково погоджується з розрахунками, виконаними позивачем у позовній заяві і приходить до висновку про те, що загальний розмір пені за період з 01.04.2015року по 31.03.2016року становить 2289,35грн.(за розрахунком на а.с.28-29), без врахування суми 213,59грн. за березень 2015року, оскільки вона не підтверджується довідкою держвиконавця(а.с.6), у якій зазначено, що загальна заборгованість по аліментам на 01.04.2015 року складала 689,00грн., однак не зазначено, що це сума аліментів, яка нарахована за березень 2015року( що не одне й те ж). Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640грн.

Outcome: partial