Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем від 14.03.2020 року про стягнення з неї грошових коштів розмірі 11490 грн. Зазначає, що у травні 2020 року їй стало відомо, що грошові кошти, які надходять на її картку, яка призначена для соціальних виплат, заблоковано. З єдиного державного реєстру боржників вона отримала інформацію, що приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження, на підставі якого було винесено постанови про арешт коштів боржника. Підставою про відкриття виконавчого провадження слугувало виконавчий напис, винесений приватним нотаріусом Колейчик В.В. від 14.03.2020 року № 3934 про стягнення з неї 11490 грн. Разом з тим, вона не отримувала жодного процесуального документу (постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів, арешт майна боржника тощо), в зв`язку з чим нею було зроблено відповідний запит від 06.07.2020 року до приватного виконавця Дорошкевич В.Л. Також зроблено заяву про зняття арешту, накладеного на грошові кошти, які містяться на рахунку, який в свою чергу має спеціальний статус використання (соціальна карта для виплат), при цьому у якості додатку додано довідку банку по картці/рахунку від 25.03.2020 року. Заявою від 06.07.2020 року було зроблено запит до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. про надання копії виконавчого напису та документів, які підтверджують наявність безспірної заборгованості. На момент подання позову відповіді не отримано. 29.07.2020 року нею отримано рекомендованим листом ксерокопію постанови приватного виконавця Дорошкевич В.Л. про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2020 року по ВП № 61614576. З метою перевірки наявності та надання їй вищезазначеного договору, а також для отримання відповідного роз`ясненням з цього приводу вона звернулась до відповідача, але останній в усній формі пояснив, що у неї існує заборгованість, але будь-яких письмових документів надати відмовився. З огляду на викладе, вважає за потрібне зробити припущення, що даний спір виник з правовідносин, які пов`язані з отриманням нею мікрокредиту, разом з тим, наголошує, що даний кредит нею було сплачено своєчасно і у повному обсязі. Вважає, що виконавчий напис № № 3934 від 14.03.2020 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, з оглядом на наступне. Виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. До спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001. Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідач по справі при поданні заяви про вчинення виконавчого напису від 14.03.2020 року просив вчинити виконавчий напис на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений. Відповідач не міг надати оригінал кредитного договору в зв`язку з його відсутністю. Крім того, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Однією із ознак безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Не отримання нею вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення або оспорити вимоги відповідача. Таким чином, не отримання вимоги про усунення порушень за кредитним договором є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. У даному випадку при зверненні до нотаріуса із заявою щодо вчинення виконавчого напису відповідачем не дотримано вимоги чинного законодавства щодо надання документів, необхідних для одержання виконавчого напису. Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом порушено вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, у зв`язку з чим зі згоди представника позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Треті особи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно, причину неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17.04.2019 року між ТОВ «СС ЛОУН», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 40071779-14 від 30 липня 2019 року є ТОВ «Фінфорс», та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 538541-А, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику споживчий кредит у розмірі 5000 грн. строком на 30 календарних днів зі сплатою останнім процентів за його користування у розмірі 1,33% в день. [PERSON] зобов`язалась повністю погасити кредит, сплатити проценти за користування грошовими коштами та інші платежі у строки та на умовах цього договору. Представником ТОВ «Фінфорс» надано претензію від 20.01.2020 року, направлену [PERSON] , про виконання зобов`язань протягом 7 днів перед ТОВ «Фінфорс» за договором № 538541-А від 17.04.2019р., а саме погасити заборгованість у сумі 11490 грн. у якій також повідомлено, що у разі невиконання вимог стягнення буде звернено на грошові кошти та всі інші активи, а справу буде передано до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. 20.02.2020 року представником ТОВ «Фінфорс» подано заяву приватному нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчику В.В. про вчинення виконавчого напису, до якої додано кредитний договір № 538541-А від 17.04.2019 року, копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості. З постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 23.03.2020 року вбачається, що ним відкрито виконавче провадження № 61614576 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. № 3934 від 14.03.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 11490 грн. Позивач зазначає, що про відкриття зазначеного виконавчого провадження вона дізналась з Єдиного державного реєстру боржників після того, як у травні 2020 року було заблоковано її картку, яка призначена для соціальних виплат. Копію постанови про відкриття зазначеного виконавчого провадження отримано позивачем 29.07.2020 року після направлення відповідної заяви приватному виконавцю. 06.07.2020 року позивачем було направлено запит до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. про надання копії виконавчого напису та документів, які підтверджують наявність безспірної заборгованості. На момент подання позову відповіді позивачем не отримано. Суд зазначає, що за загальними правилами ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених у ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), зазначають на те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Так, відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" від 02.09.1993 року № 3425-XII та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595(далі - Порядок № 296/5). Пунктом 19 ст. 34 Закону № 3425-XII визначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачена Главою 14 Закону № 3425-XII та Главою 16 розділу ІІ Порядку. За статтею 87 Закону № 3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (далі - Перелік №1172). У статті 88 Закону № 3425-XII визначені умови вчинення виконавчих написів, за якими нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зазначені умови вчинення виконавчого напису також містяться і в пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172. При цьому цей Перелік № 1172 не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі № 3425-XII та Порядку № 296/5. В подальшому, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Цією постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" Переліку № 1172 та доповнено його новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Дана постанова надала право нотаріусу вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, вказану постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін, а Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Отже, чинна редакція Переліку № 1172 передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Матеріали справи свідчать, що нотаріально посвідчений договір між сторонами не укладався. Крім того, нотаріусом не було дотримано вимог законодавства щодо наявності безспірної заборгованості, оскільки з наданих документів неможливо встановити її наявність. При цьому, відповідно до п.п. 2.3. Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Доводи позивача щодо невиконання відповідачем цієї умови і неотримання нею від відповідача письмової вимоги (повідомлення) про усунення порушень основного зобов`язання в порядку ст. 81 ЦПК України відповідачем спростовані не були. Таким чином, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останньою витрати зісплати судового збору.

Outcome: approved