Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

позивач звернувся з позовом до відповідачки про позбавлення її батьківських прав відносно дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та просить стягнути аліменти на їх утримання на його користь, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідачка є матір"ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Однак, всупереч вимогам ст. 150 СК України, відповідач в 2014 році почала зловживати спиртними напоями, ухилятися від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та їх утримання, а в травні 2014 року відповідачка залишила позивача та дітей і зникла в невідомому напрямку, її місцезнаходження невідоме. Позивач, в свою чергу, піклується про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, та повністю їх утримує, у зв»язку з чим звернувся з позовом до суду. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали повністю та додатково пояснили, що позов є обґрунтованим, оскільки відповідачка життям своїх дітей не цікавиться, за місцем реєстрації не проживає, належні умови утримання дітей не створила. Крім того, зауважили, що вважають за необхідне позбавити відповідачку батьківськитх прав з метою позбавлення в подальшому останню вимагати від дітей утримувати її у відповідності до вимог сімейного законодавства. Відповідач в судове засідання з"явилась. Позов не визнала повністю. Пояснила, що дітьми опікувалась, однак, позивач їх забрав та бачитись з ними не давав. Останні півроку вона не проживала в с. Степове, їздила по різних селах Новоукраїнського району. Дітьми опікувався в цей час позивач та його родина. Заперечувала проти позбавлення батьківських прав. В частині стягнення аліментів також з позовом не погодилась, вказавши, що можливості матерільно утримувати дітей немає. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив, що відповідачка дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків, про що було складено відповідний висновок. Крім того, зазначив, що відповідачка вже позбавлялась батьківських прав відносно інших своїх дітей та була засуджена за вчинення злочину, передбаченого ст. 166 КК України. Вважав позов обгрунтованим, законним та просив його задовольнити. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Вважала позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено факт неналежного виконнання відповідачкою своїх батьківських обов"язків по відношенню до своїх дітей. Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, представника третьої особи, свідків, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі за наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Згідно із ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки повинні поважати дитину. Статтею 155 цього ж Кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно із п. 2 ч. 1 статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, згідно відомостей свідоцтв про народження, матір"ю [PERSON], [INFO] (а.с. 5) та [PERSON], [INFO] (а.с. 6), - є відповідачка по справі - [PERSON]. Відповідно до довідки Іванівської сільської ради № 329 від 26.06.2014 року, позивач разом з дружиною [PERSON] та малолітніми дітьми проживає за адресою: [ADDRESS]. Однак, станом на дату видачі довідки - 26.06.2014 року, - дружина [PERSON] з сім»єю не проживає (а.с.10). Відповідно до довідки Іванівської сільської ради № 509 від 20.10.2014 року, відповідач дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Однак, з травня 2014 року за вказаною адресою не проживає. Місце проживання та місце її перебування невідоме (а.с.51). Вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.03.2011 року, відповідачку по справі було визнано винною по ст. 166 КК України (а.с.48). Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 11.10.2011 року, відповідачку по справі було позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.49-50). Відповідно до характеристики [PERSON], наданої Іванівською сільською радою 20.10.2014 року, відповідачка по справі в с. Степове не проживає, з паспортного обіку не знята. За час проживання зарекомендувала себе посередньо. В травні 2014 року залишила своїх двох дітей біля чоловіка [PERSON] і зникла в невідомому напрямку. До чоловіка та до дітей не з"являється (а.с.52) Згідно висновку Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 01-25/63/2 від 07.08.2014 року, було визнано доцільним позбавити відповідачку батьківських прав відносно її двох малолітніх дітей (а.с. 13). Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов проживання позивача за адресою: [ADDRESS] від 25.06.2014 року, позивач з дітьми проживають біля бабусі [PERSON] та тітки [PERSON], діти забезпечені окремою кімнатою, окремими ліжками, умови проживання сім»ї задовільні, продуктами харчування забезпечені. Батько працює, вихованням дітей займається батько, бабуся та тітка (а.с. 12). Відповідно до характеристики [PERSON], наданої Іванівською сільською радою 14.07.2014 року, позивач проживає в с. Степове Новоукраїнського району, офіційно не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків. За час проживання зарекомендував себе позитивно, з сусідами підтримує дружні стосунки. З травня 2014 року його дружина [PERSON] залишила його та двох дітей і зникла в невідомому напрямку. Діти перебувають на утриманні батька [PERSON] У вихованні та догляді за дітьми допомогу надає мати позивача [PERSON], [INFO] (а.с.9). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що була сусідкою сторін по справі. Після народження дітей відповідачка почала зловживати спиртними напоями, часто залишала дітей самих вдома. Належних умов для проживання дітей такого віку остання не створювала. Жила та випивала за дитячі кошти. Восени відповідачка покинула дітей і позивача. Останній переїхав жити до своєї матері. На даний час діти доглянуті, чисті, охайні та мають всі умови для належного проживання. Свідок [PERSON] в судому засіданні пояснив, що є сусідом позивача та його матері. Останні належним чином піклуються про малолітніх дітей, вони доглянуті та мають належні умови для проживання. Відповідачка по справі дітьми не цікавиться, участі в їх утриманні не приймає. Веде аморальний спосіб життя. Суд приймає до уваги пояснення зазначених свідків, оскільки вони є чіткими, послідовними та узгоджуються з матеріалами справи. Посилання відповідачки щодо неможливості участі у вихованні дітей, оскільки позивач та його родичі здійснюють перепони цьому, суд до уваги не приймає, оскільки відповідачкою в ході розгляду справи не надано суду жодного належного та допустимого доказу наведеним обставинам. Враховуючи наведені вище обставини, суд, вважає, що доводи позивача щодо свідомого ухилення відповідачки від виконання батьківських обов'язків, а також те, що остання не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду дітей, не спілкується з дітьми, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, про що свідчать докази, зібрані у справі, а тому позовні вимоги щодо позбавлення відповідачки батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом в ході розгляду справи достовірно встановлено, що на даний час сторони однією сім"єю не проживають, хоч шлюб між ними зареєстровано, діти перебувають на повному утриманні позивача, тому відповідачка повинна надавати допомогу на утримання дітей. Відповідач на даний час не має постійної роботи, не отримує пенсію та будь-яких соціальних допомог, проживає за рахунок випадкових заробітків. Підстав для звільнення відповідачки від виконання обов'язку по утриманню дітей суд не вбачає. В зв"язку з наведеними обставинами, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів в твердій грошовій сумі є обгрунтованим, законним, а тому з відповідчки підлягає стягненню на користь позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 300 гривень щомісячно, на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Крім того, у відповідності до правил ст. 88 ЦПК України, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджений розмір судового збору.

Outcome: approved