Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання неправомірним перерахунку заборгованості по аліментам, стягнення заборгованості по аліментам та пені за несвоєчасну сплату аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2014 року з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. 20 червня 2014 року постановою головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Мироненко Н.М. відкрито виконавче провадження № 43754360. Станом на 30 червня 2015 року відповідачу [PERSON] нарахованого заборгованість по аліментам у розмірі 18088,00 грн. До відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві направлено лист про те, що заборгованість станом на 01 липня 2015 року становить 3342,08 грн. Просить визнати неправомірним перерахунок заборгованості по аліментам по довідці-розрахунку від 10 вересня 2015 року, стягнути з відповідача заборгованість по аліментам у розмірі 7256,32 грн., пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 11750,21 грн. та судові витрати. В ході розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги, просила визнати неправомірним перерахунок заборгованості по аліментам по довідці-розрахунку від 10 вересня 2015 року, стягнути з відповідача заборгованість по аліментам станом на 01 грудня 2015 року у розмірі 6430,91 грн., пеню за несвоєчасну сплату аліментів станом на 01 грудня 2015 року у розмірі 17943,53 грн. та судові витрати (а.с.37-38). Позивач в судове засідання не з»явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Представництво інтересів здійснювала [PERSON] Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги. Дала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснила, що державним виконавцем розрахунок заборгованості по аліментам зроблено з 01 травня 2014 року замість з 29 квітня 2014 року як зазначено у рішенні суду. При цьому враховано квитанції про сплату аліментів до зазначеної дати, двічі враховувалися квитанції та врахована оплата за поштові перекази. На час визначення розміру заборгованості відповідач працював, тому за попередній час заборгованість підлягала перерахунку із розрахунку ? частина - 603,30 грн. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що протягом 2013-2014 років сплачував аліменти, що підтверджується квитанціями, які надані державному виконавцю для розрахунку заборгованості. З 01 листопада 2015 року не працює, що підтверджується трудовою книжкою. Відповідач Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Мироненко Н. М. в судове засідання не з»явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначено, розрахунок заборгованості здійснено, виходячи із розміру заробітної плати за період з 01 травня по 31 грудня 2014 року,виходячи із заробітної плати за січень 2015 року у сумі 1950,0 грн., за період з 01 січня по 01 липня 2015 року, виходячи із заробітної плати за червень 2015 року у розмірі 3000 грн.(а.с.102). Дослідив матеріали справи, суд встановив такі обставини справи. 26 травня 2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва стягнуто з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.5-6.). 13 червня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2014 року (а.с.7-8). Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.9). 18 червня 2014 року позивач звернулася до відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві із заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого листа по справі № 755/11486/14-ц (а.с. 12). 20 червня 2014 року постановою головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 755/11486/14-ц, виданого 13 червня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.62). 30 червня 2015 року постановою головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві закінчено виконавче провадження оскільки боржник перебуває у трудових відносинах з ТОВ «ПІК ВАСКО», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Полтавська, 13 (а.с.65). Позивач просить визнати неправомірним перерахунок заборгованості по аліментам по довідці-розрахунку від 10 вересня 2015 року, стягнути з відповідача заборгованість по аліментам станом на 01 грудня 2015 року у розмірі 6 430,91 грн. Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження 01 вересня 2015 року позивач звернулася до відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві із заявою про видачу довідки про розмір заборгованості по несплаті аліментів (а.с.15). 09 вересня 2015 року відповідач звернувся до відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві із заявою про здійснення перерахунку заборгованості по аліментам (а.с.66) та надав довідку Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІК ВАСКО» від 31 серпня 2015 року про те, що він працював слюсарем з 01 грудня 2014 року по 31 серпня 2014 року, сума до виплати складала: у грудні 2014 року у розмірі 1206,60 грн.; у січні-березні 2015 року у розмірі 1568,58 грн.; у квітні-серпні 2015 року у розмірі 2413,20 грн. (а.с.67). Згідно листа та звіту про здійснення відрахування та виплати Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІК ВАСКО» від 05 листопада 2015 року всі аліменти з дня отримання виконавчих документів (01 вересня 2015 року) та до звільнення [PERSON], а саме по 30 жовтня 2015 року сплачені повністю та своєчасно: 06 жовтня 2015 року у сумі 1206,60 грн.(за вересень 2015 року), 02 листопада 2015 року у сумі 1969,51 грн.(за жовтень 2015 року)(а.с.41-42). 10 вересня 2015 року Головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Мироненко Н.М. складено довідку-розрахунок № 1/2 заборгованості по аліментам відповідача [PERSON] станом на 01 липня 2015 року у розмірі 3 342,08 грн. (а.с.20). Представник позивача [PERSON] заперечувала проти розміру заборгованості,зазначив, що Головним державним виконавцем зроблено розрахунок заборгованості по аліментам з 01 травня 2014 року замість з 29 квітня 2014 року як зазначено у рішенні суду. При цьому враховано квитанції про сплату аліментів до зазначеної дати, двічі враховувалися квитанції про сплату аліментів та врахована оплата за поштові перекази. На час визначення розміру заборгованості відповідач працював, тому за попередній час заборгованість підлягала перерахунку із розрахунку ? частина - 603,30 грн. До суду надійшла письмова заява Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Мироненко Н. М., в якій зазначено, що розрахунок заборгованості здійснено, виходячи із розміру заробітної плати за період з 01 травня по 31 грудня 2014 року,виходячи із заробітної плати за січень 2015 року у сумі 1950,0 грн., за період з 01 січня по 01 липня 2015 року, виходячи із заробітної плати за червень 2015 року у розмірі 3000 грн. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що протягом 2013-2014 років сплачував аліменти, що підтверджується квитанціями, які надані державному виконавцю для розрахунку заборгованості. З 01 листопада 2015 року не працює, що підтверджується трудовою книжкою. Судом встановлено, що рішенням суду аліменти стягнуто з 29 квітня 2014 року, тому не підлягають зарахуванню суми виплат, підтверджених квитанціями до цієї дати (а.с. 68,99,100). При цьому Головним державним виконавцем враховано квитанції про сплату аліментів до зазначеної дати, двічі враховувалися квитанції про сплату аліментів та врахована оплата за поштові перекази. Згідно наданих відповідачем квитанцій 07.08.14 сплачено аліменти у сумі 500,00 грн., 27.08.14 - 700,00 грн., 09.10.14 - 600,00 грн., 06.12.14 - 640,00 , 08.05.15- 600,00 грн. (а.с. 69,70, ) Тому сплачені відповідачем аліменти 07.08.14 у сумі 500,00 грн., 27.08.14 - 700,00 грн. підлягають зарахуванню у липні, серпні 2014 року; 09.10.14 - 600,00 грн. - у жовтні 2014 року; 06.12.14 - 640,00 грн. - у грудні 2014 року; 08.05.15 - 600,00 грн. зараховуються у травні 2015 року. Перераховані аліменти Товариством з обмеженою відповідальністю «ПІК ВАСКО» у сумі 1206,60 грн. та 1969,51 грн. підлягають зарахуванню у червні-жовтні 2015 року. При визначенні розміру заборгованості по аліментам за грудень 2014 року суд виходить з такого. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1286 гривень. Тому при розрахунку заборгованості за грудень 2014 року суд бере до уваги, що 30% прожиткового мінімуму складає 385,80 грн., з яких підлягає вирахуванню 36,75 грн.(залишок від сплаченої суми аліментів 06 грудня 2014 року у розмірі 640,00 грн.), заборгованість складає у сумі 349,05 грн. Щодо розміру заборгованості по аліментам за листопад 2015 року, суд вважає таке. Оскільки відповідач з 01 листопада 2015 року не працює(а.с.118-121), що є підставою для проведення розрахунку виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості та з урахуванням даних Головного управління статистики в м.Києві про розмір середньої заробітної плати працівників м.Києва за всіма видами економічної діяльності за листопад 2015 року у сумі 7089 грн., сума заборгованості по аліментам за листопад 2015 року складає у розмірі 1772,25 грн. Однак позивач за цей період зазначає заборгованість у сумі 984,75 грн., виходячи із суми, яка підлягала сплаті за жовтень 2015 року, що не ґрунтується на вимогах закону. Відповідно до змісту ст.ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи лише в межах заявлених вимог, тобто при визначенні заборгованості по аліментам бере до уваги суму у розмірі 984,75 грн. Виходячи з наведеного, заборгованість по аліментам станом на 10 вересня 2015 року складає у сумі 4213,69 грн., станом на 01 грудня 2015 року складає у сумі 5198,44 грн. Тому вимоги про визнання неправомірним перерахунку заборгованості по аліментам по довідці-розрахунку від 10 вересня 2015 року слід задовольнити. За положеннями ст. 194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу за заявою платника, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Відповідно до ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Отже, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Право державного виконавця обчислювати розмір заборгованості з аліментів встановлено ч.4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої державний виконавець вправі обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів, складати відповідний розрахунок та повідомляти про нього стягувачу і боржнику, в т.ч. і за заявою сторін виконавчого провадження. Отже діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження. Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права та свободи (ст. 383 ЦПК України). Тому при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості, оскільки заборгованість може бути стягнута за рішенням суду тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються із заробітної плати на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом. З урахуванням викладеного, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів задоволенню слід відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів суд вважає наступне. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1, 2 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно із ч.1 ст.20 Сімейного кодексу України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст.72, ч.2 ст. 129, ч. 3 ст.138, ч.3 ст.139 цього Кодексу. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 Сімейного кодексу відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання. За правовою природою аліментні зобов'язання це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року в справі № 6-94цс15. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм (ст. 360-7 ЦПК України). Наданий позивачем розрахунок пені є неправильним, оскільки суперечить положенням ст.196 СК України та викладеній правовій позиції Верховного Суду України. При обчислюванні розміру пені суд бере за основу такий розрахунок: дата сплати аліментів сума до сплатисплаченозаборгованість по сплаті аліментівкількість днів простроченнярозмір пенізаборгованість по пені 29-30.04.201440,20 -40,20 20,40 0.80 01.05.2014603,30 -603,30 316.03 186.93 01.06.2014603,30 -603,30 306.03 180.90 01.07.2014603,30 - - - - - 01.08.2014603,30500,00 07.08.14 700,00 27.08.146,50 310,7 2.17 01.09.2014603,30 - 603,30 306.03 180.90 01.10.2014603,30600,00 09.10.14 3,25 310.3 9,30 01.11.2014603,30 - -- - - 01.12.2014(30% прож.мінімуму)складає 385,80640,00 06.12.14 385,80-36,75=349,05 31 3,49 108,19 01.01.2015392,13 392,13 313,92 121.52 01.02.2015392,13 392,13 283.92 109.76 01.03.2015392,13 392,13 313.92 121.52 01.04.2015603,30 603, 30 306.03 180.90 01.05.2015603,30 600,00 08.05.15 3,25 310.3 9,30 01.06.2015603,30 221,85 302.2266.60 01.07.2015603,30 - - - - - 01.08.2015603,30 - - - - - 01.09.2015603,301206,60 - - - - 01.10.2015984,751969,51 - - - - 01.11.2015984,75 - 984,75 30 9,85 295,50 01.12.2015 5 198,44 1574,29 Загальна сума неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 29 квітня 2014 року по 01 грудня 2015 року складає у розмірі 1574,29 грн. Щодо позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу суд вважає наступне. Згідно з вимогами ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється частиною 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року № 4191-VI, згідно з якою розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно чеку № 06102015112450 від 06 жовтня 2015 року позивачем сплачено кошти за договором про надання правової допомоги від 30 вересня 2015 року у розмірі 2 000,00 грн. (а.с.21). На підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" передбачено наступний розмір мінімальної заробітної плати: з 01 січня 2015 року - 1218 грн. 00 коп. На підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" передбачено наступний розмір мінімальної заробітної плати: з 01 січня 2016 року - 1378 грн. 00 коп. Тому з 01 січня 2015 року 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи складає 487,20 грн., з 01 січня 2016 року - 551, 20 грн. На підтвердження надання правової допомоги суду позивачем надано договір про надання правової допомоги, квитанцію про оплату гонорару, розрахунок обсягу виконаних робіт поза судовим засіданням, а саме, складання позовної заяви, складання розрахунку заборгованості, складання заяви про збільшення позовних вимог та нового розрахунку заборгованості по аліментам протягом 6 годин 00 хвилин (а.с. 43-44, 117, 104-105). З урахуванням участі представника позивача у судовому засіданні 30 березня 2016 року протягом 01 год. 07 хв. (551 грн. 20 коп. х 1 год. + (07 хв. х 551,20:60) та виконання робіт поза судовими засіданнями протягом 6 годин 00 хвилин оплата правової допомоги складає у сумі 2351,20 грн. Позивач просить про стягнення витрат, понесених на правову допомогу у сумі 2000,00 грн. Нормами ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог,

Outcome: partial