Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

05 листопада 2014 року заступник прокурора Житомирської області звернувся в суд з вищевказаним позовом в інтересах держави. В позовній заяві зазначено, що наказами Головного управління Держземагенства у Житомирській області: № ЖТ/1821782400:04:000/00000175 від 05.08.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00000176 від 05.08.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00000177 від 05.08.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00000178 від 05.08.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00000179 від 05.08.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00000180 від 05.08.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00000181 від 05.08.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00000182 від 05.08.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00000183 від 05.08.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00000184 від 05.08.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00000185 від 05.08.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00000186 від 05.08.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00000187 від 05.08.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00000188 від 05.08.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00000189 від 05.08.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00000190 від 05.08.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00000191 від 05.08.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00000192 від 05.08.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00000193 від 05.08.2013 надано дозволи [PERSON] на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення орієнтованою площею 805,1 га, що розташовані за межами Зеленицької сільської ради Ємільчинського району з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства. Наказами Головного управління Держземагенства в Житомирській області: № ЖТ/1821782400:04:000/00001285 від 11.12.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00001286 від 11.12.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00001287 від 11.12.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00001288 від 11.12.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00001289 від 11.12.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00001290 від 11.12.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00001291 від 11.12.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00001292 від 11.12.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00001293 від 11.12.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00001294 від 11.12.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00001295 від 11.12.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00001296 від 11.12.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00001297 від 11.12.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00001298 від 11.12.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00001299 від 11.12.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00001300 від 11.12.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00001301 від 11.12.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00001302 від 11.12.2013; № ЖТ/1821782400:04:000/00001303 від 11.12.2013 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] загальною площею 811 га, що розташовані за межами Зеленицької сільської ради Ємільчинського району. На підставі наказів Головного управління Держземагенства в Житомирській області про затвердження проектів землеустрою 17.12.2013 між Головним управлінням Держземагенства в Житомирській області та [PERSON] укладено договори оренди землі на загальну площу 811,0002 га, зокрема: [NUMBER] на площу 23,03 га, [NUMBER] на площу 26,2303 га, [NUMBER] на площу 17,9062 га, [NUMBER] на площу 23,8330 га, [NUMBER] на площу 19,4881 га, [NUMBER] на площу 15,8598 га, [NUMBER] на площу 2,6413 га, [NUMBER] на площу 9,7930 га, [NUMBER] на площу 27,4630 га; [NUMBER] на площу 56,6617 га, [NUMBER] на площу 91,5685 га, [NUMBER] на площу 28,6742 га, [NUMBER] на площу 63,5055 га, [NUMBER] на площу 7,2482 га, [NUMBER] на площу 89,4666 га, [NUMBER] на площу 76,4801 га, [NUMBER] на площу 63,0257 га, [NUMBER] на площу 103,1229 га, [NUMBER] на площу 65,0021 га. Реєстраційною службою Ємільчинського районного управління юстиції 30.12.2013 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (право оренди земельних ділянок): № 9699300 на земельну ділянку площею 23,03 га (договір [NUMBER]); № 9688417 на земельну ділянку площею 26,2303 га (договір [NUMBER]); № 9694627 на земельну ділянку площею 17,9062 га (договір [NUMBER]); № 9700465 на земельну ділянку площею 23,833 га (договір [NUMBER]); № 9687774 на земельну ділянку площею 19,4801 га (договір [NUMBER]); № 9700814 на земельну ділянку площею 15,8598 га (договір [NUMBER]); № 9683527 на земельну ділянку площею 2,6413 га (договір [NUMBER]); № 9697201 на земельну ділянку площею 9,793 га (договір [NUMBER]); № 9700160 на земельну ділянку площею 27,463 га (договір [NUMBER]); № 9684629 на земельну ділянку площею 56,6617 га (договір [NUMBER]); № 9701215 на земельну ділянку площею 91,5685 га (договір [NUMBER]); № 9687289 на земельну ділянку площею 28,6742 га (договір [NUMBER]); № 9685239 на земельну ділянку площею 63,5055 га (договір [NUMBER]); № 9698435 на земельну ділянку площею 7,2482 га (договір [NUMBER]); № 9701587 на земельну ділянку площею 89,4666 га (договір [NUMBER]); № 9689316 на земельну ділянку площею 76,4801 га (договір [NUMBER]); № 9699642 на земельну ділянку площею 63,0257 га (договір [NUMBER]); № 9689779 на земельну ділянку площею 103,1229 га (договір [NUMBER]); № 9686296 на земельну ділянку площею 65,0021 га (договір [NUMBER]). Проведеною прокуратурою області перевіркою було встановлено, що накази Головного управління Держземагенства в області є незаконними, а договори оренди земельних ділянок укладені безпідставно, а тому підлягають визнанню недійсними, рішення про державну реєстрацію договорів підлягає скасуванню, а земельні ділянки - поверненню до державної власності з наступних підстав. Так, наказами Головного управління Держземагенства області про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства прийнято на підставі заяви [PERSON] та доданих до них документів (диплома, трудової книжки), а накази про затвердження проектів землеустрою на підставі розробленого проекту землеустрою. Відповідно до статті 19 Конституції України, ограни державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється Земельним кодексом України та Законом України "Про фермерське господарство". Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України або за результатами аукціону. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України Про фермерське господарства фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянинами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону. Окрім цього, ч. 1 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" встановлено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються із відповідною заявою. У заяві зазначається: бажаний розмір і місце розташування земельної ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне отримання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики. Частиною 7 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено, що земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Однак, [PERSON] 15.07.2014 звернувся із заявою до відповідача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з правом передачі в оренду, орієнтованою площею 800 га (19 масивів) для ведення фермерського господарства на території Зеленицької сільської ради Ємільчинського району, а не єдиним масивом, що суперечить вимогам вищезазначеної статті. Крім того, у зазначеній заяві [PERSON] не обґрунтував розміри вищевказаних земельних ділянок з урахуванням можливостей їх обробітку, необхідність отримання таких великих площ земельних ділянок та не зазначив при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства, зокрема не наведено доказів наявності сільськогосподарської техніки та інших засобів обробітку землі великих площ. Під час перевірки було виявлено також, що [PERSON] з 26.04.2013 являється директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Лендком Центр", основним видом діяльності якого є вирощування сільськогосподарських культур. Про даний факт свідчить також і довіреність видана [PERSON], як директором ТОВ "Лендком Центр", [PERSON], який уповноважує останнього на здійснення пошуку земельних ділянок. Таким чином, [PERSON] створювати фермерське господарство наміру не мав, а переслідував мету отримання земельних ділянок в користування поза встановленим Земельним кодексом України порядком, без проведення аукціону. Пошуком відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який функціонує відповідно Наказу Міністерства юстиції України від 14.12.2012 № 1846/5 "Про затвердження Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18.12.2012 за № 2105/22417, встановлено, що фермерське господарство [PERSON] не створювалося. Таким чином, зазначені накази Головного управління Держземагенства у Житомирській області прийнято з порушенням вимог земельного законодавства та всупереч законодавчо встановленій процедурі набуття права оренди на земельні ділянки з метою створення та ведення фермерського господарства. Вказані обставини підтверджуються інформацією Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області від 18.08.2014 № 01/3180. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону (ст. 126 Земельного кодексу України). Аналіз наведених норм свідчить, що визначальним у правовідносинах із наданням земельної ділянки в оренду є волевиявленням власника землі здійснене у формі відповідного рішення, яке у подальшому реалізується шляхом оформлення похідного документа у вигляді договору оренди, укладеного на підставі рішення власника землі. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 211 Земельного кодексу України наслідком укладання угод з порушенням чинного законодавства є визнання такої угоди судом недійсною. Статтями 203, 228 ЦК України передбачено, що правочини не можуть суперечити цивільно-правовому законодавству, не повинні бути спрямовані на порушення інтересів і пошкодження майна держави, територіальної громади, незаконним заволодінням ним, а тому, при таких обставинах, вони визнаються недійсними. Отже, визнання наказів Головного управління Держземагенства про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] та наказів про затвердження вищевказаних проектів землеустрою недійсними, як таких що не відповідають вимогам чинного законодавства, робить неможливе подальше існування спірних договорів оренди земельної ділянки та дає підстави до визнання їх недійсними. Крім того, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення та спрощення процедури державної реєстрації земельних ділянок та речових прав на нерухоме майно" від 04.07.2012 внесено зміни, відповідно до яких у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Від так у державного реєстратора обов'язок скасувати державну реєстрацію виникає лише на підставі судового рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав, а тому в позові ставиться вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав оренди на земельні ділянки. Відповідно до ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист в суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Частиною 2 ст. 45 ЦПК України встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" до повноважень спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель належить додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації прав на землю, додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок. Оскільки, органи Державної інспекції сільського господарства України не наділені повноваженнями щодо звернення з позовами до суду, з даним позовом звертається прокурор, який набуває статусу позивача. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема із земельних відносин. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 01.03.2013 Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, ограни місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю. Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними ст.ст. 16, 21, 393 ЦК України, ст. 152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі ст. 15 ЦПК України розглядається в порядку цивільного судочинства. Крім того, згідно п. 8 ст. 110 ЦПК України позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися за місцем виконання таких договорів. Відповідно до п. 1 ст. 114 ЦПК України виключна підсудність позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Враховуючи, що даний спір підвідомчий районному суду та зачіпає інтереси держави, за їх захистом, відповідно до ст. 121 Конституції України, прокурор в межах своєї компетенції вправі звернутися до районного суду, а тому прокурором було заявлено цей позов. 09.04.2015 року заступник прокурора Житомирської області в порядку ст. 31 ЦПК України подав до Ємільчинського районного суду заяву про зміну підстав позову шляхом їх збільшення. В заяві зазначив, що враховуючи те, що судом лише було відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду, розгляд справи по суті судом розпочато не було, тому можливо змінити підставу позову шляхом їх збільшення, що полягає у наступному. На підставі вищевказаних наказів Головного управління Держземагентства у Житомирській області: №№ЖТ/1821782400:04:000/00000175-ЖТ/1821782400:04:000/00000193 від 05.08.2013, якими надано дозволи [PERSON] на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розроблено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення площею 811 га, що розташовані за межами Зеленицької сільської ради Ємільчинського району з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства. Так, відповідно до ст. 30 Закону України ''Про землеустрій" погодження і затвердження -документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом та іншими законами України. У відповідності до ст. 62 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою підлягає державній експертизі з метою забезпечення її відповідності вихідним даним та технічним умовам, вимогам законів України, іншим нормативно-правовим актам. Порядок здійснення державної експертизи документації із землеустрою визначається законом. Згідно ст. 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" державній експертизі в обов'язковому порядку підлягають проекти землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань. Так, [PERSON] звертався до Головного управління Держземагентства у Житомирській області щодо передачі йому в оренду иовостворених земельних ділянок в порядку їх відведення із земель державної власності. Ці земельні ділянки сформовані в ході розробки проектів землеустрою. їх межі були встановлені і закріплені на місцевості під час складання землевпорядної документації. У відповідності до ч. 5 ст. 35 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" реалізація заходів, передбачених документацією із землеустрою щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи, без позитивних висновків державної експертизи забороняється. Згідно листа Головного управління Держземагентства в Житомирській області від 25.03.2015 №10-6-0.5-4981/2-15 проекти землеустрою щодо відведення [PERSON] земельних ділянок сільськогосподарського призначення на умовах оренди для ведення фермерського господарства загальною площею 811 га за межами Зеленицької сільської ради Гмільчинського району Житомирської області для проходження державної експертизи землевпорядної документації не подавалися. Всупереч вищевказаним положенням законодавства, наказами Головного управління Держземагентства у Житомирській області: №№ЖТ/1821782400:04:000/00001285 - ЖТ/1821782400:04:000/00001303 від 11.12.2013 затверджені проекти землеустрою без отримання позитивних висновків обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації, а в подальшому укладено договори оренди землі та зареєстровано право оренди в реєстраційній службі Ємільчинського районного управління юстиції. Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України по справі №К/9991/92103/11 від 13.11.2012. 13 жовтня 2015 року заступник прокурора Житомирської області в порядку ст. 31 ЦПК України подав до Ємільчинського районного суду заяву про зміну підстав позову шляхом їх збільшення, в якій зазначив, що згідно із ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Орендна плата відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою; розмір, форма і строки внесення орендної плати встановлюються за згодою сторін в договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Пунктом 289.1 ч. 1 ст. 289 Податкового кодексу України і ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності обов'язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими та затвердженими нормативами (ст. 1 Закону України "Про оцінку земель"). Отже, законодавець чітко визначив, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності. Згідно ст. 15 Закону України "Про оренду землі" орендна плата із зазначенням її розміру є істотною умовою договору. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст.ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Згідно п. 4.1. оспорюваних договорів оренди орендна плата встановлена у грошовій формі в розмірі 7 (семи) кратного розміру земельного податку за рік. Тобто, в порушення вищезазначених вимог законодавства розмір орендної плати в оспорюваних договорах оренди встановлений без врахування нормативно-грошової оцінки. Верховним Судом України у справі № 3-297гс15 від 01.07.2015 з приводу неоднакового застосування ст.ст. 15, 21 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 203, 215 ЦК України зроблено висновок про те, що законодавець чітко визначив, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності, а тому порушення даного припису законодавства тягне його недійсність в цілому. Аналогічну правову позицію висловлено ВСУ в постановах від 08.04.2015 у справі № 3-41гс15 та від 20.05.2015 у справі № 3-70гс15. В позові заступник прокурора Житомирської області просив суд визнати недійсними накази Головного управління Держземагенства у Житомирській області про надання [PERSON] дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, розташованих за межами Зеленицької сільської ради Ємільчинського району орієнтованою площею 805,1 га: № ЖТ/1821782400:04:000/00000175 від 05.08.2013- № ЖТ/1821782400:04:000/00000193 від 05.08.2013. Визнати недійсними накази Головного управління Держземагенства в Житомирській області про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] загальною площею 811,0002 га, що розташовані за межами Зеленицької сільської ради Ємільчинського району: № ЖТ/1821782400:04:000/00001285 від 11.12.2013- № ЖТ/1821782400:04:000/00001303 від 11.12.2013. Визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, які укладені між Головним управлінням Держземагенства в Житомирській області та [PERSON] терміном на 10 років для ведення фермерського господарства на території Зеленицької сільської ради Ємільчинського району за межами населеного пункту: №41/13 віл 17.12.2013 на земельну ділянку площею 23,03 га, вартістю 123 848,13 гривень- №59/13 від 17.12.2013 на земельну ділянку площею 65,0021 га, вартістю 262064,50 гривень. Скасувати рішення реєстраційної служби Ємільчинського районного управління юстиції Житомирської області про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок за [PERSON]: № 9699300 від 30.12.2013 про державну реєстрацію договору оренди землі №41/13 від 17.12.2013 на земельну ділянку площею 23,03 га;- № 9686296 від 30.12.2013 про державну реєстрацію договору оренди землі [NUMBER] від 1 7.12.2013 на земельну ділянку площею 65,0021 га. Зобов'язати [PERSON] повернути Головному управлінню Держземагентства в Житомирській області, шляхом підписання актів прийому - передачі, земельні ділянки загальною площею 811,0002 га, вартістю 3757324,18 (три мільйони сімсот п'ятдесят сім тисяч триста двадцять чотири гривні 18 коп.) гривень, які знаходяться на території Зеленицької сільської ради Смільчинського району Житомирської області за межами населеного пункту з кадастровими номерами: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. В судовому засіданні прокурор підтримав позов в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та заявах про зміну підстав позову шляхом їх збільшення Просив суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] надали до суду письмові пояснення, в яких зазначили, що позовні вимоги заступника прокурора Житомирської області [PERSON]. не визнає в повному обсязі. В запереченні зазначено, що згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не додано до позовної заяви жодного доказу порушення прав держави з боку відповідачів у справі, крім того позивач свідомо вводить суд в оману посилаючись на неправдиві факти, як на підставу для задоволення позовних вимог. У своєму позові позивач вказує, що відповідач [PERSON] створювати фермерське господарство наміру не мав, а переслідував мету отримання земельних ділянок в користування поза встановленим Земельним кодексом України порядком, без проведення аукціону. Як зазначає позивач, пошуком відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який функціонує відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 14.12.2012 № 1846/5 "Про затвердження Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18.12.2012 за № 2105/22417, встановлено, що фермерське господарство [PERSON] не створювалося. Проте жодного доказу на підтвердження даного факту позивачем не надано. Дане твердження позивача є неправдивим, оскільки, правовими нормами ст. 12 Закону України "Про фермерське господарство" прямо передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч.ч. 2, 3 ст. 134 ЗК України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, зокрема і при передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Так, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 22.01.2015 року фермерське господарство "Королевич" (ідентифікаційний код юридичної особи 39394809, місцезнаходження юридичної особи: 08800, м. Миронівка Миронівський район Київська область, вул. Радянська, буд. 37) зареєстровано 15.09.2014 року, номер запису в ЄДР 13411020000000856. Таким чином, твердження позивача про те, що зазначені накази Головного управління Держземагенства у Житомирській області прийнято з порушенням вимог земельного законодавства та всупереч законодавчо встановленій процедурі набуття права оренди на земельні ділянки з метою створення та ведення фермерського господарства є необґрунтованими та спростовуються письмовими доказами. Позивач вказує, що ч. 7 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено, що земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Термін "єдиний земельний масив" введений до законодавства України Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", його зміст чітко не визначений. В зв'язку з цим на практиці трапляються випадки різного тлумачення та застосування положень про єдині земельні масиви. Як свідчить практика, єдиний земельний масив може являти собою частину угідь колишнього колективного сільськогосподарського підприємства, які територіально становлять одне поле чи компактно розташовану групу таких полів. Проте трапляються випадки, коли під єдиним земельним масивом розуміють одну земельну ділянку. Аналіз норм цього Закону дозволяє дійти висновку, що обидва види єдиних земельних масивів отримали "законодавче визнання". Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачає виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) єдиними земельними масивами двох видів. Перший з них являє собою сукупність суміжно розташованих індивідуальних земельних ділянок в одному полі чи групі компактно розташованих полів. Як вбачається з схеми розташування земельних ділянок, що передаються в оренду громадянину [PERSON], яка затверджена начальником відділу Держземагенства у Ємільчинському районі В.М. Павловим, земельні ділянки, які передані в оренду [PERSON] - це єдиний земельний масив компактно розташованих груп полів. Таким чином, при передачі в оренду земельних ділянок [PERSON] Головним управлінням Держземагенства у Житомирській області не було допущено порушень вимог ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство". Крім того, [PERSON] має відповідну профільну освіту, що підтверджується дипломом спеціаліста інженера-механіка, серія [NUMBER] від 28.02.1994 року Українського державного аграрного університету. Стаж роботи сільському господарстві складає 14 років 10 місяців, що підтверджується трудовою книжкою серії [NUMBER] від 12.09.1983 року. Разом з тим, [PERSON] має у власності достатню матеріально- технічну базу для обробітку землі в розмірах, отриманих для ведення фермерського господарства. Про це зазначає і сам позивач і додає до позовної заяви інформаційні довідки за індексними номерами: № 26082395 від 27.08.2014 року; № 26083353 від 27.08.2014 року з яких вбачається, що відповідач [PERSON] має у власності адміністративні, складські та виробничі будівлі, інше нерухоме майно. Згідно свідоцтва про реєстрацію машини серія [NUMBER] від 11.02.2011 року відповідач [PERSON] є власником трактора МТЗ 82 реєстраційний номер [NUMBER], згідно свідоцтва про реєстрацію машини серія [NUMBER] від 28.01.2011 року відповідач [PERSON] є власником трактора Т-150К реєстраційний номер [NUMBER], згідно свідоцтва про реєстрацію машини серія [NUMBER] від 30.10.2012 року відповідач [PERSON] є власником трактора ХТЗ-17021 реєстраційний номер [NUMBER], згідно свідоцтва про реєстрацію машини серія [NUMBER] від 15.06.2007 року відповідач [PERSON] є власником трактора Т-150 К реєстраційний номер серія [NUMBER] від 24.01.2011 року відповідач [PERSON] є власником трактора ХТЗ-17021 реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Так, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], [PERSON], яка є дружиною відповідача [PERSON] є власником сідлового тягача RENAULT PREMIUM 440DX реєстраційний номер [NUMBER], згідно свідоцтва про реєстрацію машини серія [NUMBER] від 13.05.2003 року [PERSON] є власником комбайна ДОН реєстраційний номер [NUMBER], згідно свідоцтва про реєстрацію машини серія [NUMBER] від 11.04.2008 року [PERSON] є власником трактора ДТ-75 НР реєстраційний номер [NUMBER], згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], [PERSON] є власником Н/ПРИЧІПА-ПЛАТФОРМА-Е AVN, реєстраційний номер [NUMBER], згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], [PERSON] є власником загального напівпричіпа н/пр-самоскид-Е реєстраційний номер [NUMBER]. Дана інформація подавалася [PERSON] до Головного управління Держземагенства у Житомирській області. Крім того, чинне законодавство України дозволяє виконувати певні види господарських операцій на основі цивільно-правових угод (оренда, лізинг, підряд тощо). Таким чином, твердження позивача про те, що відповідач немає необхідних основних засобів та можливостей обробітку таких великих площ земельних ділянок не відповідає дійсності та спростовується письмовими доказами. Враховуючи вищевикладене вважає, що при прийнятті Головним управлінням Держземагенства у Житомирській області наказів: № ЖТ/1821782400:04:000/00000175 від 05.08.2013- №ЖТ/1821782400:04:000/00000193від05.08.2013 про надання дозволу [PERSON] на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення орієнтованою площею 805,1 га, що розташовані за межами Зеленицької сільської ради Ємільчинського району з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства. Наказів Головного управління Держземагенства у Житомирській області: № ЖТ/1821782400:04:000/00001285 від 11.12.2013- № ЖТ/1821782400:04:000/00001303 від 11.12.2013 якими затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] загальною площею 811 га, що розташовані за межами Зеленицької сільської ради Ємільчинського району не було допущено порушень вимог ЗК України та Закону України "Про фермерське господарство". Вищевказані накази прийняті відповідно до норм чинного законодавства і підстав для їх скасування немає. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди укладається в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України Про оренду землі істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Невід'ємною частиною договору оренди землі на підставі ч. 4 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. Виходячи зі змісту ст.ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі" укладений договір оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації в порядку, встановлений законом, та набирає чинності після його державної реєстрації. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що оспорювані договори оренди земельних ділянок, укладені у письмовій формі, пройшли відповідну державну реєстрацію, сторони правочину мали необхідний обсяг цивільної правоздатності. З дати укладення договору до дня звернення з позовом до суду, жодних спірних питань між сторонами договору оренди земельної ділянки не виникало, договірні відносини виконувались вчасно та належним чином. В матеріалах справи відсутні докази про порушення вимог земельного та природоохоронного законодавства на вказаних земельних ділянках. [PERSON] сплачує всі необхідні податки та платежі, що підтверджується квитанціями № 3075.162.1 від 30.01.2014 року, № 38768 від 28.02.2014 року, № 42368 від 28.03.2014 року, № 1023 від 25.04.2014 року, № 40099 від 28.05.2014 року, № 7368 від 26.06.2014 року, № 55869 від 31.07.2014 року, № 50525 від 27.08.2014 року, № 32827 від 23.09.2014 року, № 4766 від 28.10.2014 року, № 4325 від 28.11.2014 року, № 2506 від 25.12.2014 року. Враховуючи, що попереднім землекористувачами допущено заростання земель сільськогосподарського призначення бур'янами, чагарниками і дрібноліссям на даний час на частині орендованих земельних ділянок, площею 89 га проводиться робота по вирубці чагарників та дрібнолісся. Так, станом на дату подання даного заперечення, із загальної кількості земель, готових до обробітку під урожай 2015 року - 722 га. [PERSON] засіяно 471 га орендованої землі: озимий ріпак - 69 га, озима пшениця - 232 га, озимий ячмінь - 170 га, проведено щілювання та дискування 251 га. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Оспорювані договори оренди земельних ділянок зареєстровані в порядку визначеному законом та виконуються сторонами. Таким чином, відсутні підстави для визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, скасування рішень про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок, повернення земельних ділянок, так як договори було укладено з дотриманням вимог ЗК України, Закону України "Про фермерське господарство", Закону України "Про оренду землі" та іншими нормами чинного законодавства України і відповідно заявлений позов є безпідставним. 19 жовтня 2015 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] надала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що заява про зміну підстав позову шляхом їх збільшення (в порядку ст. 31 ЦПК України) заступника прокурора Житомирської області є безпідставною. Статтею 25 Закону України Про землеустрій передбачено, що документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. Одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою. [PERSON] наказами Головного управління Держземагенства у Житомирській області: № ЖТ/1821782400:04:000/00000175 від 05.08.2013- № ЖТ/1821782400:04:000/00000193 від 05.08.2013 було надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 805,1 га, що розташовані за межами Зеленицької сільської ради Ємільчинського району з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства. Наказами Головного управління Держземагенства у Житомирській області: № ЖТ/1821782400:04:000/00001285 від 11.12.2013- № ЖТ/1821782400:04:000/00001303 від 11.12.2013 було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] загальною площею 811 га, що розташовані за межами Зеленицької сільської ради Ємільчинського району. Статтею 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" визначає, що обов'язковій державній експертизі підлягають: загальнодержавні й регіональні (республіканські) програми використання та охорони земель; схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць; проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць; проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; проекти землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів; проекти землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань; технічна документація з бонітування грунтів, нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Таким чином, посилаючись на положення ст. 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" прокуратура Житомирської області свідомо здійснює заміну правових понять, а саме: у видах документації із землеустрою, яка підлягає обов'язковій державній експертизі. Лист Головного управління Держземагенства у Житомирській області № 10-6-0.5-498/2-15 від 25.03.2015 року, на який посилається прокуратура Житомирської області, лише констатує факт, що проекти землеустрою не надходили у сектор державної експертизи Головного управління для проходження експертизи, проте жодним чином не підтверджує факту, що вказаний вид землевпорядної документації підлягає обов'язковій державній експертизі. Відповідно до ст. 50 Закону України "Про землеустрій" проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому ЗК України. Стаття 79-1 ЗК України передбачає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площ, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у ч.ч. 6-7 ст. 79-1 ЗК України) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Таким чином, твердження прокуратури про те, що Головне управління Держземагенства у Житомирській області безпідставно та всупереч вимогам чинного законодавства затвердило проекти землеустрою, щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] загальною площею 811 га, що розташовані за межами Зеленицької сільської ради Ємільчинського району, не ґрунтується на нормах чинного законодавства і є безпідставними. Представник відповідача просила суд відмовити в задоволенні позову заступнику прокурора Житомирської області. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримала свої пояснення щодо позову, надані в письмовій формі. Пояснила суду, що позовні вимоги заступника прокурора Житомирської області не підлягають задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст.60 ЦГЖ України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не додано до позовної заяви жодного доказу порушення прав держави з боку відповідачів у справі, крім того Позивач свідомо вводить суд в оману посилаючись на неправдиві факти, як на підставу для задоволення позовних вимог. Підставою для подання вказаної позовної заяви прокурор вказує на матеріали перевірки, яку було нібито проведено Державною інспекцією сільського господарства у Житомирській області. Проте, в матеріалах справи відсутні матеріали вказаної перевірки, оскільки перевірка проведена не була і Відповідача про неї не повідомляли, будь-які пояснення, документи у нього не витребовувалися, а тому залучене до матеріалів справи листування між прокуратурою Житомирської області та Державною інспекцією сільського господарства у Житомирській області неможна вважати належними та допустими доказами, які підтверджують факт проведення перевірки та факт виявлення порушень чинного законодавства з боку Відповідачів. У своєму позові Позивач вказує, що Відповідач [PERSON] створювати фермерське господарство наміру не мав, а переслідував мету отримання земельних ділянок в користування поза встановленим Земельним кодексом України порядком, без проведення аукціону. Як зазначає Позивач, пошуком відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який функціонує відповідно Наказу Міністерства юстиції України від 14.12.2012 № 1846/5 "Про затвердження Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців " зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18.12.2012 за № 2105/22417, встановлено, що фермерське господарство [PERSON] не створювалося. Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Проте жодного доказу на підтвердження даного факту Позивачем не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. В матеріалах справи міститься Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичниї осіб-підприємців від 22.01.2015 року з якого вбачається, що Фермерське господарство «Королевич» ( ідентифікаційний код юридичної особи 39394809, місцезнаходження юридичної особи : 08800, Київська область, Миронівський район, місто Миронівка, вулиці Радянська, будинок 37 ) зареєстровано 15.09.2014 року, номер запису в ЄДР 13411020000000856. В матеріалах справи є документи, які підтверджують, що [PERSON] має відповідну профільну освіту, стаж роботи в сільському господарстві згідно постанови КМУ №584 від 12.08.2015 року «Про затвердження переліку документів, що підтверджують досвід роботи в сільському господарстві» та необхідну матеріально-технічну базу (сільгосптехніку, виробничі та інші нежитлові приміщення для ведення фермерського господарства ). Крім того, чинне законодавство України дозволяє виконувати певні види господарських операцій на основі цивільно-правових угод (оренда, лізинг, підряд, тощо) . Таким чином твердження Позивача про те, що Відповідач немає необхідних основних засобів та можливостей обробітку таких великих площ земельних ділянок не відповідає дійсності та спростовується письмовими доказами залученими до матеріалів справи. Крім того факт того, що на час розгляду справи земля використовується Відповідачем за цільовим призначенням знайшла своє підтвердження та не оспорюється прокурором. Відповідач вчасно у встановленому розмірі сплачує необхідні податки платежі та збори, що підтверджується відповідними довідками фіскальної служби, які знаходяться в матеріалах справи. Щодо твердження прокурора, що земельні ділянки надані відповідачеві не єдиним масивом, як того вимагає частина 7 статті 7 Закону України "Про фермерське господарство" якою передбачено, що земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Термін "єдиний земельний масив" введений до законодавства України Законом "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", його зміст чітко не визначений. В зв'язку з цим на практиці траплялися випадки різного тлумачення та застосування положень про єдині земельні масиви. Як свідчила практика, єдиний земельний масив може являти собою частину угідь колишнього колективного сільськогосподарського підприємства, які територіально становлять одне поле чи компактно розташовану групу таких полів. Проте трапляються випадки, коли під єдиним земельним масивом розуміють одну земельну ділянку. Як вбачається з Схеми розташування земельних ділянок, що передаються в оренду громадянину [PERSON], яка затверджена начальником відділу Держземагенства у Ємільчинському районі В.М.Павловим (копія додається), земельні ділянки, передані в оренду [PERSON] -це єдиний земельний масив. Отже, з досліджених в судовому засіданні обставин та письмових матеріалів справи ми можемо зробити єдиний правильний і правомірний висновок про те, що при передачі в оренду земельних ділянок [PERSON], Головним управлінням Держземагентства у Житомирській області не було допущено порушень вимоги Закону України "Про фермерське господарство" та положень Земельного кодексу України. В подальшому прокурором неодноразово подавалися заяви про зміну підстав позову шляхом їх збільшення, які також є необгрунтованими, та такими, що не грунтуються на нормах чинного законодавства і мають місце у вказаній справі лише через неспроможність прокурора розібратися у видах землевпорядної документації та порядку проходження обов'язкової землевпорядної експертизи. Статтею 25 ЗУ «Про землеустрій» передбачено, що документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. Вказана стаття передбачає такий вид документації із землеустрою як: д) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; Склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою. [PERSON] наказами ГУ Держземагенства у Житомирській області було надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 805,1 га, що розташовані за межами Зеленицької сільської ради Ємільчинського району з цільовим призначенням-для ведення фермерського господарства. Наказами Головного управління Держземагентства у Житомирській області: було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства[PERSON] загальною площею 811 га, що розташовані за межами Зеленицької сільської ради Ємільчинського району. Статтею 9 ЗУ «Про державну експертизу землевпорядної документації» визначає, що обов'язковій державній експертизі підлягають: загальнодержавні й регіональні (республіканські) програми використання та охорони земель; схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць; проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць; проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; проекти землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів; проекти землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань; технічна документація з бонітування ґрунтів, нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Таким чином, посилаючись на положення ст. 9 ЗУ «Про державну експертизу землевпорядної документації» прокуратура Житомирської області свідомо здійснює заміну правових понять, а саме, у видах документації із землеустрою, яка підлягає обов'язковій державній експертизі. Так, згідно листа ГУ Держземагенства у Житомирській області від 29.04.2015 року №31-6-0.5-6954/2-15 від 29.04.2015 року проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок [PERSON] для ведення фермерського господарства, площею 811,0002 га на території Зеленицької сільської ради Ємільчинського району Житомирської області не підлягають обов'язковій державній експертизі, оскільки вказаний вид землевпорядної документації не зазначений у ст.9 ЗУ «Про державну експертизу землевпорядної документації». Лист ГУ Держземагенства у Житомирській області №10-6-0.5-498/2-15 від 25.03.2015 року, на який посилається прокуратура Житомирської області, лише констатує факт, що проекти землеустрою не надходили у сектор державної експертизи Головного управління для проходження експертизи, проте жодним чином не підтверджує факту, що вказаний вид землевпорядної документації підлягає обов'язковій державній експертизі. Відповідно до ст.50 ЗУ «Про землеустрій» проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Стаття 79-1. Земельного кодексу України передбачає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Таким чином, твердження прокуратури про те, що ГУ Держземагенства у Житомирській області безпідставно та всупереч вимогам чинного законодавства затвердило проекти землеустрою, щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] загальною площею 811 га, що розташовані за межами Зеленицької сільської ради Ємільчинського району, не грунтується на нормах чинного законодавства і є безпідставними. В подальшому прокурором було вказано, що орендна плата в оспорюваних договорах оренди визначена без врахування нормативної грошової оцінки. Проте і це твердження прокуратури не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи. Як вбачається з матеріалі справи, до моменту укладення оспорюваних договорів та їх державної реєстрації була проведена нормативна -грошова оцінка вказаних земельних ділянок, яка пройшла обов'язкову експертизу та затверджена у порядку, визначеному чинним законодавством України . Нормативна грошова оцінка окремої земельної ділянки необхідна для: а) визначення розміру земельного податку. Так, Податковий кодекс України до числа загальнообов'язкових податків і зборів відносить земельний податок як складову частину плати за землю. Відповідно до п. 271.1.1 ст. 271 Податкового кодексу України, за загальним правилом базою для оподаткування земельної ділянки є нормативна грошова оцінка земельної ділянки. б) визначення розміру орендної плати земельних ділянок державної та комунальної власності. Нормативна грошова оцінка має значення і для визначення розміру орендної плати земельних ділянок державної та комунальної власності. Так, ст. 288 Податкового кодексу України визначає, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної форми власності не може бути меншою від розміру земельного податку (який визначається, виходячи з нормативної грошової оцінки) для земель сільськогосподарського призначення, і не менше трикратного розміру земельного податку для інших категорій земель. З метою недопущення втрат від сплати орендної плати з боку Орендодавця сторонами в договорі , а саме: п.4.4. передбачена умова щодо доплати Орендарем різниці між розміром орендної плати, яка буде після набрання чинності нормативно-грошовою оцінко у разі її збільшення. Обов'язковою умовою для проведення такої доплати є укладення додаткової угоди та її державна реєстрація. На даний час, саме прокурор звернувся до ГУ Держземагенства у Житомирській області та вказав на необхідність призупинити укладення будь-яких договорів щодо спірних земельних ділянок. У матеріалах справи містить звернення Позивача до ГУ Держземагенства у Житомирській області щодо укладення додаткових угод, на що була отримана відповідь, що дане питання неможливо вирішити до моменту набрання рішенням суду законної сили у вказаній справі. Таким чином, жодних порушень щодо визначення розміру орендної плати в оспорюваних договорах оренди сторонами не було допущено. При укладенні оспорюваних договорів сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов, оспорювані договори пройшли державну реєстрацію і спрямовані на реальне настання правових наслідків. При оцінці інтересів держави, суд вважаємо, що суд має прийняти до уваги прийнятий Верховною Радою України Закон України "Про державну підтримку сільського господарства України", який визначає основи державної політики у бюджетній, кредитній, ціновій, регуляторній та інших сферах державного управління щодо стимулювання виробництва сільськогосподарської продукції та розвитку аграрного ринку; та затверджену постановою Кабінету Міністрів України №1158 від 19.09,2007 Державну цільову програму розвитку українського села до 2015 року в якій вказано, що Аграрний сектор (сільське господарство, харчова і переробна промисловість) забезпечує продовольчу безпеку та продовольчу незалежність країни, формує 17 відсотків валового внутрішнього продукту та близько 60 відсотків фонду споживання населення. Тобто, в даному випадку вбачається, що інтерес держави також полягає у розвитку аграрного сектору економіки, в тому числі шляхом вироблення товарної сільськогосподарської продукції, що є одним із цілей створення фермерських господарств. Водночас судом має враховуватися той факт, що згідно довідки, яка залучена до матеріалів справи вказані земельні ділянки не використовувалися за цільовим призначенням протягом 10-20 років. За вищенаведеного, відсутні підстави і для задоволення позову в частині визнання недійсними договорів оренди, яку обґрунтовано приписами ч. 1 ст. 215ЦК України, у зв'язку з незаконністю спірних наказів. Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст.14 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди укладається в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення .і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної-ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Невід'ємною частиною договору оренди землі на підставі ч.4 ст,15 ЗУ «Про оренду землі» є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. Виходячи зі змісту статей 18 та 20 ЗУ «Про оренду землі» укладений договір оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації в порядку, встановлений законом, та набирає чинності після його державної реєстрації. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що оспорювані договори оренди земельних ділянок, укладені у письмовій формі, пройшли відповідну державну реєстрацію, сторони правочину мали необхідний обсяг цивільної правоздатності. З дати укладення договору до дня звернення з позовом до суду, жодних спірних питань між сторонами договору оренди земельної ділянки не виникало, договірні відносини виконувались вчасно та належним чином. В матеріалах справи відсутні докази про порушення вимог земельного та природоохоронного законодавства на вказаних земельних ділянках. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1-6 ст. 203 ЦК України. Однак, прокурором не здійснено як посилання на статтю 203 ЦК України, так і не визначено ту її частину, за якою спірний договір оренди слід вважати недійсним з моменту його укладення, що є суттєвим при визначенні підстав позову. У ч. 1 ст. 203 ЦК України йдеться про те, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Прокурором не доведено, у чому зміст договорів оренди земельних ділянок в цілому або в окремих його частинах (пунктах) суперечить вимогам земельного чи цивільного законодавства, або моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Вважаємо, що позивачем не доведено наявність порушень або загрози порушень інтересів держави з боку відповідачів, не визначено в чому вони полягають, оскаржувані накази прийняті в межах повноважень та у відповідності до норм чинного земельного законодавства та ЗУ «Про фермерське господарство» в зв'язку з чим позовні вимоги є необгрунтованими та не доведеними, а тому задоволенню не підлягають. Просила суд у задоволенні позову заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави до Головного управління Держземагентства у Житомирській області, [PERSON], Реєстраційної служби Ємільчинського районного управління юстиції, третя особа на стороні позивача- Державна інспекція сільського господарства у Житомирській області про визнання недійсними наказів Головного управління, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок, повернення земельних ділянок відмовити в повному обсязі. Представником відповідача реєстраційної служби Ємільчинського районного управління юстиції в.о. начальника реєстраційної служби Ємільчинського районного управління юстиції [PERSON] надано до суду заяву, в якій вказано, що на даний час відсутній будь-який публічно-правовий спір між реєстраційною службою Ємільчинського РУЮ в Житомирській області з іншими сторонами по даній справі та, оскільки, дії до вчинення яких ймовірно може бути зобов'язана реєстраційна служба в разі задоволення позову мають бути виконанні органом державної реєстрації прав в силу своїх службових повноважень незалежно від будь-якого примусу з боку суду за умови дотримання процедури, передбаченої відповідним нормативно-правовим актом. З огляду на те, що сектор державної реєстрації нерухомого майна Ємільчинського районного управління юстиції не є суб'єктом спірного правовідношення, просив розгляд цивільної справи за позовом заступника прокурора Житомирської області до Головного управління Держземагенства в Житомирській області, [PERSON], Реєстраційної служби Ємільчинського РУЮ в Житомирській області проводити без участі представника реєстраційної служби. Представник третьої особа на стороні позивача - Державна інспекція сільського господарства в Житомирській області [PERSON] надав до суду заяву, в якій вказав, що Державна інспекція сільського господарства в Житомирській області підтримує доводи викладені в листі заступника прокурора Житомирської області від 18.08.2014 року № 01/3180, позовні вимоги заступника прокурора Житомирської області від 30.10.2014 року, заяву про зміну підстав позову шляхом їх збільшення від 08.10.2015 року та просив розгляд справи проводити без їх участі. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру в Ємільчинському районі Житомирської області Гнатенко О.В. позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Накази Головного управління є цілком законними, а договори оренди земельних ділянок укладені у відповідності до всіх норм законодавства. Підставами для невизнання позовних вимог є: 1. Накази Головного управління щодо надання дозволів на розроблення документації із землеустрою прийняті на підставі клопотань та доданих до них документів, що не заперечує і прокуратура в позовній заяві. А це є дотриманням обов'язкових вимог Земельного кодексу України, зокрема:статті 22, якою передбачено, що «Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства». Частково ст. 7 ЗУ «Про фермерське господарство». Частково через те, що повноваженнями щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності райдержадміністрації з 01.01.2013р. - не володіють, а перелік документів, що додаються до клопотання - додано в необхідному обсязі. Взагалі ЗУ «Про фермерське господарство» в даній ситуації застосовувати недоречно через те, що Закон в частині розпорядження землями с/г призначення не відповідає Земельному кодексу України, тобто необхідних змін щодо приведення у відповідність до ЗКУ законодавцем не внесено. Використання таких термінів як «Фермерське господарство» і що це є формою підприємницької діяльності також є недоречним, адже земельні ділянки використовуються не фермерським господарством, а громадянином для ведення фермерського господарства. Твердження прокуратури про те, що ділянки не були надані єдиним масивом є помилковими, адже взяти в оренду ділянки, які межують із землями загального користування (такими як дороги, канави, канали та ін.) і які між собою не мають спільної межі, неможливо. Саме через це, щоб не порушувати законодавство, гр. [PERSON] звернувся до Головного управління з декількома заявами з доданими до них відповідним пакетом документів для отримання в оренду земельних ділянок. Те, що на думку прокуратури необхідно було навести докази наявності сільськогосподарської техніки та інших засобів обробітку землі, то це не передбачено жодним законодавчим актом. Те, що прокуратура стверджує, що [PERSON] створювати фермерське господарство не мав, а переслідував мету отримання земельних ділянок в користування без проведення земельних аукціонів (торгів) не підтверджується будь-якими доказами, а базується лише на здогадках прокуратури. Те, що [PERSON] на даний час не створив фермерське господарство не є підставою для того, щоб стверджувати, що цього б не відбулося в найближчий час. Можливо дана судова справа за позовом прокурора і є однією з причин того, що досі не створено фермерське господарство. В той же час ст. 134 ЗКУ передбачено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Тобто гр.[PERSON] вправі отримати спірні земельні ділянки в оренду без проведення земельних торгів для ведення фермерського господарства. Що стосується твердження про те, що обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації підлягають проекти землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь та землекористувань то слід зазначити наступне: На даний час: згідно ЗУ «Про державну експертизу землевпорядної документації», зокрема в ст. 9, така норма відсутня: згідно ЗУ «Про землеустрій» такий вид землевпорядної документації, як: «Проект землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь та землекористувань» не передбачений; Але для справедливості та внесення ясності з приводу такого виду документації, як Проект землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь та землекористувань, то слід зауважити що на час виникнення спірних , з погляду прокуратури, правовідносин: В ст. 9 ЗУ «Про державну експертизу землевпорядної документації» в редакції, що була чинною на момент надання дозволу на розроблення та затвердження документації із землеустрою було зазначено, що обов'язковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань; В ст. 25 ЗУ «України про землеустрій» в редакції, що була чинною на момент надання дозволу на розроблення та затвердження документації із землеустрою такий вид документації був передбачений; В ст. 51 ЗУ «України про землеустрій» в редакції, що була чинною на момент надання дозволу на розроблення та затвердження документації із землеустрою зазначено, що проекти землеустрою щодо створення нових землеволодінь та землекористувань розробляються з метою обґрунтування розмірів і меж земельних ділянок з урахуванням вимог щодо раціонального використання та охорони земель. Проекти землеустрою щодо створення нових землеволодінь та землекористувань розробляються на основі схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць і територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення з урахуванням матеріалів попереднього погодження місця розташування об'єкта землеустрою. Тобто такий вид документації жодним чином не має відношення до даних позовних вимог прокуратури і питання щодо обов'язковості проведення державної експертизи землевпорядної документації відпадає автоматично через необґрунтованість .та невідповідність вимог прокуратури до вимог законодавства, в тому числі того яке діяло на час виникнення даних відносин. Що стосується визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, то слід зауважити, що питання щодо проведення їх державної реєстрації належить до компетенції реєстраційної служби, яка здійснює державну реєстрацію відповідно до закону та на основі відповідного пакету документів, в тому числі на основі витягу з Державного земельного кадастру, який був отриманий у відділі Держземагентства в Ємільчинському районі Житомирської області. 2. Що стосується відсутності у договорах оренди землі деяких істотних умов, то згідно ст.15 ЗУ «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за несплату. Всі ці умови є в договорах оренди землі в розділі «Орендна плата» в якому зазначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 7 (семи) кратного розміру земельного податку, що становить певну суму, а з дати набрання чинності рішення щодо нормативної грошової оцінки землі відповідно до п. 271.2 статті 271 Податкового кодексу України - в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Також зазначено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку державної власності здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнту індексації, визначених законодавством за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. Також зазначені строки та порядок внесення орендної плати(до місцевого бюджету, рівними частками за місцезнаходженням земельної ділянки, щомісяця протягом ЗО календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця), випадки перегляду (зміни умов господарювання , зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, та ін.), відповідальність за несплату (у разі невнесення орендної плати у строки передбачені договором, справляється пеня у розмірі подвійної ставки НБУ від суми несплаченого платежу та за кожний день прострочення. Тобто всі законодавчі вимоги щодо умов договору та порядку його укладення дотримані. Представник третьої особи Зеленицької сільської ради сільський голова Попроцький Л.Я. позовні вимоги не визнає, заперечує, щодо задоволення позову, так як відповідач належним чином виконує договори оренди, обробляє земельні ділянки, які раніше ніким не використовувались та були в запущеному вигляді, виплачує орендну плату. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи: ксерокопію заяви [PERSON] від 22.07.2013 року; ксерокопію диплома спеціаліста [PERSON] серії [NUMBER] від 28 лютого 1994 року; ксерокопію паспорта відповідача [PERSON]; ксерокопію ідентифікаційного номера відповідача [PERSON]; ксерокопію довіреності видану [PERSON] від 23.07.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:04:000/00000175 від 05.08.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:04:000/00000176 від 05.08.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:04:000/00000177 від 05.08.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:04:000/00000178 від 05.08.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:04:000/00000179 від 05.08.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:04:000/00000180 від 05.08.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:04:000/00000181 від 05.08.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:04:000/00000182 від 05.08.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:04:000/00000183 від 05.08.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:04:000/00000184 від 05.08.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:04:000/00000185 від 05.08.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:04:000/00000186 від 05.08.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:04:000/00000187 від 05.08.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:04:000/00000188 від 05.08.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:04:000/00000189 від 05.08.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:04:000/00000190 від 05.08.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:04:000/00000191 від 05.08.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:04:000/00000192 від 05.08.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:04:000/00000193 від 05.08.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:03:000/00001285 від 11.12.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:03:000/00001286 від 11.12.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:03:000/00001287 від 11.12.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:03:000/00001288 від 11.12.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:03:000/00001289 від 11.12.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:03:000/00001290 від 11.12.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:03:000/00001291 від 11.12.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:03:000/00001292 від 11.12.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:03:000/00001293 від 11.12.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:03:000/00001294 від 11.12.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:03:000/00001295 від 11.12.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:03:000/00001296 від 11.12.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:03:000/00001297 від 11.12.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:03:000/00001298 від 11.12.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:03:000/00001299 від 11.12.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:03:000/00001300 від 11.12.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:03:000/00001301 від 11.12.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:03:000/00001302 від 11.12.2013 року; ксерокопію наказу Головного управління Держземагенства у Житомирській області № ЖТ/1821782400:03:000/00001303 від 11.12.2013 року; ксерокопію доручення прокуратури Житомирської області начальнику Державної інспекції сільського господарства у Житомирській області Сарно А.В. № 05/3-569 від 08.07.2014 року; ксерокопію відповіді Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області заступнику прокурора Житомирської області № 03/2910 від 18.07.2014 року; ксерокопію відповіді Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області заступнику прокурора Житомирської області № 01/3180 від 18.08.2014 року; ксерокопію запиту прокуратури Житомирської області начальнику Головного управління Держземагенства у Житомирській області Бугайчуку М.В. № 05/3-740 від 19.08.2014 року; ксерокопію відповіді начальника Головного управління Держземагенства у Житомирській області Бугайчука М.В. на запит прокуратури Житомирської області № 10-6-0.6-4738/2-14 від 20.08.2014 року; ксерокопію договору оренди землі [NUMBER] від 17.12.2013 року; ксерокопію акта приймання-передачі об'єкта оренди від 2013 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена, але не набрала чинності; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена та набирає чинності 01.01.2015 року; ксерокопію акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від грудня 2013 року; ксерокопію договору оренди землі [NUMBER] від 17.12.2013 року; ксерокопію акта приймання-передачі об'єкта оренди від 2013 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена, але не набрала чинності; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена та набирає чинності 01.01.2015 року; ксерокопію акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від грудня 2013 року; ксерокопію договору оренди землі [NUMBER] від 17.12.2013 року; ксерокопію акта приймання-передачі об'єкта оренди від 2013 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена, але не набрала чинності; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена та набирає чинності 01.01.2015 року; ксерокопію акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від грудня 2013 року; ксерокопію договору оренди землі [NUMBER] від 17.12.2013 року; ксерокопію акта приймання-передачі об'єкта оренди від 2013 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена та набирає чинності 01.01.2015 року; ксерокопію акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від грудня 2013 року; ксерокопію договору оренди землі [NUMBER] від 17.12.2013 року; ксерокопію акта приймання-передачі об'єкта оренди від 2013 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена та набирає чинності 01.01.2015 року; ксерокопію акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від грудня 2013 року; ксерокопію договору оренди землі [NUMBER] від 17.12.2013 року; ксерокопію акта приймання-передачі об'єкта оренди від 2013 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена та набирає чинності 01.01.2015 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена, але не набрала чинності; ксерокопію акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від грудня 2013 року; ксерокопію договору оренди землі [NUMBER] від 17.12.2013 року; ксерокопію акта приймання-передачі об'єкта оренди від 2013 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена, але не набрала чинності; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена та набирає чинності 01.01.2015 року; ксерокопію акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від грудня 2013 року; ксерокопію договору оренди землі [NUMBER] від 17.12.2013 року; ксерокопію акта приймання-передачі об'єкта оренди від 2013 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена та набирає чинності 01.01.2015 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена, але не набрала чинності; ксерокопію акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від грудня 2013 року; ксерокопію договору оренди землі [NUMBER] від 17.12.2013 року; ксерокопію акта приймання-передачі об'єкта оренди від 2013 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена, але не набрала чинності; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена та набирає чинності 01.01.2015 року; ксерокопію акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від грудня 2013 року; ксерокопію договору оренди землі [NUMBER] від 17.12.2013 року; ксерокопію акта приймання-передачі об'єкта оренди від 2013 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена, але не набрала чинності; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена та набирає чинності 01.01.2015 року; ксерокопію акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від грудня 2013 року; ксерокопію договору оренди землі [NUMBER] від 17.12.2013 року; ксерокопію акта приймання-передачі об'єкта оренди від 2013 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена, але не набрала чинності; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена та набирає чинності 01.01.2015 року; ксерокопію акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від грудня 2013 року; ксерокопію договору оренди землі [NUMBER] від 17.12.2013 року; ксерокопію акта приймання-передачі об'єкта оренди від 2013 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена та набирає чинності 01.01.2015 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена, але не набрала чинності; ксерокопію акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від грудня 2013 року; ксерокопію договору оренди землі [NUMBER] від 17.12.2013 року; ксерокопію акта приймання-передачі об'єкта оренди від 2013 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена, але не набрала чинності; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена та набирає чинності 01.01.2015 року; ксерокопію акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від грудня 2013 року; ксерокопію договору оренди землі [NUMBER] від 17.12.2013 року; ксерокопію акта приймання-передачі об'єкта оренди від 2013 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена, але не набрала чинності; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена та набирає чинності 01.01.2015 року; ксерокопію акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від грудня 2013 року; ксерокопію договору оренди землі [NUMBER] від 17.12.2013 року; ксерокопію акта приймання-передачі об'єкта оренди від 2013 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена та набирає чинності 01.01.2015 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена, але не набрала чинності; ксерокопію акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від грудня 2013 року; ксерокопію договору оренди землі [NUMBER] від 17.12.2013 року; ксерокопію акта приймання-передачі об'єкта оренди від 2013 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена, але не набрала чинності; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена та набирає чинності 01.01.2015 року; ксерокопію акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від грудня 2013 року; ксерокопію договору оренди землі [NUMBER] від 17.12.2013 року; ксерокопію акта приймання-передачі об'єкта оренди від 2013 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена, але не набрала чинності; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена та набирає чинності 01.01.2015 року; ксерокопію акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від грудня 2013 року; ксерокопію договору оренди землі [NUMBER] від 17.12.2013 року; ксерокопію акта приймання-передачі об'єкта оренди від 2013 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена, але не набрала чинності; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена та набирає чинності 01.01.2015 року; ксерокопію акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від грудня 2013 року; ксерокопію договору оренди землі [NUMBER] від 17.12.2013 року; ксерокопію акта приймання-передачі об'єкта оренди від 2013 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена та набирає чинності 01.01.2015 року; ксерокопію розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена, але не набрала чинності; ксерокопію акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від грудня 2013 року; ксерокопію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо суб'єкта № 26082395 від 27.08.2014 року; ксерокопію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 26083353 від 27.08.2014 року; ксерокопію довіреності Головного управління Держземагенства в Житомирській області видану Бондар О.О. від 19.06.2014 року; ксерокопію довіреності Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області видану Рябушку С.О. № 22 від 06.02.2013 року; ксерокопію довіреності Головного управління Держземагенства в Житомирській області видану Бондар О.О. від 05.01.2015 року; ксерокопію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 39394809 від 22.01.2015 року; ксерокопію схеми розташування земельних ділянок, що передавались в оренду гр. [PERSON]; ксерокопію трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] від 12.09.1983 року; ксерокопію свідоцтва про реєстрацію машини [PERSON] серії [NUMBER] від 11.02.2011 року; ксерокопію свідоцтва про реєстрацію машини [PERSON] серії [NUMBER] від 28.01.2011 року; ксерокопію свідоцтва про реєстрацію машини [PERSON] серії [NUMBER] від 30.10.2012 року; ксерокопію свідоцтва про реєстрацію машини [PERSON] серії [NUMBER] від 30.10.2012 року; ксерокопію свідоцтва про реєстрацію машини [PERSON] серії [NUMBER] від 15.06.2007 року; ксерокопію свідоцтва про реєстрацію машини [PERSON] серії [NUMBER] від 13.05.2003 року; ксерокопію свідоцтва про реєстрацію машини [PERSON] серії [NUMBER] від 11.04.2008 року; ксерокопію свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 18.04.2014 року; ксерокопію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 20714441 від 18.04.2014 року; ксерокопію свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 20716086 від 18.04.2014 року; ксерокопію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 20716192 від 18.04.2014 року; ксерокопію витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1966357 від 03.04.2013 року; ксерокопію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14725096 від 30.05.2007 року; ксерокопію рішення Миронівського районного суду Київської області від 11.05.2007 року; ксерокопію свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 12.11.2013 року; ксерокопію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 12626835 від 12.11.2013 року; ксерокопію паспорта [PERSON]; ксерокопію ідентифікаційного номера [PERSON]; ксерокопію свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 03.08.1991 року; ксерокопію статуту фермерського господарства "Королевич" № 13411020000000856 від 15.09.2014 року; ксерокопію довіреності видану [PERSON] від 05.11.2014 року; ксерокопію паспорта [PERSON]; рішення Зеленицької сільської ради Ємільчинського району Житомирської області від 11.11.2010 року; ксерокопію відповіді Головного управління Держземагенства в Житомирській області № 10-6-0.5-4981/2-15 від 25.03.2015 року; ксерокопію довіреності Головного управління Держземагенства в Житомирській області видану Гнатенку О.В. № 494/06 від 12.08.2015 року; ксерокопію довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів видану Ємільчинським відділенням Новоград-Волинської ОДПІ ГУ ДФС в Житомирській області № 167/10/06-07-25 від 05.02.2015 року; довідку про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів видану Ємільчинським відділенням Новоград-Волинської ОДПІ ГУ ДФС в Житомирській області № 2138/10/06-07-25 від 07.10.2015 року; ксерокопію довідки видану Ємільчинською районною державною адміністрацією Житомирської області № 129 від 19.02.2015 року про те, що земельні ділянки, що знаходяться на території Зеленицької сільської ради (за межами населеного пункту с. Вікторівка, с. Ольхівка), які надані Головним управлінням Держземагенства у Житомирській області в грудні 2013 року на умовах оренди, терміном на 10 років фізичній особі [PERSON] не використовувались за цільовим призначенням на площі 511 га - 10 років та на площі 300,0002 га - на протязі 20 років; ксерокопію висновку державної експертизи землевпорядної документації № 372 від 19.09.2013 року; ксерокопію рішення Ємільчинської районної ради Житомирської області VI скликання № 372 від 15.11.2013 року, давши їм належну оцінку, суд прийшов до висновку, що позов прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи наказами Головного управління Держземагенства у Житомирській області: № ЖТ/1821782400:04:000/00000175 від 05.08.2013- № ЖТ/1821782400:04:000/00000193 від 05.08.2013 надано дозволи [PERSON] на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення орієнтованою площею 805,1 га, що розташовані за межами Зеленицької сільської ради Ємільчинського району з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства. Наказами Головного управління Держземагенства в Житомирській області: № ЖТ/1821782400:04:000/00001285 від 11.12.2013- № ЖТ/1821782400:04:000/00001303 від 11.12.2013 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] загальною площею 811 га, що розташовані за межами Зеленицької сільської ради Ємільчинського району. На підставі наказів Головного управління Держземагенства в Житомирській області про затвердження проектів землеустрою 17.12.2013 між Головним управлінням Держземагенства в Житомирській області та [PERSON] укладено договори оренди землі на загальну площу 811,0002 га, зокрема: [NUMBER] на площу 23,03 га, [NUMBER] на площу 26,2303 га, [NUMBER] на площу 17,9062 га, [NUMBER] на площу 23,8330 га, [NUMBER] на площу 19,4881 га, [NUMBER] на площу 15,8598 га, [NUMBER] на площу 2,6413 га, [NUMBER] на площу 9,7930 га, [NUMBER] на площу 27,4630 га; [NUMBER] на площу 56,6617 га, [NUMBER] на площу 91,5685 га, [NUMBER] на площу 28,6742 га, [NUMBER] на площу 63,5055 га, [NUMBER] на площу 7,2482 га, [NUMBER] на площу 89,4666 га, [NUMBER] на площу 76,4801 га, [NUMBER] на площу 63,0257 га, [NUMBER] на площу 103,1229 га, [NUMBER] на площу 65,0021 га. Реєстраційною службою Ємільчинського районного управління юстиції 30.12.2013 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (право оренди земельних ділянок): № 9699300 на земельну ділянку площею 23,03 га (договір [NUMBER])- № 9686296 на земельну ділянку площею 65,0021 га (договір [NUMBER]). Прокурор просить суд визнати вищевказані накази та договори оренди недійсними. Однак Позивачем не додано до позовної заяви жодного доказу порушення прав держави з боку відповідачів у справі. Підставою для подання вказаної позовної заяви прокурор вказує на матеріали перевірки, яку проведено Державною інспекцією сільського господарства у Житомирській області. Проте, в матеріалах справи відсутній вищевказаний Акт перевірки із зазначеними порушеннями Законодавства відповідачами по справі. Також в судовому засіданні встановлено виконання вищевказаних договрів оренди в повному обсязі, що покращує інтереси держави. Враховано, відсутність конкуренції на отримання в оренду земельних ділянок, а також те, що попереднім землекористувачами допущено заростання вищевказаних земель сільськогосподарського призначення бур'янами, чагарниками і дрібноліссям, що унеможливлює використання землі в подальшому, підтвердженням є довідки, яка залучена до матеріалів справи де вказано, що земельні ділянки не використовувалися за цільовим призначенням протягом 10-20 років. Ст. 22 ЗК України передбачено, що «Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" встановлено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються із відповідною заявою.У заяві зазначається: бажаний розмір і місце розташування земельної ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне отримання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики . [PERSON] надав суду докази, що має відповідну профільну освіту що підтверджується дипломом спеціаліста інженера-механіка, серія [NUMBER] від 28.02.1994 року Українського державного аграрного університету. Стаж роботи у сільському господарстві складає 14 років 10 місяців, що підтверджується трудовою книжкою серії [NUMBER] від 12.09.1983 року, має у власності достатню матеріально- технічну базу для обробітку землі в розмірах, отриманих для ведення фермерського господарства. Не найшло свого місця і твердження прокурора про те, що [PERSON], не мав наміру створювати фермерське господарство, так як останнім надано до суду витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 22.01.2015 року про створення та реєстрацію фермерського господарства "Королевич" (ідентифікаційний код юридичної особи 39394809, місцезнаходження юридичної особи: 08800, м. Миронівка Миронівський район Київська область, вул. Радянська, буд. 37) зареєстровано 15.09.2014 року, номер запису в ЄДР 13411020000000856. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про фермерське господарство" прямо передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч.ч. 2, 3 ст. 134 ЗК України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, зокрема і при передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Позивач вказує, що ч. 7 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено, що земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Термін "єдиний земельний масив" введений до законодавства України Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", його зміст чітко не визначений. В зв'язку з цим на практиці трапляються випадки різного тлумачення та застосування положень про єдині земельні масиви. Як свідчить практика, єдиний земельний масив може являти собою частину угідь колишнього колективного сільськогосподарського підприємства, які територіально становлять одне поле чи компактно розташовану групу таких полів. Аналіз норм цього Закону дозволяє дійти висновку, що обидва види єдиних земельних масивів отримали "законодавче визнання". Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачає виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) єдиними земельними масивами двох видів. Перший з них являє собою сукупність суміжно розташованих індивідуальних земельних ділянок в одному полі чи групі компактно розташованих полів. В матеріалах справи знаходиться схема розташування земельних ділянок, що передаються в оренду громадянину [PERSON], яка затверджена начальником відділу Держземагенства у Ємільчинському районі В.М. Павловим, згідно даної Схеми земельні ділянки, які передані в оренду [PERSON] - це єдиний земельний масив компактно розташованих груп полів, які орендар спроможний обробити та дати належний догляд землі, що підтверджується наданими доказами відповідачів. Таким чином, враховуючи вищевказане суд приходить до висновку, що при передачі в оренду земельних ділянок [PERSON] не було допущено порушень вимог ЗК України та Закону України "Про фермерське господарство".. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди укладається в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України Про оренду землі істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Невід'ємною частиною договору оренди землі на підставі ч. 4 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. Виходячи зі змісту ст.ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі" укладений договір оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації в порядку, встановлений законом, та набирає чинності після його державної реєстрації. Із матеріалів справи вбачається, що оспорювані договори оренди земельних ділянок, укладені у письмовій формі, пройшли відповідну державну реєстрацію, сторони правочину мали необхідний обсяг цивільної правоздатності. Судом встановлено, що жодних спірних питань між сторонами договору оренди земельної ділянки не виникало, договірні відносини виконувались вчасно та належним чином. Відповідач, [PERSON], здійснює відповідно до договору належний обробіток грунту та сплачує всі необхідні податки та платежі, що підтверджується поясненями сільського голови та квитанціями № 3075.162.1 від 30.01.2014 року, № 38768 від 28.02.2014 року, № 42368 від 28.03.2014 року, № 1023 від 25.04.2014 року, № 40099 від 28.05.2014 року, № 7368 від 26.06.2014 року, № 55869 від 31.07.2014 року, № 50525 від 27.08.2014 року, № 32827 від 23.09.2014 року, № 4766 від 28.10.2014 року, № 4325 від 28.11.2014 року, № 2506 від 25.12.2014 року, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Прокурор в заяві про збільшення обґрунтування позовних вимог посилається на положення ст. 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" Статтею 25 Закону України Про землеустрій передбачено, що документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. Одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] наказами Головного управління Держземагенства у Житомирській області: № ЖТ/1821782400:04:000/00000175 від 05.08.2013- № ЖТ/1821782400:04:000/00000193 від 05.08.2013 було надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 805,1 га, що розташовані за межами Зеленицької сільської ради Ємільчинського району з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства. Наказами Головного управління Держземагенства у Житомирській області: № ЖТ/1821782400:04:000/00001285 від 11.12.2013- № ЖТ/1821782400:04:000/00001303 від 11.12.2013 було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] загальною площею 811 га, що розташовані за межами Зеленицької сільської ради Ємільчинського району. Статтею 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" визначає, що обов'язковій державній експертизі підлягають: загальнодержавні й регіональні (республіканські) програми використання та охорони земель; схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць; проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць; проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; проекти землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів; проекти землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань; технічна документація з бонітування грунтів, нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Лист Головного управління Держземагенства у Житомирській області № 10-6-0.5-498/2-15 від 25.03.2015 року, на який посилається прокуратура Житомирської області, жодним чином не підтверджує факту, що вказаний вид землевпорядної документації підлягає обов'язковій державній експертизі. а в положенні ст..9,відсутній . Відповідно до ст. 50 Закону України "Про землеустрій" проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому ЗК України. Стаття 79-1 ЗК України передбачає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площ, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у ч.ч. 6-7 ст. 79-1 ЗК України) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Статтею 25 ЗУ «Про землеустрій» передбачено, що документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. Вказана стаття передбачає такий вид документації із землеустрою як: д) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; Склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою. Так, згідно листа ГУ Держземагенства у Житомирській області від 29.04.2015 року №31-6-0.5-6954/2-15 від 29.04.2015 року проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок [PERSON] для ведення фермерського господарства, площею 811,0002 га на території Зеленицької сільської ради Ємільчинського району Житомирської області не підлягають обов'язковій державній експертизі, оскільки вказаний вид землевпорядної документації не зазначений у ст.9 ЗУ «Про державну експертизу землевпорядної документації». Прокурором вказано, що орендна плата в оспорюваних договорах оренди визначена без врахування нормативної грошової оцінки. Проте і це твердження прокуратури не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи, так як відповідач надав докази що знаходяться в матеріалах справи, а саме ксерокопію висновку державної експертизи землевпорядної документації № 372 від 19.09.2013 року; ксерокопію рішення Ємільчинської районної ради Житомирської області VI скликання № 372 від 15.11.2013 року. Як вбачається з матеріалі справи, до моменту укладення оспорюваних договорів та їх державної реєстрації була проведена нормативна -грошова оцінка вказаних земельних ділянок, яка пройшла обов'язкову експертизу та затверджена у порядку, визначеному чинним законодавством України . Нормативна грошова оцінка окремої земельної ділянки необхідна для: а) визначення розміру земельного податку. Податковий кодекс України до числа загальнообов'язкових податків і зборів відносить земельний податок як складову частину плати за землю. Відповідно до п. 271.1.1 ст. 271 Податкового кодексу України, за загальним правилом базою для оподаткування земельної ділянки є нормативна грошова оцінка земельної ділянки. б) визначення розміру орендної плати земельних ділянок державної та комунальної власності. Нормативна грошова оцінка має значення і для визначення розміру орендної плати земельних ділянок державної та комунальної власності. Ст. 288 Податкового кодексу України визначає, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної форми власності не може бути меншою від розміру земельного податку (який визначається, виходячи з нормативної грошової оцінки) для земель сільськогосподарського призначення, і не менше трикратного розміру земельного податку для інших категорій земель. З метою недопущення втрат від сплати орендної плати з боку Орендодавця сторонами в договорі , а саме: п.4.4. передбачена умова щодо доплати Орендарем різниці між розміром орендної плати, яка буде після набрання чинності нормативно-грошовою оцінко у разі її збільшення. Обов'язковою умовою для проведення такої доплати є укладення додаткової угоди та її державна реєстрація. На даний час, саме прокурор звернувся до ГУ Держземагенства у Житомирській області та вказав на необхідність призупинити укладення будь-яких договорів щодо спірних земельних ділянок. Матеріали справи містить звернення Позивача до ГУ Держземагенства у Житомирській області щодо укладення додаткових угод, на що була отримана відповідь, що дане питання неможливо вирішити до моменту набрання рішенням суду законної сили у вказаній справі. Таким чином, жодних порушень щодо визначення розміру орендної плати в оспорюваних договорах оренди сторонами не було допущено. При укладенні оспорюваних договорів сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов, оспорювані договори пройшли державну реєстрацію і спрямовані на реальне настання правових наслідків. За вищенаведеного, відсутні підстави і для задоволення позову в частині визнання недійсними договорів оренди, яку обґрунтовано приписами ч. 1 ст. 215ЦК України, у зв'язку з незаконністю спірних наказів. Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що оспорювані договори оренди земельних ділянок, укладені у письмовій формі, пройшли відповідну державну реєстрацію, сторони правочину мали необхідний обсяг цивільної правоздатності. З дати укладення договору до дня звернення з позовом до суду, жодних спірних питань між сторонами договору оренди земельної ділянки не виникало, договірні відносини виконувались вчасно та належним чином. В матеріалах справи відсутні докази про порушення вимог земельного та природоохоронного законодавства на вказаних земельних ділянках. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1-6 ст. 203 ЦК України. Однак, прокурором не здійснено як посилання на статтю 203 ЦК України, так і не визначено ту її частину, за якою спірний договір оренди слід вважати недійсним з моменту його укладення, що є суттєвим при визначенні підстав позову. У ч. 1 ст. 203 ЦК України йдеться про те, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Прокурором не доведено, у чому зміст договорів оренди земельних ділянок в цілому або в окремих його частинах (пунктах) суперечить вимогам земельного чи цивільного законодавства, або моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Частиною 5 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" встановлено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Твердження позивача про недійсність вказаного вище правочину, за відсутності при цьому порушень прав та інтересів держави, не є підставою для визнання такого договору недійсним в судовому порядку, оскільки, відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" завданням суду є саме захист порушених або оспорюваних прав та інтересів особи. Суд приймає до уваги прийнятий Верховною Радою України Закон України "Про державну підтримку сільського господарства України", який визначає основи державної політики у бюджетній, кредитній, ціновій, регуляторній та інших сферах державного управління щодо стимулювання виробництва сільськогосподарської продукції та розвитку аграрного ринку; та затверджену постановою Кабінету Міністрів України №1158 від 19.09,2007 Державну цільову програму розвитку українського села до 2015 року в якій вказано, що Аграрний сектор (сільське господарство, харчова і переробна промисловість) забезпечує продовольчу безпеку та продовольчу незалежність країни, формує 17 відсотків валового внутрішнього продукту та близько 60 відсотків фонду споживання населення. В даному випадку вбачається, що інтерес держави також полягає у розвитку аграрного сектору економіки, в тому числі шляхом вироблення товарної сільськогосподарської продукції, що є одним із цілей створення фермерських господарств. Також суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин практику Європейського суду з прав людини у національному законодавстві, як інструмент функціонування Конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права. Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Положеннями ст.17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" закріплено обов'язок судів застосовувати при розгляді справ вказану Конвенцію і протоколи до неї та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як зазначив Верховний Суд України в Постанові №6-92цс13 від 18.09.2013р. основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої особи (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" ("Sporrong and Lonnroth v. Sweden") від 23.09.1982р., "Новоселецький проти України" від 11.03.2003р., "Федоренко проти України" від 01.06.2006р.). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст.1 зазначеного Першого протоколу. Зокрема, необхідно щоби була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагається досягти держава шляхом позбавлення особи її власності. Особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримана справедлива рівновага між інтересами суспільства та правами власника. Європейський Суд наголошує на тому, що особа на користь якої органом влади прийняте певне рішення, має повне право розумно очікувати, що якщо місцевий орган влади вважає, що в нього є певна компетенція, то така компетенція дійсно існує, а тому визнання незаконності дій органу влади не повинно змінювати відносини прав, які виникли внаслідок такої дії органу влади. Рішенням Європейського суду з права людини від 24.06.2003 р. №44277/98 "Стретч проти Сполученого Королівства" встановлено, що, оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку владного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції", отже визнання недійсним договору, згідно якого особа отримала майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим. Верховний Суд України у постанові від 14 березня 2007 року у справі №21-8во07 щодо визнання приватизаційних договорів недійсними, на підставі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"застосовував рішення Європейської суду з прав людини "Стретч проти Сполученого Королівства" та зазначив, що самі по собі допущені органами публічної влади порушення не можуть бути безумовною підставою для визнання договорів недійсними, повернення майна державі в порушення права власності покупця, якщо вони не допущені в наслідок винної, протиправної поведінки самого покупця. Судовим рішенням Європейського Суду з прав людини від 26.03.2013 у справі Рисовський проти України, Європейський Суд зауважив, що потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (заява №36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). На підставі наведеного,

Outcome: dismissed