Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

I. Виклад позицій позивача та відповідача. 13 листопада 2018 року ТОВ "Фінансова компанія є гроші" (далі позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення заборгованості у сумі 3791,85 грн., посилаючись на те, що 08.06.2018 року між ТОВ "Фінансова компанія є гроші" та [PERSON] в електронному вигляді (шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com) було укладено договір № 2514919415-008202 про надання позики. Платіжним дорученням № 2179 від 08.06.2018 року ТОВ "Фінансова компанія є гроші" перерахувало на картковий рахунок [PERSON] [NUMBER] позику у розмірі 500 грн. з кінцевою датою повернення - не пізніше 23 години 19.06.2018 року та зі сплатою відсотків за користування позикою в розмірі 2 % за кожен день користування позикою, що становить 730 процентів річних. Відповідач отриманні кошти використав, але своїх зобов'язань щодо своєчасного повернення позики та сплати відсотків за користування позикою не виконує, в результаті чого станом на 29.10.2018 року виникла заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 3791,85 грн., із яких заборгованість за кредитом - 500 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 1311,85 грн.; пеня - 1980 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Заяви та клопотання від учасників справи не надходили. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 21 листопада 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 09 годину 18 грудня 2018 року, без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями ст.279 ЦПК України. Клопотань від сторін про інше не надходило. Вказаною ухвалою суду відповідачеві [PERSON] запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с.54). Ухвалу суду від 21 листопада 2018 року разом з копією позовної заяви, додатками до неї направлено на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві: [ADDRESS], проте поштова кореспонденція повернулася до суду з відміткою відділення Укрпошти "адресат за вказаною адресою не проживає" (а.с.59-109). Відповідно до довідки виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області від 19.11.2018 року № 02-12/622 [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.53). З метою повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів, 18.12.2018 року розгляд справи відкладено на 13 годину 28 грудня 2018 року про що на веб - порталі "Судова влада" судом розміщено оголошення (а.с.112). Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Таким чином, відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Відповідно до ч.2, п.1 ч.6 ст. 19, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мініміму для працездатних осіб. За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв'язку з наведеним вище, Суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України). Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено факт укладення 08.06.2018 року договору № 2514919415-008202 між ТОВ "Фінансова компанія є гроші" і [PERSON] про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с.5-11). Договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com. Платіжним дорученням № 2179 від 08.06.2018 року ТОВ "Фінансова компанія є гроші" перерахувало на картковий рахунок [PERSON] № 5375414102570784 позику у розмірі 500 грн. з кінцевою датою повернення - не пізніше 23 години 19.06.2018 року та зі сплатою відсотків за користування позикою в розмірі 2 % за кожен день користування позикою, що становить 730 процентів річних (а.с.25). Відповідно до взятих на себе зобов'язань позичальник [PERSON] зобов'язувався повернути позику не пізніше 23:00 19.06.2018 року та сплатити проценти за користування позикою, проте своїх зобов'язань не виконує (а.с.5-11). У результаті невиконання зобов'язань відповідачем [PERSON] утворилась заборгованість по кредиту, яка станом на 29.10.2018 року становить 3791,85 грн., із яких заборгованість за кредитом - 500 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 1311,85 грн.; пеня - 1980 грн. Заборгованість за кредитним договором нараховано відповідно до діючого законодавства та умов договору (а.с.5-11). Перешкод для пред'явлення позову про стягнення заборгованості судом не встановлено. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Даному факту відповідають правовідносини позики, а саме - кредиту, за договором якого банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 ЦК України). Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вказаного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ст.1049 ЦК України). За приписами ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). За приписами ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. VІ. Висновки суду Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань за договором № 2514919415-008202 про надання позики від 08.06.2018 року щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість по кредиту, яка станом на 29.10.2018 року становить 3791,85 грн., із яких заборгованість за кредитом - 500 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 1311,85 грн.; пеня - 1980 грн. За таких обставин, Суд вбачає підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія є гроші" зазначеної заборгованості, оскільки відповідачем не доведено факт виконання умов договору позики, чим право ТОВ "Фінансова компанія є гроші" порушено і підлягає судовому захисту. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")". VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1762 грн (а.с.1). За правилами ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони… За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. ТОВ "Фінансова компанія є гроші" також просило суд стягнути з [PERSON] на його користь витрати на надання юридичних послуг в розмірі 1500 грн., відповідно до платіжного доручення №1484 від 12.10.2018 року (а.с.11). Що стосується задоволення даної вимоги, то суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 59 Конституції України гарантується кожному право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача (ч.2 ст.141 ЦПК України). Виходячи зі змісту ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката складаються з гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану із справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів, обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, що сплачена відповідною стороною. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення витрат, з урахуванням детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати ТОВ "Фінансова компанія є гроші" на правничу допомогу у розумінні угоди про надання юридичних послуг №01/08-2 від 01.08.2018 року є такими, що пов'язані з наданням консультації, підготовленням та передачею позовної заяви до суду (а.с. 37-39), тобто мають компенсуватися в силу ст.137 ЦПК України. Зважаючи на вказані обставини, в рахунок компенсації понесених ТОВ "Фінансова компанія є гроші" витрат на юридичні послуги, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія є гроші" суму документально підтверджених та належним чином обґрунтованих витрат на надання юридичних послуг у розмірі 1500 грн., виходячи із виконаних ФОП [PERSON] робіт, часу, витраченого на виконання робіт (надання послуг), обсягу наданих послуг та виконаних робіт під час підготовки справи до судового розгляду. Таким чином, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на надання юридичних послуг в сумі 1500 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved