Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частині житлового будинку із господарськими спорудами, який розсташований в [ADDRESS] в порядку спадщини за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В мотивування позову посилається на те, що [INFO] померла [PERSON], котра була матір"ю та дружиною позивачів. Після смерті останньої відкрилась спадщина , що складається із житлового будинку з погосподарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS]. Представник позивачів посилається на те, що позивачі в устаноленому порядку прийняли спадщину, оскільки проживали із померлою , крім того звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право власності їм відмовлено із-за відсутності правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В судовому засіданні представники позивачів підтримали позов, обгрунтували його вищенаведеним. Вказали, що позивач [PERSON] не претендує на свою частку в майні подружжя, а бажає оформити своє право власності в порядку спадщини по закону після смерті дружини. Представник територіальної громади в судове засідання не з"явився, в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Заповіту остання не залишала, а тому відкрилась спадщина по закону . До складу спадщини входить житловий будинок з погосподарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Вiдповiдно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповiтом i за законом можуть бути фiзичнi особи, якi є живими на час вiдкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкуваня за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями по закону є чоловік- [PERSON], дочки- [PERSON], [PERSON], син- [PERSON]. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України , спадкуванням є перехiд прав та обов'язкiв (спадщини) вiд фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осiб (спадкоемців). Спадкування здійснюється за заповiтом або за законом. До складу спадщини входять yci права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент вiдкриття спадщини i не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповiтом чи за законом має право прийняти спадшину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи iз застереженням. Спадкоємець, який постiйно проживав разом iз спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про вiдмову вiд неї. Незалежно вiд часу прийняття спадщини вона належить спадкоемцеві з часу відкриття спадщини. Вiдповiдно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час смерть не проживав постiйно iз спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно довідки №186 від 20.08.2013 року виданої виконавчим комітетом Баламутівської сільської ради померла [PERSON] постійно проживала і перебувала на реєстраційному обліку в [ADDRESS] з 1954 р. по 02.03.2006 року. На день смерті із останньою в одному будинку проживали чоловік- [PERSON] та дочка [PERSON], а тому вони вважаються таким, що своєчасно прийняли спадщину. [PERSON] та [PERSON] в будинку із покійною матір"ю не проживали, заяви про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори не подавали . Встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Заставнівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, згідно якої заведена спадкова справа № 522/2012 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 32960007 від 26.12.2012 року . Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свiдоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На виконання вимоги даної статті, позивачі звернулися до нотаріальної контори із відповідними заявами, проте їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону, оскільки ними не було надано правовстановлюючих документів на житловий будинок спадкодавця. Вказане підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19.12.2013 року . Встановлено, що згідно рішення Баламутівської сільської ради від 20.08.2013 року і записом у погосподарській книзі за особовим №239 житловий будинок в [ADDRESS] рахується за [PERSON], документів про право власності на будинок сільською радою не видавалось. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. Згідно інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачено обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності . Вищий Спецiалiзований Суд України з розгляду цивільних i кримінальних справ в iнформацiйному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" п 3.3. наголошує, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будiвель ", i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у погосподарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Факт належності [PERSON] вищезазначеного житлового будинку підтверджується записом в погосподарській книзі сільської ради, інвентарною справою та технічним паспортом . Постанова Пленуму Верховного суду України вiд 04.10.1991р. №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулююе право приватної власності громадян на жилий будинок" у п. 9 зазначає, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на вiдведенiй в установленому порядку на земельній дiлянцi i прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації виконкомі місцевої ради. Громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці , яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності . За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року , на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Відповідно ст. 328 ЦК України , право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Враховуючи наведене,

Outcome: approved