Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

У червні 2013 року позивач звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з листопада 2008 року по 19 грудня 2012 року позивач перебував у трудових правовідносинах з ДП «Дзержинськвугілля», де працював у відокремленому підрозділі «шахта Ф.Е. Дзержинського гірничим робітником очисного вибою з повним робочим днем на підземній роботі. 19.12.2012 року його було звільнено з роботи за станом здоров'я, внаслідок отриманих професійних захворювань та втрати частини професійної працездатності. Після звільнення позивач вважаючи, що йому невірно нараховувалась заробітна плата, звернувся до роботодавця з заявою про повідомлення розміру тарифних ставок гірчичного робітника очисного вибою 5 розряду у відповідності до яких розраховувалась його заробітна плата. Отримавши відповідь підприємства йому стало відомо, що він під час роботи на підприємстві відповідача недотримував заробітну плату, у зв'язку з тим, що роботодавцем невірно розраховувались розміри погодинної тарифної ставки, яка є основою для нарахування заробітної плати працівнику. Таким чином після звільнення позивачу до теперішнього часу не проведено в повному обсязі розрахунок, у зв'язку з чим він вважає, що має право на отримання компенсації за час затримки розрахунку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги уточнив, просив стягнути недоотриману ним під час роботи заробітну плату в сумі 79282,47грн. та 72287,19грн. середній заробіток за час затримки розрахунку, оскільки на час розгляду справи час затримки розрахунку становить 364 календарних дні, з яких робочими за цей час було 249 днів і середній заробіток за час затримки розрахунку, що підлягає стягненню станом на 18 грудня 2013 року складає із розрахунку 290,31грн.х249=72287,19грн. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав заперечення по справі в яких зазначив, що позовні вимоги та розрахунок позивача вважає безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Суду пояснив, що використані розмірі тарифних ставок при проведенні розрахунку [PERSON] є вірними. Заробітна плата за час роботи нарахована та виплачена позивачу вірно та у повному обсязі, отже підстави вважати недоотримання позивачем заробітної плати відстуні. Посилання позивача на те, що з ним не було проведено остаточний розрахунок при звільненні є необґрунтованим та безпідставним, оскільки відповідно до даних наданих бухгалтерією підприємства, розрахунок з [PERSON] був проведений в повному обсязі: 15.01.2013 року платіжним дорученням № 8 кошти від реалізації продукції на суму 16 303,64грн., 16.01.2013 року бюджетні кошти на суму 4 969,70грн., 23.01.2013 року платіжними дорученнями № 38 [PERSON] перераховані грошові кошти по сплаті листків непрацездатності на суму 2380,38грн. Вислухав пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оголосивши матеріали справи і надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного випадку. Відповідно до ст. 11 Цивільно - процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] працював на підприємстві ДП «Дзержинськвугілля», де працював у відокремленому підрозділі «шахта Ф.Е. Дзержинського гірничим робітником очисного вибою з повним робочим днем на підземній роботі, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6-8). 19 грудня 2012 року наказом № 223 його було звільнено з роботи за станом здоров'я (а.с.8). Відповідно до статті 15 Закону України "Про оплату праці" підприємства самостійно, з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами, встановлюють в колективному договорі форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат. Основною державною гарантією в оплаті праці, яка має враховуватись підприємствами усіх форм власності і господарювання, є мінімальна заробітна плата. Згідно зі ст. З Закону України "Про оплату праці" мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну норму праці (обсяг робіт). Працівнику має бути встановлено тарифну ставку чи оклад. При цьому враховуються норми статті 3 Закону, згідно з якою при виконанні норми праці (обсягу робіт) некваліфікованим працівником основна заробітна плата не може бути нижче, ніж мінімальна заробітна плата, та статті 6 Закону, якою встановлено, що на підприємствах організація оплати праці має здійснюватися з урахуванням міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів тарифних ставок (окладів). Відповідно до статті 15 Закону України "Про оплату праці" підприємства самостійно, з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами, встановлюють в колективному договорі форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат. Згідно пункту 9.3.1. Колективного договору відокремленого підрозділу ВП «шахта імені Ф.Е. Дзержинського» та п. 9.4.1 галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року з доповненнями та змінами, «умови оплати праці, міжкваліфікаційні та міжпосадові співвідношення, розміри тарифних ставок і посадових окладів працівників підприємств і організацій включаючи працівників загальних професій та посад, їхніх структурних підрозділів, що виконують роботи, які відповідають основній діяльності підприємств вугільної галузі та шахтного будівництва, визначаються додатком до розділу 9 зазначеної угоди. Тарифні сітки на підприємствах формуються на основі тарифних ставок робітників першого розряду, які встановлюються в розмірах, що перевищують законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати та міжкваліфікаційних співвідношень розмірів тарифних ставок, визначених у таблицях додатків до Умов оплати праці, якими враховані міжгалузеві, міжкваліфікаційні та міжпосадові співвідношення в оплаті праці. Таблицею 1 додатку 1 до умов оплати праці, встановлено, що коефіцієнти співвідношень розмірів годинних тарифних ставок робітників 5 розряду складає 5,541. Таким чином розрахунок розміру погодинної тарифної ставки позивача у наведеному ним прикладі повинен виглядати наступним чином: 545,00/167*5,541=18,0829, а відповідно денна тарифна ставка складати 18,0826*6=108,4974грн., що є меншою за використану відповідачем використаної пр. розрахунку заробітної плати позивача. У коефіцієнті 5,541вже враховані усі міжгалузеві, міжкваліфікаційні та міжпосадові співвідношення в оплаті праці тому застосування позивачем коефіцієнта 1,2 є безпідставним. Використані розміри тарифних ставок гірничого очисного забою 5 розряду відповідно до довідки № 4/905 від 10.04.2013 року (а.с.9) встановлені та розраховані Міністерством вугільної промисловості та доведені до керівництва підприємств вугільної промисловості у збірниках «Розміри тарифних ставок (осадових окладів), розрахованих виходячи з мінімальної заробітної плати» - котрі є періодичними виданнями та доводяться про кожній зміні мінімальної заробітної плати. Збірником Міністерства вугільної промисловості України «Розміри тарифних ставок (посадових окладів), розрахованих виходячи з мінімальної заробітної плати 545 гривень на місяць встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік» встановлена годинна тарифна ставка першої групи ставок 5 розряду у розмірі 1812 грн., отже денна тарифна ставка буде складати 108,72грн. із розрахунку 1812*6/100=108,72грн. Із наведених розрахунків, можливо зробити висновок, що денна тарифна ставка працівника першої групи ставок 5 розряду в листопаді 2008 року складає 108,72грн. Згідно норм визначених ст. 3 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" тарифна сітка (схема посадових окладів) шахтарів формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка перевищує законодавчо встановлений рівень мінімальної заробітної плати на величину не менш як на 30 відсотків, з урахуванням поступового переведення всіх шахтарів на погодинну оплату праці та досягнення середньоєвропейського рівня зарплати шахтарів. На вугледобувних підприємствах, що підпорядковані Міністерству енергетики та вугільної промисловості тарифні ставки та посадові оклади розраховуються виходячи з рівня мінімальної заробітної плати встановленої ЗУ «Про державний бюджет України» із застосуванням міжкваліфікаційних і міжпосадових коефіцієнтів, що передбачені галузевою угодою. Що стосується стягнення середнього заробітку за час затримки його виплати, суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 233 КЗпП Україні передбачено, що для звернення працівникові з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду встановлено тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці": суди мають враховувати, що у справах про оплату праці діє тримісячний строк звернення із заявою до КТС або безпосередньо до суду, який обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (статті 225, 233 КЗпП), і відповідно до цього з'ясовувати зазначену дату. Десятиденний строк на оскарження рішення КТС обчислюється з дня вручення виписки з протоколу засідання комісії чи копії рішення. Закінчення строку виплати заробітної плати (ст. 115 КЗпП України) не є початком перебігу зазначеного процесуального строку, якщо не оспорюється право на її одержання; у відповідних випадках ця обставина може бути підставою для вимог про компенсацію втрати частини заробітку у зв'язку із затримкою його виплати. Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Пропуск без поважних причин тримісячного строку звернення до суду с самостійною підставою для відмови в позові. В суді представник відповідача зазначив, що повний розрахунок з позивачем був проведений 15.01.2013 року на суму 16303,64грн., 16.01.2013 року на суму 4969,70грн., 23.01.2013 року на суму 2380,38грн. Тобто, позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права в день перерахування на обліковий рахунок грошових коштів у січні 2013 року. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки позовні вимоги не обґрунтовані і не підтверджені доказами, крім того, позивачем пропущений тримісячний строк для звернення до суду, причини поважності пропуску такого строку позивачем відсутні.

Outcome: dismissed