Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] Дзержинської районної у місті ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті та визнання права власності на квартиру в порядку успадкування за заповітом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач заявив, що 21.03.2005 р. померла його бабуся [PERSON], яка на день смерті проживала за адресою: [INFO], після неї 23.10.2014 року помер і його дідусь (чоловік [PERSON] О.) [PERSON], який на день смерті дружини та на день своєї смерті був зареєстрований у вищевказаній квартирі. Зазначає, що померлим [PERSON] за життя було складено заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] 09.11.2000 р. за реєстром №1-5919, відповідно до якого він заповів все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, позивачеві. 08.10.2016 р. позивач, як спадкоємець за заповітом, звернувся до [PERSON], державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. На підставі заяви позивача було заведено спадкову справу №354/2016, але постановою від 08.10.2016 р. №1246/02-31 нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено так, як у встановлений законом термін позивач із заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори не звернувся, а також не надав рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту постійного проживання разом із померлим у відповідності до ст.. 1268 ЦКУ, тому позивач і звернувся до суду із вказаним позовом. Вказує, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Тому вважає, що його реєстрація за іншою адресою не є перешкодою для встановлення факту постійного проживання разом з померлим дідусем, [PERSON], з 2005 року до дня його смерті 23.10.2014 р.. Просить встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], разом зі спадкодавцем [PERSON], який помер 23.10.2014 року у м. Кривому Розі, у квартирі за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. В.Матусевича (раніше 22-го Партзїзду)[ADDRESS], з 2005 року до дня його смерті. Визнати за [PERSON] право власності в порядку успадкування за заповітом на спадкове майно, що складається з квартири за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. Матусевича Віталія (раніше 22-го Партзїзду)[ADDRESS] загальною площею 42,72 кв.м., житловою 26,81 кв.м., яке залишилося після смерті [PERSON], який помер 23.10.2014 р. у м. Кривий Ріг, та який фактично прийняв, але не оформив своїх спадкових прав на ? частку квартири по вул.. В. Матусевича (раніше 22-го Партзїзду)[ADDRESS], що належала його дружині [PERSON]., яка померла 21.03.2005 року у м. Кривому Розі. Позивач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача, [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] Дзержинської районної у місті ради належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, взявши до уваги заяви позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.03.2005 р. померла [PERSON] у віці 67 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області від 21.03.2005 р. серії І-КИ № 008582, актовий запис № 323. 23.10.2014 р. помер [PERSON] у віці 76 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області від 23.10.2014 р. серії І-КИ № 599247, актовий запис № 909. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії ІІ-ЯР № 962403 від 22.02.1959 р., [PERSON] та [PERSON] одружились 22.02.1959 р., після реєстрації одруження присвоєно прізвище чоловікові [PERSON], дружині [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 02.02.1959 р. зроблено відповідний актовий запис. Померлі [PERSON] та [PERSON] є дідусем та бабусею позивача відповідно, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], виданого Дзержинським районним бюро ЗАГС м. Кривого Рогу від 12.09.1960 р. серії ІІ-УР №344490, в якому батьками вказано [PERSON] та [PERSON]; та копією свідоцтва про народження [PERSON], виданого Центрально-Міським відділом ЗАГС м. Кривого Рогу від 16.12.1980 р. серії ІІІ-КИ № 472836, в якому матірю [PERSON] зазначено [PERSON]. Відповідно до матеріалів справи, встановлено, що померлим [PERSON] 09.11.2000 р. було складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] 09.11.2000 р., зареєстровано в реєстрі №1 -5919. За заповітом [PERSON], мешкаючи за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. 22-го п./зїзду[ADDRESS], на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті, і на що він за законом матиме право, заповідає [PERSON]. Як вбачається з копії свідоцтва № Дз-400 про право власності на житло від 16.03.2000 р., органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. квартира приватизована згідно із ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду". Загальна площа квартири становить 42,72 кв.м.. Крім того, державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори, [PERSON], 08.10.2016 р. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено [PERSON] у свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, що розташована за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Кривий Ріг, вул.. Матусевича Віталія (раніше вул.. ХХІІ Партзїзду)[ADDRESS]. Як вбачається з вказаної постанови, державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори, [PERSON], встановлено, що майно, яке залишилось на момент смерті [PERSON], який помер 23.10.2014 р. складається з квартири, яка знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. Матусевича Віталія (раніше вул.. ХХІІ Партзїзду)[ADDRESS] та частка якої належала [PERSON] дружині померлого, яка померла 21.03.2005 р., спадкоємцем якої був чоловік [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх прав.. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування, відповідно до ст.. 1217, ч.1 ст.. 1220, ч. 3 ст.. 1223, ч. 1 ст.. 1270 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст.. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON], оскільки був зареєстрований з нею на день її смерті за одною адресою, але не оформив своїх спадкових прав після смерті дружини. Крім того, відповідно до акту від 27.10.2016 р., підтвердженого старшим майстром дільниці № 4 ТОВ "СітіСервіс", мешканці будинку 17 по вул.. В. Матусевича (раніше вул.. ХХІІ Партзїзду) [PERSON], [PERSON] та [PERSON] склали акт про те, що [PERSON], [INFO], дійсно проживав зі своїм дідусем [PERSON], з 2005 року до дня його смерті 23.10.2014 р. у квартирі за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі [PERSON] мешкає і по теперішній час. Відповідно до п. 23 Постанови пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р., якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Статтею 2 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. У відповідності ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, позов подається на загальних підставах. Таким чином, судом встановлено, що спадкоємець [PERSON] постійно проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини і вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки упродовж встановленого шестимісячного строку прийняття спадщини, визначеного ст.. 1270 ЦК України, від спадщини не відмовлявся. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3, 15 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним встановити факт постійного проживання позивача [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] який помер 23.10.2014 року у м. Кривому Розі, у квартирі за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. В.Матусевича (раніше 22-го Партзїзду)[ADDRESS], з 2005 року до дня його смерті. Визнати за [PERSON] право власності в порядку успадкування за заповітом на спадкове майно, що складається з квартири за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. Матусевича Віталія (раніше 22-го Партзїзду)[ADDRESS] загальною площею 42,72 кв.м., житловою 26,81 кв.м., яке залишилося після смерті [PERSON], який помер 23.10.2014 р. у м. Кривий Ріг, та який фактично прийняв, але не оформив своїх спадкових прав на ? частку квартири по вул.. В. Матусевича (раніше 22-го Партзїзду)[ADDRESS], що належала його дружині [PERSON]., яка померла 21.03.2005 року у м. Кривому Розі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved