Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач у червні 2015 року звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою до Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Першої Харківської державної нотаріальної контори, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно постанови державного виконавця Седякіної Г.Н. відділу Державної виконавчої служби Дзержинського районного управління юстиції від 04.04.2005 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на все майно, що належить позивачу - [PERSON], в тому числі і на квартиру [ADDRESS], що у місті Харкові. Підставою для цього був виконавчий напис №2509, виданий 04.06.2004 року приватний нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з позивача на користь [PERSON] Сайда боргу у розмірі 5400 гривень. Вказаний виконавчий напис був виписаний на підставі договору позики від 21.10.2003 року, укладеного між позивачем та її сином [PERSON] на суму 5400 грн., відповідно до якого позивач була боржником. Проте згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.11.2005 року (справа №2-3556) договір позики від 21.10.2003 року між позивачем та її сином [PERSON], посвідчений приватний нотаріусом [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №4528 було визнано недійсним, рішення суду набрало законної сили. 16.02.2006 року позивачем була подана заява на імя начальника виконавчої служби Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, про прийняття копії рішення суду, яке було підставною для закриття виконавчого провадження про стягнення з позивача грошової суми та звільнення всього належного позивачу майна з-під арешту. Позивач вважала, що державний виконавець виконає всі необхідні дії стосовно закриття провадження та зняття арешту з належного їй майна. Проте у травні 2015 року позивач дізналась, що належне їй майно, в тому числі квартири [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] досі знаходяться під арештом. У звязку з цим позивач 02.06.2015 року звернулась із заявою до відповідача з проханням зняти арешт з майна, на що отримала відповідь №05-35/8057 від 09.06.2015 року, з якої вбачається, що виконавчий напис №2509 від 04.06.2004 року у Дзержинському ВДВС на примусовому виконанні не перебуває і відповідно до порядку роботи з документами, строк їхнього зберігання становить 3 роки, після закінчення цього строку зберігання, вони підлягають знищенню. Про знаходження майна позивача під арештом підтверджує Відомість з єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна, отриманого 11.06.2015 року позивачем від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу. Таким чином, на даний час на все майно належне позивачеві накладено арешт, чим порушені її права щодо розпорядження власністю. Просить суд позов задовольнити, скасувати арешт на все майно та квартиру за №85 по проспекту Перемоги,77-Б в місті Харкові, що належить [PERSON], ІН [NUMBER], який був накладений постановою «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» державного виконавця Седякіної Г. Н. Відділу Державної виконавчої служби Дзержинського району м. Харкова, серія АА №052299 від 04.04.2005 року та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна квартиру [ADDRESS], і квартиру [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник прокуратури Дзержинського району [PERSON] - позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином \~та своєчасно, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Представник відповідача Першої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином \~та своєчасно, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав Представник відповідача Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином \~та своєчасно, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд, дослідивши доводи позивача, представника позивача, представника прокуратури та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно постанови державного виконавця Седякіної Г. Н. відділу Державної виконавчої служби Дзержинського районного управління юстиції від 04.04.2005 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно, що належить позивачу - [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Харків, пр.-т. Перемоги[ADDRESS], та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна позивача. Підставою для цього був виконавчий напис №2509, виданий 04.06.2004 року приватний нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] Сайда боргу у розмірі 5400 гривень (а. с. 7). Вказаний виконавчий напис був виписаний на підставі договору позики від 21.10.2003 року, укладеного між позивачем та її сином [PERSON] на суму 5400 грн., відповідно до якого позивач була боржником. Згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.11.2005 року (справа №2-3556), позов [PERSON] задоволено, визнано недійсним договір позики від 21.10.2003 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №4528. Рішення набрало законної сили (а. с. 17-20). 16.02.2006 року позивачем була подана заява на імя начальника Державної виконавчої служби Дзержинського району м. Харкова про прийняття копії рішення суду, яке було підставною для закриття виконавчого провадження (а. с. 14). 28.05.2015 року позивач звернулась із заявою до Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиціїз проханням зняти арешт з майна (а. с. 15). 09.06.2015 року позивач отримала відповідь №05-35/8057, з якої вбачається, що виконавчий напис №2509 від 04.06.2004 року у Дзержинському ВДВС ХМУЮ на примусовому виконанні не перебуває. Відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строки зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву становлять 3 роки, після закінчення цього строку зберігання вони підлягають знищенню (а. с. 16). Про знаходження майна позивача під арештом підтверджує інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, отриманої позивачем за заявою №11811488 від 11.06.2015 року від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] (а. с. 8-9). Факт належності квартириза №85 по проспекту Перемоги,77-Б у місті Харкові, [PERSON], ІН [NUMBER], на праві приватної власності підтверджується договором купівлі-продажу, р.№3229 від 08.08.2003 року, а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, № витягу 1211297 від 11.08.2003 року, номер запису: П-1-32214 в книзі 1. (а. с. 10-11) Факт належності квартириза №144 по вулиці Тімірязева, 26-А у місті Харкові, [PERSON], ІН [NUMBER], на праві приватної власності підтверджується договором купівлі-продажу, р.№2417 від 21.03.2005 року, а також витягом з Державного реєстру правочинів, № витягу 798744 від 21.03.2005 року, номер правочину 507959 (а. с. 12-13). Відповідно до\~статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 1 протоколу №11 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до пункту 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року,приватна власність громадян, як одна з рівноправних форм власності охороняється законом, її захист здійснюється судом, шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами: про виключення майна з опису. Згідно з пунктом 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.76 року\~(із змінами) "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, які ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідно до\~статті 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України, Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Першої Харківської державної нотаріальної контори, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна підлягає задоволенню.

Outcome: approved