Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача на утримання неповнолітнього сина . Свої вимоги мотивувала тим, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини не підтримують з 2008 року проживають окремо один від одного . Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. На утриманні позивачки знаходиться неповнолітній син [PERSON] .Відповідач у добровільному порядку допомоги на утримання сина не надає , ухиляється від виконання батьківських обов"язків . Позивачка в судовому засіданні , позов підтримала , наполягала на його задоволенні , від строку на примирення відмовилась , оскільки проживає з іншим чоловіком . Відповідач в судове засідання з"явився , не заперечував проти задоволення позову . Суд вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку , встановленому ст. 174 цього ж кодексу . Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.07.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (аркуш справи 8).Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (аркуш справи 9) . Шлюбні відносини сторони не підтримують з 2008 року, проживають окремо один від одного, наміру про збереження шлюбу не мають . Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини та чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалась цим правом та звернулась з цим позовом до суду. Наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають намір зберігати шлюб. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України шлюб розривається , якщо судом буде встановлено , що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного одного із них . Приймаючи до уваги зазначене сторонами по справі, суд вважає, що причини, що спонукують їх на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб має бути розірваним . Спору щодо спільного майна подружжя на даний час у сторін по справі не має . Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дитини та про визначення розміру аліментів , судом враховані наступні обставини , а саме : матеріальний стан позивача , яка веде окреме господарство від відповідача , має окремий бюджет , не працює , та на утриманні якої знаходиться син , його стан зодров"я , потреби , та відповідача , який згоден та має можливість сплачувати аліменти . Так згідно ст.180 Сімейного кодексу України , батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття .В свідоцтві про народження [PERSON] батьком записаний відповідач .З довідки про склад сім"ї вбачається , що на утриманні позивачки перебуває син [PERSON] , [INFO] . Таким чином , суд вважає можливим визначити єдину частку - 1/4 від заробітку ( доходу ) відповідача на утримання дитини . Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , за винятком випадків передбачених ст. 184 цього Кодексу . На підставі викладеного ,

Outcome: approved