Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

У квітня 2015 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення страхового відшкодування в розмірі 22 953, 66 грн. та 243, 60 грн. сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.02.2013 р. з відповідач з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0274044. За умовами якого страхова компанія взяла на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля [NUMBER] сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. 15.03.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода з вини [PERSON] На звернення СК «Київський страховий дім», позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 22 953, 66 грн. Тому, посилаючись на п.33.1 ст.33 та пп.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які були порушені відповідачем, просить суд відшкодувати йому шкоду, завдану ДТП. Представник позивача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги ним підтримав в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.54). Відповідач, будучи в установленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив (а.с.45-46, 52-53). Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 березня 2013 року о 17 год. 45 хв. [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керував транспортним засобом «DAEWOO Nexia» державний номерний знак [NUMBER] по вул. Котовського міста Житомира в напрямку вул. Східної, 87, не вибрав безпечної дистанції руху та вчинив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с.6,7). У результаті цієї пригоди пошкоджено автомобіль [NUMBER] (а.с.8). Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 16 квітня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 124 КУпАП (а.с.9). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 11 лютого 2013 року між ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" та [PERSON] укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0274044. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування позивач взяв на себе зобовязання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля [NUMBER] сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам (а.с.5). Згідно наказу № 34-о виданого 14 березня 2012 року Університетом сучасних знань водія відділу матеріально-технічного забезпечення УСЗ [PERSON] призначено відповідальним з автомобіль «HYUNDAI Elantra» (а.с.12). До ПрАТ «Київський страховий дім» 18.03.2013 року звернувся Університет сучасних знань з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с.13). Згідно рахунку ПрАТ «Авто-Мотив Лтд» № 2304 від 18.03.2013 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «HYUNDAI Elantra» склала 25 183,05 грн. (а.с.34,35). Згідно звіту № 8034 про оцінку автомобіля «HYUNDAI Elantra»складеного 20 березня 2013 року розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля становить 25 977, 46 грн. (а.с.15-33). На підставі страхового акту № ОЦ/005/000/14/0230 від 04.10.2014 року (а.с.14), ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія" здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «Київський страховий дім» в розмірі 22 953 грн. 66 коп., що підтверджується копіями платіжного доручення № 2903 від 09.10.2014(а.с.36). Таким чином здійснено страхове відшкодування на суму 22 953 грн. 66 коп. Згідно п.п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно п.п. г) 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпечного транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 п.п. 33.1 ст. 33 цього Закону. Нормами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Вбачається, що з моменту виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до відповідача щодо відшкодування спричиненого збитку в межах фактичних затрат. У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 вказано, що з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. З огляду на наведене, позовна заява ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія" підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає судовий збір в сумі 243 гривень 60 копійки.

Outcome: approved