Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом і просить встановити факт, що [PERSON] , померлій [INFO] , належить 1/2 ч. житлового будинку [ADDRESS] .; визнати на нею право власності у порядку спадкування за заповітом на вказану частину будинку після померлої [PERSON] та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на 1/2 ч. вищезазначеного будинку. Вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] померла мати [PERSON] , яка за життя мала у приватній спільній частковій власності 1/2 ч. житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 09.06.1992 р. Надалі вказаний будинок та вулицю перейменовано і перенумеровано на [ADDRESS] . Після смерті матері відкрилася спадщина, яку як спадкоємець за заповітом прийняла. Однак, при зверненні до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину було встановлено, що згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №226625356 право власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 983841459104 житловий будинок за [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . У зв`язку з цим, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 ч. вищевказаного житлового будинку. [PERSON] будь-якого відношення до спадкового будинку не має, що і змусило звернутись з позовом до суду. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, фактично пославшись на вищевикладені обставини. Представник Конотопської міської ради Сумської обл. в судове засідання не з`явився, надали письмовий відзив, в якому просить відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог щодо скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на 1/2 ч. житлового будинку [ADDRESS] , решту позовних вимог задовольнити. [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Раніше надав письмовий відзив, в якому просить закрити провадження у справі, оскільки предмет спору між ним та позивачкою відсутній. Приватний нотаріус Конотопського міського нотаріального округу Ничвидюк Н.А. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, при розгляді справи покладається на рішення суду. Представник КП Конотопського МБТІ Лазаренко Л.Є. вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому пояснила, що внаслідок помилки існує дві інвентаризаційні справи на буд. [ADDRESS] . Будинок належний [PERSON] фактично повинен мати № 67 . Не розуміє яким чином раніше оформлялася інветаризаційна справа на нього. Номери садибам присвоює міська рада. Згідно квартальної зйомки від 1994 р., карти міста будинок належний [PERSON] має [NUMBER], а [PERSON] [NUMBER]. Встановлено судом, що [PERSON] , померлій [INFO] , на праві приватної спільної часткової власності належала 1/2 ч. житлового будинку [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 09.06.1992 р. (а.с. 7,12-13,20-25), яка заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 8-11, 27). [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2016 р. (а.с.72, 74-77). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на об`єкт нерухомого майна за №983841459104 житловий будинок за [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , а за №24781431 1/2 ч. житлового будинку за [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с. 14-19, 73). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням положень ст.ст. 15 ч. 1, 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Однак, доказів того, що право [PERSON] на спірне майно оспорюється чи не визнається, позивачем не надано, правовстановлюючий документ на нього не втрачений. З матеріалів справи вбачається, що в правовстановлюючому документі на будинок [ADDRESS] є помилка, через яку позивач не може оформити свої спадкові права. Право вибору способу судового захисту, визначення кола відповідачів належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 13 ЦПК України). Суд, вирішуючи спір по суті визначається, чи є належним обраний позивачем спосіб захисту прав та чи є належним склад учасників справи. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18). З постанови приватного нотаріуса Конотопського нотаріального округу Ничвидюк Н.А. від 06.10.2020 р. вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 ч. буд. [ADDRESS] . після померлої [INFO] її матері [PERSON] у зв`язку з тим, що не надано відомості (інформацію), необхідні для вчинення нотаріальної дії про реєстрацію права власності померлої на вказане майно. Фактично підставою для відмови стало те що, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на житловий будинок за [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с.6). Доказів того, що [PERSON] не може оформити свої спадкові права матеріали справи не містять. Судом встановлено, що позивач і [PERSON] , кожен з них, мають правовстановлюючі документи на буд. [ADDRESS] , в той же час згідно технічної документації житлові приміщення є різними. Тобто має місце помилка щодо присвоєння номеру певній садибі. У справі, яка переглядається, спосіб захисту, обраний позивачем та його представником (встановлення факту належності померлій на праві приватної власності майна і визнання права власності на нього, тоді як сторони мають правовстановлюючі документи, а саме договори купівлі-продажу на житло, які не скасовані і недійсними в установленому порядку не визнані) не є належним, бо суперечить вимогам закону щодо підстав набуття та припинення права власності, а також заявленим позивачкою підставам позову, які пов`язуються нею з відмовою нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину через реєстрацію двох будинків за однією адресою. Отже, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині встановлення факту належності [PERSON] 1/2 ч. житлового будинку [ADDRESS] та визнання за [PERSON] права власності на вказану частину будинку, оскільки позивачкою неправильно обраний спосіб захисту порушеного права. Що стосується позовних вимог в частині скасування державної реєстрації права власності відповідача на спірний будинок, то вони підлягають задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні оглянуто інвентаризаційні справи Конотопського МБТІ за №№ 6507 та 6508 на буд. [ADDRESS] . У першому випадку спірне житло належить померлій [PERSON] , у другому [PERSON] . З візуального огляду технічних паспортів на спірні будинки (а.с. 21-24,74-77) вбачається, що вони є різними за розмірами, плануванням і розташовані у різних місцях, не є спорідненими між собою. Згідно квартальної зйомки від 1994 р., карти м.Конотопа будинок належний [PERSON] має [NUMBER], а [PERSON] [NUMBER]. Тобто в інвентаризаційній справі №6508 щодо садиби належної [PERSON] закралася помилка, а саме замість належного [NUMBER] помилково присвоєно [NUMBER]. Згідно ч.3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, суд приходить до висновку про небхідність задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки внаслідок помилки у правовстановлюючих документах при присвоєнні номеру садибі відповідача порушуються право позивача на отримання спадщини. При цьому резолютивну частину рішення суд вважає за необхідне викласти у відповідності до ч.3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з метою належного виконання рішення державним реєстратором. На підстав ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним вимогам, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 840,80 грн. судового збору.

Outcome: partial