Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON]) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" (далі по тексту - відповідач, ПАТ "БГ Банк") про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.03.2013 відповідач відкрив позивачу поточний рахунок [NUMBER] в іноземній валюті. 09.10.2014 позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про здійснення виплати грошових коштів, які знаходяться на його поточному рахунку, проте, така була залишена без задоволення. З урахуванням викладеного, позивач звернуся до суду з позовом, відповідно якого просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 18138,58 доларів США, інфляційні та 3% річних з 09.10.2014 по день ухвалення рішення. В судове засідання, яке відбулося 03.04.2015, позивач не з'явився, проте, представником позивача [PERSON] направлено заяву про слухання справи у відсутність сторони позивача, зі змісту заяви вбачається, що сторона позивача позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Іскра І.Ю. заперечила з приводу задоволення позовних вимог, просила відмовити. Пояснила, що виплата коштів регулюється положеннями ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки з 28.11.2014 в ПАТ "БГ Банк" запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16 січня 2003р. (далі по тексту - ЦК України), зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК Українипередбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 27.03.2013 між сторонами укладено договір банківського рахунку, відповідно до умов якого відповідач відкрив позивачу поточний рахунок [NUMBER] в іноземній валюті. Відповідно до Виписки про рух коштів по рахунку з 16.06.2014 по 27.10.2014, на рахунку [NUMBER] обліковується грошова сума в розмірі 18138,58 доларів США. 09.10.2014 позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про здійснення виплати грошових коштів, які знаходяться на його поточному рахунку, проте, така була залишена без задоволення. Згідно ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. В своїх запереченням представник відповідача посилається на необґрунтованість позовних вимог, з огляду на те, що підставі постанови Правління Національного банку України від 27.11.2014 №745 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БГ БАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.11.2014 №131 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "БГ БАНК", згідно з яким з 28.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "БГ БАНК". Однак, суд не може погодитися з такими твердженнями представника відповідача, з огляду на наступне. Так, пунктом 1 ч. 5 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Разом з тим, п. 1 ч. 6 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Зі змісту ст. 1074 ЦК України вбачається, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Таким чином, позовні вимоги позивача до відповідача в частині стягнення суми заборгованості за Договором у розмірі 18138,58 доларів США є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних з 09.10.2014 по день ухвалення рішення, вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, суму 3% річних слід рахувати з 09.10.2014 по день введення тимчасової адміністрації в ПАТ "БГ Банк" (28.11.2014). У задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних слід відмовити оскільки, повноваження уповноваженої особи Фонду та обмеження на вчинення дій час тимчасової адміністрації встановлені положеннями Закону, зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюються: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав належним чином зобов'язання, а тому суд вважає за необхідне стягнути з Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 18 138 дол. США 58 центів США, що станом на 03.04.2015 року за курсом НБУ складає 426 256 грн. 63 коп. та 3% річних у розмірі 74,54 дол. США, що станом на 03.04.2015 року за курсом НБУ складає 1751 грн. 69 коп. Частиною 2 ст. 192 ЦК України визначено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення в цивільній справі", у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 03.04.2015 року Національним банком України встановлений офіційний курс гривні до іноземної валюти - долара США - 100 доларів - 2350,95 грн. Таким чином, грошова сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 426256,63 грн. (18138,58*23,50) та 1751,69 грн. (74,54*23,50).

Outcome: partial