Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 28.07.2015 року відповідач, своїми злочинними діями, заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження. За даним фактом [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. Внаслідок отриманих травм, позивач тривалий час знаходився на лікуванні, витрачав кошти на придбання медикаментів, поїздки до медичних закладів та інше. Крім цього, пережита черепно-мозкова травма призвела до стійкої втрати ним 30% загальної працездатності та тимчасового встановлення третьої групи інвалідності. За цих обставин, [PERSON], з урахуванням уточнених вимог, просив стягнути [PERSON] на свою користь заподіяні йому матеріальні збитки в загальній сумі 60 608,71 грн.: з яких 13798,06 грн. витрати на придбання ліків та медичних препаратів (з вказаної суми 6400 грн. було відшкодовано відповідачем), 2130,47 грн. витрати на пальне та проїзд, 106,9 грн. витрати на харчування та придбання предметів гігієни на стаціонарному лікуванні, 67,0 грн. витрати на проходження судово-медичної експертизи, 5000 грн. витрати на правову допомогу, 10029,28 грн. сума втраченого заробітку за період лікування та 35877,00 грн. сума втраченого заробітку внаслідок втрати працездатності. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала на підставах, викладених в позовній заяві та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги в частині витрат на придбання ліків та медичних препаратів в сумі 13798,06 грн. визнав повністю, однак зауважив, що відповідачем було сплачено дружині позивача 6400 грн., що підтверджується долученими до справи розписками останньої, а відтак просив зменшити вказані витрати на зазначену суму та стягнути з відповідача різницю в розмірі 7398,06 грн. В іншій частині позовні вимоги не визнав зазначивши про недоведеність причинного звязку між протиправними діями [PERSON] та необхідністю проведення витрат на пальне та проїзд та інших. Вимоги про відшкодування втраченого заробітку не визнав з тих підстав, що позивач на момент заподіяння йому тілесних ушкоджень працевлаштований не був та заробітку не мав, а відтак його відшкодування вважає безпідставним. Відповідач в судовому засіданні з приводу заявлених позовних вимог підтримав позицію свого представника. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та перевіривши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані по справі докази та надавши їм правову оцінку в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 28 липня 2015 року близько 03:30 год. [PERSON], знаходячись в с. Нова Збурївка Голопристанського району Херсонської області поблизу магазину "Везунчик", що розташований по вул. Леніна, 166, під час раптово виниклої сварки на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, підійшов до потерпілого [PERSON] та схопивши його за плечі, наніс удар головою потерпілого об скляну вітрину магазину "Везунчик", після чого, поваливши на землю, наніс потерпілому близько пяти ударів ногою в область голови та кілька ударів кулаками лівої та правої руки в область голови, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя. Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 22.01.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді пяти років позбавлення волі зі звільненням від відбування з іспитовим строком два роки. Цивільний позов задоволено частково. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 12153,56 грн. матеріальної шкоди, 30000,00 грн. моральної шкоди, 3000,00 грн. витрат на правову допомогу, а всього 45153,56 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 28.03.2016р. вирок суду першої інстанції відносно [PERSON] в частині вирішення цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди скасовано та призначено новий судовий розгляд у суді першої інстанції у порядку цивільного судочинства. У решті вирок залишено без змін. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 148/гп від 26.08.2015 року, потерпілому [PERSON] були спричинені наступні тілесні ушкодження: закриті переломи кісток зводу черепа зправа з переходом на основу з обох сторін, без зміщення кісткових фрагментів, забиття головного мозку середнього ступеню тяжкості, крововиливи під м'які мозкові оболонки, пластинчаста субдуральна гематома (крововиливи під тверду мозкову оболонку) в правій скроневій області, гемосфеноидіт, отолікворія з права, розрив правої барабанної перетинки, розрив шкіри зовнішнього слухового проходу з права, забиття м'яких тканин та садно в тім'яній області голови з права. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. В науково-практичному коментарі до Цивільного кодексу України, під редакцією [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зазначено, що вищевказаний перелік обставин, який викликає необхідність відшкодування додаткових витрат є лише орієнтовним, оскільки у випадку наявності в потерпілого інших витрат , повязаних з відповідним ушкодженням здоровя, він має право вимагати також і їхнього відшкодування. Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до пп."в" п. 19 Постанови пленуму ВСУ "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N 6, витрати потерпілих, на яких дія Закону №1105-XIV не поширюється, підлягають стягненню з особи, відповідальної за шкоду, на підставі ст. 455 ЦК. При вирішенні таких вимог судам належить виходити з того, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість. На підтвердження заявлених вимог стосовно понесених витрат на придбання медикаментів, продуктів харчування та інших необхідних засобів, позивачем були надані оригінали чеків та квитанцій, згідно яких вбачається, що [PERSON] були витрачені кошти в загальній сумі 16102,43 грн., з яких 6400 грн. було добровільно відшкодовано [PERSON] під час досудового розслідування, а вимоги про відшкодування витрат на суму 7398,06 грн. визнані відповідачем та його представником в судовому засіданні. Суд не погоджується з позицією відповідача стосовно відсутності причинного звязку, який би вказував на необхідність здійснення витрат на придбання пального та проїзд, придбання продуктів харчування та засобів гігієни, а також проведення експертизи, оскільки матеріалами справи підтверджено здійснення вказаних витрат в період знаходження позивача на лікуванні ХОКЛ, зважаючи на ступінь його травм суд вважає виправданим доставляння його до лікувальної установи на лікування та подальші огляди у лікарів особистим транспортом, а не громадським та необхідності провідувати його близькими родичами під час лікування, що мало наслідком придбання пального для автомобілю та витрачання коштів на квитки на проїзд в автобусах та тролейбусах. З тих же міркувань суд знаходить обґрунтованим потребу в споживанні йогуртів та ряжанки в раціоні харчування під час знаходження в медичній установі та потреби в особистих засобах гігієни. Витрати на проведення експертизи також були викликані результатом отриманих тілесних ушкоджень, а тому також підлягають задоволенню. За цих обставин позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди на суму 9702,43 грн. (сума витрачених коштів 16102,43 грн. 6400 грн. сума відшкодованих коштів) підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.2 ст. 1195 ЦК України, у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Судом встановлено, що позивач на момент заподіяння йому тілесних ушкоджень не працював, а відтак він має право на відшкодування йому грошових коштів в сумі 10029,28 грн. за період з 28.07.2015 по 03.03.2016р. (з моменту вчинення злочину до встановлення групи інвалідності) виходячи з розміру мінімальної заробітної плати у вказаному часовому проміжку. Вказану суму визначено шляхом множення кількості робочих днів у періоди з 28.07.2015 по 31.08.2015 та з 01.09.2015 по 03.03.2016 на середньоденний розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч.1 ст. 1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до п11, 18 Постанови пленуму ВСУ "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N 6, право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення йому медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) стійкої втрати професійної працездатності. Встановлення групи інвалідності потерпілих, причини і часу її виникнення провадиться в усіх випадках медико-соціальними експертними комісіями - МСЕК. Ступінь втрати професійної працездатності (у процентах), потребу в додаткових видах допомоги визначають: МСЕК - якщо шкода була заподіяна у зв'язку з виконанням працівником трудових обов'язків (в тому числі на шляху до роботи і з роботи); судово-медичною експертизою - в решті випадків. Як вбачається з довідки до акту огляду медико-соціальною комісією (а.с. 44), 03.03.2016 року [PERSON] було встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням на строк до 01 квітня 2017 року. Окрім цього, висновком експерта №50 по наданим медичним документам було встановлено, що наслідки черепно-мозкової травми у [PERSON] відповідають 30 відсоткам постійної (стійкої) втрати ним загальної працездатності. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про державний бюджет України на 2016" установлено, що у 2016 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень, а з 01 січня 2017 року 3200 грн.(ст. 8 ЗУ "Про держбюджет України на 2017р.") Суд погоджується з наданим представником позивача розрахунком розміру втраченого заробітку, оскільки його проведено у відповідності до вищевказаних правових норм та з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати у відповідні періоди нарахувань. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] за період з 04.03.2016 по 30.04.2016р. суму втраченого заробітку в розмірі 3852,00 грн., за період з 01.05.2016 по 30.11.2016р. 15225 грн., за період з 01.12.2016р. по 31.12.2016р. 2400 грн., за період з 01.01.2017р. по 31.03.2017р. 14400 грн., а всього 35877,00 грн. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема: витрати на правову допомогу. Позивачем надано квитанції до прибуткових касових ордерів на суму 3000 грн. та на суму 2000 грн. за послуги адвоката [PERSON]. Враховуючи те, що вироком Голопристанського районного суду на користь позивача було стягнуто 3000 грн. витрат на правову допомогу і в цій частині вирок залишено без змін, суд не знаходить підстав для задоволення вимог в цій частині. Витрати ж на суму 2000 грн. підлягають компенсації [PERSON] за рахунок відповідача. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача також підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial