Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Елемент Ойл», Сятошинської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа: [PERSON] , про визнання трудових відносин припиненими на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України та зобов`язання внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. В обґрунтування своїх вимог вказує, що учасником ТОВ «Елемент Ойл» є [PERSON] , розмір внеску до статутного фонду становить 100 000,00 грн, що становить 100% від загального статутного капіталу товариства. На підставі протоколу (рішення) №5 загальних зборів учасників товариства від 24.03.2015 та наказу №7/к від 25.03.2015 позивача було обрано директором товариства з 25.03.2015. Запис до трудової книжки не вносився, оскільки він працевлаштувався за сумісництвом. 14.05.2021 позивач подав заяву про звільнення з посади директора ТОВ «Елемент Ойл» за власним бажанням з 25.06.2021. 14.05.2021 відповідна заява направлена товариству та третій особі разом з повідомлення про скликання позачергових Загальних зборів учасників ТОВ «Елемент Ойл», де на порядок денний має бути винесене питання щодо його звільнення з посади директора товариства за власним бажанням з 25.06.2021. Також у повідомленні зазначено дату та час проведення зборів 25.06.2021 о 10.00 год. за адресою: м. Київ, вул. Хресний провулок, буд. 2, офіс 405. Статут ТОВ «Елемент Ойл» затверджено протоколом №5 Рішення Загальних зборів учасників ТОВ «Елемент Ойл» від 24.03.2015. Відповідно до п. 12.2 Статуту вищим органом товариства є загальні збори учасників. Відповідно до абз. 2 п. 12.2.3 Статуту позачергові збори скликаються також на вимогу виконавчого органу. Згідно до п. 12.2.2 Статуту про проведення загальних зборів учасники повідомляються персонально (рекомендованими листами, по телефону або кур`єром) за 30 днів до скликання Зборів з визначенням дати, місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення щодо скликання позачергових зборів надсилались засобами поштового зв`язку ДП Укрпошта цінним листом на адресу ТОВ «Елемент Ойл» та [PERSON] , які містяться у Статуті товариства та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Однак, з невідомих для позивача причин 25.06.2021 о 10.00 год. загальні збори учасників не відбулися. При причини неявки учасників на збори або про будь-які інші обставини, які б ускладнили проведення зборів йому не повідомлялось. Після чого, позивачем видано наказ №1-зв від 25.06.2021 про звільнення його на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП. Позивач стверджує, що ним виконано усі вимоги законодавства та внутрішніх документів товариства щодо процедури звільнення за власним бажанням. Натомість законні вимоги позивача щодо звільнення залишилися нерозглянутими. Позивач зазначає, що починаючи з 23.08.2014 по теперішній час працює керівником ТОВ «МАНГО-ГРУП» і вже давно не здійснює посадові обов`язки директора ТОВ «Елемент Ойл». Разом з тим, відповідач « Святошинська районна у м. Києві державної адміністрації як суб`єкт державної реєстрації, має проводити зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі відносно ТОВ «Елемент Ойл» на підставі рішення суду, що містить відповідне зобов`язання. Ухвалою суду від 12.07.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №756/10172/21, визначено, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі та позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі ТОВ «Елемент Ойл» та Святошинська районна у м. Києві державної адміністрації явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується наявними у справі документами, письмових пояснень щодо причин своєї неявки суду не надали. Разом з тим, відповідачами у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому суд прийшов до висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні документи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що керівником ТОВ «Елемент Ойл» є [PERSON] (а.с. 34-35). Засновником та єдиним учасником ТОВ «Елемент Ойл» є [PERSON] , що підтверджується витягом з ЄДР (а.с. 17-20). З метою звільнення з посади керівника ТОВ «Елемент Ойл» позивач [PERSON] 14.05.2021 подав до учасника товариства [PERSON] та Товариства «Елемент Ойл» заяву про звільнення за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України з 25.06.2021 (а.с. 37). На адресу ТОВ «Елемент Ойл» та [PERSON] позивачем було направлено повідомлення щодо скликання позачергових Загальних зборів учасників ТОВ «Елемент Ойл», до якого було долучено заяву [PERSON] про звільнення за власним бажанням від 14.05.2021 (а.с. 49-54). Наказом №1-зв від 25.06.2021 звільнено директора [PERSON] з займаної посади з 25.06.2021 за власним бажанням відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України з 25.06.2021 (а.с. 38). Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом У відповідності до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також особи, які не є учасниками Товариства. Згідно ч. 1 ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. За приписами ч. 1-2 ст. 145 ЦК України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльності і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган товариства може бути обраний також і не зі складу учасників товариства. До виключеної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема створення або відкликання виконавчого органу товариства (п. 3 ч. 4 ст.145 ЦК України). За приписами ст. 22 КЗпП України та ст. 43 Конституції України заборонено будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладені, зміні та припинені трудового договору. Право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноваженого ним орган письмово за два тижні, передбачено ст. 38 КЗпП України. Зі змісту положень ст. 38 КЗпП України, ст. 145 ЦК України, ст.ст. 58-60, 62 Закону України «Про господарські товариства» праву керівника товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства провести загальні збори, розглянути заяву про звільнення керівника товариства та створення нового виконавчого органу. Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. Передбачений частиною першою статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні. За встановлених у цій справі обставин положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає. Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб. Згідно з частиною першою статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України. Елементом принципу верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. Bulgaria», заява № 1365/07, § 39), «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170)). Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» («Cantoni v. France», заява № 17862/91, § 31-32), «Вєренцов проти України» («Vyerentsov v. Ukraine», заява «№ 20372/11, § 65)). У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно підкреслює цінність та важливість дотримання формалізованих норм цивільного процесу, за допомогою яких сторони забезпечують вирішення спору цивільного характеру, оскільки завдяки цьому може обмежуватися обсяг дискреції, забезпечуватися рівність сторін, запобігатися свавілля, забезпечуватися ефективне вирішення спору та розгляд справи судом упродовж розумного строку, а також забезпечуватися правова визначеність та повага до суду. В той же час «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову заявника по суті із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки» (Beles and Others v. the Czech Republic, заява № 47273/99, § 50-51, 69); «Волчі проти Франції» (Walchli v. France, заява № 35787/03, § 29). При проведенні оцінювання Європейський суд з прав людини часто наголошує на питаннях «правової визначеності» та «належного здійснення правосуддя» як на двох основних елементах для проведення розмежування між надмірним формалізмом та прийнятим застосуванням процесуальних формальностей. Зокрема, Європейський суд з прав людини виходить з того, що є порушенням права на доступ до суду, коли норми не переслідують цілі правової визначеності та належного здійснення правосуддя та утворюють свого роду перепону, яка перешкоджає вирішенню справи учасників судового процесу по суті компетентним судом (див., наприклад, рішення у справах «Карт проти Туреччини» (Kart v. Turkey [ВП], заява № 8917/05, § 79 (в кінці); «Ефстатіу та та інші проти Греції» (Efstathiou and Others v. Greece, заява № 36998/02, § 24 (в кінці); «Ешим проти Туреччини» (Esim v. Turkey, заява № 59601/09, § 21). Написання [PERSON] заяви про звільнення за власним бажанням, направлення вказаної заяви єдиному учаснику товариства, ініціювання позивачем проведення позачергових загальних зборів із винесенням питання звільнення директора на порядок денний, свідчать про те, що позивачем дотримана процедура звільнення із займаної посади директора товариства. Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. Уповноважений на звільнення керівника орган ТОВ «Елемент Ойл» проігнорував вимогу позивача про звільнення і не розглянув по суті її заяву про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладені на нього обов`язки. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту свої прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими. З урахуванням встановлених обставин справи та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між [PERSON] та ТОВ «Елемент Ойл», суд дійшов висновку, що ефективним і таким, що не суперечить закону, у даному випадку буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин позивача та ТОВ «Елемент Ойл» на підставі частини першої статті 38 КЗпП України. З приводу вимоги про зобов`язання Святошинську районну в місті Києві державну адміністрацію внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, виключивши відомості про керівника ТОВ «Елемент Ойл» [PERSON] , у зв`язку із його звільненням з посади директора за власним бажанням з 25.06.2021 суд зазначає наступне. Як вже зазначалося вище, спеціальним Законом, який регулює відносини у сфері державної реєстрації юридичних осіб є Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". Відповідно до приписів вказаного Закону та Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України № 359/5 від 09.02.2016 така реєстраційна дія як "виключити з реєстру" - відсутня, можливо лише здійснити реєстраційну дію "зміна відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі". Перелік документів, що подаються для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, встановлюється частиною 4 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". Частиною 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" зазначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації або судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Таким чином, відповідно до зазначених норм чинного законодавства на підставі рішення суду, що набрало законної сили, або за рішенням колегіального органу товариства з обмеженою відповідальністю можливо внести зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі. З огляду на наведене, позов в частині вимог про зобов`язання Святошинську районну в місті Києві державну адміністрацію внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань виключивши відомості про керівника ТОВ «Елемент Ойл» [PERSON] , у зв`язку із його звільненням з посади директора (керівника) за власним бажанням з 25.06.2021 задоволенню не підлягає, оскільки дана вимога законом не передбачена, а реєстратор жодних прав позивача не порушив. Крім того, суд не вправі втручатися у діяльність органу - суб`єкта державної реєстрації, зобов`язуючи його вносити будь-які відомості до єдиного державного реєстру, а рішення суду про припинення трудових відносин саме по собі, згідно зі ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial