Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулось в суд з позовом до ПАТ «[PERSON] Аваль», [PERSON], про звільнення майна з-під арешту накладеного постановами (Першого) Київського ВДВС Одеського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №48847649 від 20.01.2016 року, №47378624 від 28.05.2015, №43042827 від 17.04.2014 р., №32942240 від 07.06.2012 р., на земельну ділянку, площею 0,10 га, розташовану на території Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області, кадастровий номер: 5122786400:01:001:0998. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 13 листопада 2007 року між Публічним акціонерним банком «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено Кредитний договір, відповідно до умов якого останньою було отримано кредитні кошти у розмірі 406000,00 грн. під 14,2% річних з кінцевим терміном сплати до 13.11.2027 року. 13 листопада 2007 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON], де предметом іпотеки визначена зазначена земельна ділянка. 30 вересня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та Публічним акціонерним товариством «ВЕКТОР БАНК» укладено Договір відступлення права вимоги №114/26, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №014/83457/85/85071 від 13.11.2007 року укладеного між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] перейшло до ПАТ «ВЕКТОР БАНК», також 30 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено Договір про відступлення права за договорами іпотеки, зареєстрованого в реєстрі за №815, укладеного між ПАТ «ВЕКТОР [PERSON]» та ТОВ «Українська факторингова компанія», відповідно до якого останній набув права нового іпотекодержателя на зазначену вище земельну ділянку. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, щодо повернення коштів утворилась заборгованість у розмірі 4890093,86 грн. На все майно [PERSON], в тому числі і на земельну ділянку накладено арешт, на підставі постанов (Першого) Київського ВДВС ОМУЮ, позивач вважає, що такий арешт накладений незаконно, оскільки ТОВ «Українська факторингова компанія», як іпотекодержатель має пріоритетне право на реалізацію заставленого майна для задоволення своїх вимог в рахунок погашення заборгованості у будь - якій спосіб за вибором іпотекодержателя.\~\~ На думку позивача арешт, накладений на вказані об'єкти порушують його права та законні інтереси, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутність та підтримання позовних вимог. Представник ПАТ «[PERSON] Аваль» в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Представники третьої особи в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином. В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди представника позивача. В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так судом встановлено, що 13 листопада 2007 року між Публічним акціонерним банком «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/83457/85/85071, відповідно до умов якого [PERSON] отримано кредитні кошти у розмірі 406000,00 грн. під 14,2% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 13.11.2027 року. 13 листопада 2007 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №9166, предметом якого виступила земельна ділянка, розташована на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, площею 0,10 га, кадастровий номер 5122786400:01:001:0998. 30.09.2016 року між ПАТ «[PERSON] банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір про відступлення прав вимоги №114/26, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №014/83457/85/85071 від 13.11.2007 р., який укладено між ПАТ «[PERSON] банк Аваль» та [PERSON], перейшло до ПАТ «Вектор Банк», в подальшому між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено договір №114/26-2, відповідно до якого останній набув право вимоги за зазначеним кредитним договором. 10 жовтня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та Публічним акціонерним товариством «ВЕКТОР БАНК» укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №813, відповідно до якого останній набув права нового іпотекодержателя на зазначену земельну ділянку. Також 10 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено Договір про відступлення права за договорами іпотеки, зареєстрованого в реєстрі за №815, укладеного між ПАТ «ВЕКТОР [PERSON]» та ТОВ «Українська факторингова компанія», відповідно до якого позивач у справі набув права нового іпотекодержателя на земельну ділянку площею 0,10 га, розташованої на території Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області, кадастровий номер: 5122786400:01:001:0998. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна, вбачається, що на все нерухоме майно [PERSON], в тому числі і на земельну ділянку кадастровий номер: 5122786400:01:001:0998, постановами Першого Київського ВДВС ОМУЮ №47378624 від 28.04.2015 р.; №43042827 від 17.04.2014 р.; №32942240 від 07.06.2012 р.; та Київським ВДВС ОМУЮ № 48847649 від 20.01.2016 р. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позивачем не доведено існування претензій щодо задоволення боргових вимог за рахунок предмету іпотеки в рамках виконання іпотечного договору (судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавчого напису нотаріуса або іншого порядку визначеного угодою сторін). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону: у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.\~\~\~ Порядок задоволення вимог іпотекодержателя\~ за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України "Про іпотеку". Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України "Про іпотеку"). Нормами статей 36, 37, 38 цього Закону також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до\~ ч. ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. . Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. . Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вказаного,

Outcome: dismissed