Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

У лютому 2015 року Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі-позивач) звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23.03.2013 року близько 13 год. 10 хв. на автодорозі «Київ-Крюківщина-Боярка» в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON] Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2013 року [PERSON] було визнано винними у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 23.03.2013 року, автомобілю [NUMBER], отримав механічні пошкодження, розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля складає 24490,36 грн. 23.12.2011 року між ТОВ «Віннер Автомобілів» та ВАТ «Страхова компанія «ОРАНТА» був укладений договір №05-03-10/809 добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортного засобу марки «PORSCE Cayenne» д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON]. 27.03.2013 року до ВАТ НАСК «Оранта» із письмовою заявою звернувся страхувальник ТОВ «Віннер Автомотів», щодо виплати страхового відшкодування в звязку з вищевказаною дорожньою транспортною пригодою, яка є страховим випадком. Так, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на ремонт автомобіля [NUMBER] в розмірі 24490,36 грн. за шкоду, заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу. Посилаючись на те, що позивач здійснив відшкодування шкоди за відповідача, який спричинив ДТП та не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування шкоди 24490,36 грн., а також сплачену суму судового збору. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що на час дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль [NUMBER] був застрахований в страховій компанії «ЛАФОРТ», та вказав на те, що питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування. Однак, відповідач зважаючи на те, що його цивільно-правова відповідальність застрахована не згоден самостійно відшкодовувати завдану матеріальну шкоду на підставі чого просив відмовити в задоволенні позову. Представники третьої особи ПрАТ «СК Лафорт» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Представники третьої особи Мотороно (транспортне) страхове бюро України в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як вбачається із матеріалів справи, 23 березня 2013 року о 13 год. 10 хв. по автодорозі Київ-Крюківщина-Боярка відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіля [NUMBER]. Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.04.2013 року відповідача притягнено до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Відповідно до частин 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті ДТП автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень, відновлення яких, відповідно до дослідження №АА9652КІ-01.04/1 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 01.04.2013 року становить 17822,89 грн. (а.с.30-32). Згідно договору добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №05-03-10/809 від 23.12.2011 року між ТОВ «Віннер Автомотів» та ВАТ «Страхова компанія «ОРАНТА» предметом якого є страхування транспортного засобу PORSCE CAYENNE» д.н.з.[NUMBER]. З матеріалів справи слідує, що 27.03.2013 року ТОВ «Вінер Автомотів» звернувся до позивача із заявою в якій просив здійснити страхову виплату, у звязку із настанням страхового випадку згідно до договору страхування №05-03-10/809 за результатами розгляду якої, 24.12.2013 року було підготовлено розрахунок суми матеріального збитку, який становить 24490,36 грн. Позивачем було відремонтовано автомобіль «PORSCE Cayenne» за власні кошти, що відповідно до платіжного доручення №2985 від 17.01.2014 року становить 242490,36 грн. Згідно п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» до статті 21 Закону N 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до статті 3 Закону N 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону N 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону N 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. З наданої відповідачем виписки з реєстру МТСБУ №7/2-5/22982 від 22.08.2014 року слідує, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] відповідно до поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/9777132 (діючий поліс станом на 23.03.2013 року) застрахована в ПрАТ «СК «ЛАФОРТ», складає ліміт 50 0000,00 грн., що не перевищує суму шкоди завданої позивачу. Відповідно до умов вказаного вище полісу, розмір обов'язкової франшизи відповідача у випадку настання страхового випадку складає 500,00 грн. Тобто страхова відповідальність відповідача застрахована у межах суми позову, страхова компанія не є ліквідованою, на підставі вище наведеного може відшкодувати шкоду заподіяну в наслідок ДПТ. Враховуючи зазначене суд не бере до уваги твердження представника позивача, що цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована, так, як вони не підтверджуються належними та допустимими доказами, окрім того спростовуються відомостями наданими відповідачем. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власники наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та(або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. На підставі ст. 22.1. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власники наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. З огляду на положення ст.1192 ЦК України Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В своєму позові позивач зазначає, що звертався до відповідача для отримання виплати страхового відшкодування проте йому було відмовлено посилаючись на те, що його цивільно-правова відповідальність останнього застрахована страховій компанії ПрАТ «СК Лафорт». Як вбачається з матеріалів справи на письмовий запит про відшкодування шкоди ВАТ НАСК "ОРАНТА" до ПрАТ "СК Лафорт" за вих. №14-83/09-06-06/18822 , повернувся конверт із відміткою "за закінченням терміну зберігання", окрім того з наданих відповідачем в судовому засіданні відомостей слідує, що третя особа ПрАТ "СК" ЛАФОРТ" з 04.06.2013 року позбавлена права укладати договори страхування, що в свою чергу не позбавляє позивача можливості звернутись із вимогою про відшкодування шкоди в порячдку реглесу до МТСБУ. Ст. 18 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлені випадки дострокового припинення дії договору. А у разі дострокового припинення договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик вилучає страховий поліс та анулює його і за умови відсутності виплат страхового відшкодування за цим договором повертає страхувальнику частку страхового платежу, яка обчислюється пропорційно до періоду страхування, що залишився до закінчення строку дії договору, з утриманням, у передбачених законом випадках, понесених витрат на ведення справи, але не більше 20 відсотків цієї частки. За правилом ст. 20 Закону у разі ліквідації страховика, правонаступника якого встановлено, договори страхування зберігають свою силу до закінчення строку дії такого договору. У разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов'язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обовязки за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обовязки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обовязків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом. Доказів анулювання страхового полісу, укладення договору з порушенням вимог закону, неможливості виконання свого обовязку страховою компанією, позивач суду не надав. Встановлені Законом і випадки, коли страховою компанією шкода не відшкодовується. А саме: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону; шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, заподіяну життю та здоров'ю пасажирів, які знаходилися у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та які є застрахованими відповідно до пункту 6 статті 7 Закону України "Про страхування" ; шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, заподіяну при використанні забезпеченого транспортного засобу під час тренувальної поїздки чи для участі в офіційних змаганнях; шкоду, яка прямо чи опосередковано викликана чи якій сприяли іонізуюча радіація, викликане довільним ядерним паливом радіоактивне отруєння, радіоактивна, токсична, вибухова чи в іншому відношенні небезпечна властивість довільної вибухової ядерної сполуки чи її ядерного компонента; шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу; шкоду, заподіяну пошкодженням або знищенням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди антикварних речей, виробів з коштовних металів, коштовного та напівкоштовного каміння, біжутерії, предметів релігійного культу, картин, рукописів, грошових знаків, цінних паперів, різного роду документів, філателістичних, нумізматичних та інших колекцій; шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона відбулася внаслідок масових заворушень і групових порушень громадського порядку, військових конфліктів, терористичних актів, стихійного лиха, вибуху боєприпасів, пожежі транспортного засобу, не пов'язаної з цією пригодою; шкоду, заподіяну життю та здоровю водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Згідно положень ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. В судовому засіданні до участі у справі було залучено в якості третьої особи ПрАТ «СК Лафорт» та Мотороно (транспортне) страхове бюро України, оскільки позивач в праві сам розпоряджатись своїми правами щодо предмету спору, та предявити вимоги до страхової компанії це право позивача, яким він може скористатись, суд оцінює всі обставини по справі виходячи із заявлених позовних вимог. Відповідно до ч.1, 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно положень ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. В судовому засіданні до участі у справі було залучено в якості третьої особи ПрАТ «СК Лафорт» та Мотороно (транспортне) страхове бюро України, оскільки позивач в праві сам розпоряджатись своїми правами щодо предмету спору, та предявити вимоги до страхової компанії це право позивача, яким він може скористатись, суд оцінює всі обставини по справі виходячи із заявлених позовних вимог. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, а також те, що ВАТ НСКА «Оранта» вимоги до МТСБУ не предявив, не заявив клопотання щодо залучення страхової компанії у якості співвідповідача, зважаючи на те, що франшиза умовами договору встановлена в розмірі 500,00 грн., позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково На підставі викладеного та

Outcome: partial