Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

06.05.2015 року позивач в особі КП "Харківській теплові мережі" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за послуги з теплопостачання в розмірі 1617,01 грн. за період з 01.10.2011 року по 31.08.2014 року та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач проживає за адресою: [INFO]. Являється абонентом КП "ХТМ". Особовий рахунок відкрито на ім'я [PERSON] За період з 01.10.2011 року по 31.08.2014 року відповідач не в повному обсязі сплачував вартість наданих послуг, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в розмірі 1617,01 грн. 03.11.2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано судовий наказ, щодо вимог про стягнення з боржника [PERSON] суми заборгованості за послуги з теплопостачання в розмірі 1617,01 грн. за період з 01.10.2011 року по 31.08.2014 року. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.01.2015 року за заявою боржника [PERSON] скасовано судовий наказ №638/16995/14-ц, виданий 03.11.2014 року щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з теплопостачання. У зв'язку з тим, що відповідач в добровільному порядку не погашає суму заборгованості, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. В процесі розгляду справи уповноваженим представником позивача 27.04.2016 року подано уточнену позовну заяву про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання в місцях загального користування, де до кола осіб-відповідачів залучено [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як до осіб, що є співвласниками квартири, де утворилася заборгованість за позовний період, що несуть солідарну відповідальність з основним відповідачем. В уточненій заяві позивач просить стягнути на його користь в рівних частинах з відповідачів, суму заборгованості, що утворилася за період з 01.10.2011 року по 31.08.2014 року за надані послуги з теплопостачання в місцях загального користування, в розмірі 1617,01 грн. та в дольовому порядку судовий збір в розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні уповноважений представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. В обґрунтування доводів уточненої позовної заяви пояснила, що квартира де мешкають відповідачі, а саме [ADDRESS], відключена від мереж централізованого опалення, а згідно п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Наявність приладів опалення в місцях загального користування підтверджують акти обстеження системи теплозабезпечення, складені представниками КП "Харківські теплові мережі". Оскільки житловий будинок по вул. Сумгаїтська, 2 оснащений внутрішньобудинковою системою централізованого опалення, то по сходовим клітинам проходить стояк опалення, що подає теплоносій до квартир цього будинку. Тому нарахування послуг з теплопостачання місць загального користування здійснюється саме з урахуванням його наявності. Відповідачі являються співвласниками квартири, де утворилася заборгованість за позовний період, не вносять оплату послуг, наданих з теплопостачання в місцях загального користування, тому просить стягнути з них суму заборгованості, що утворилася за вказаний період, без застосування строку позовної давності, оскільки позивач використав своєчасно своє право для звернення до суду з заявою про видачу судового наказу щодо вимог про стягнення суми заборгованості та судом було видано судовий наказ, який в подальшому було скасовано. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги позивача, просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень проти позовної заяви посилався на те, що КП «Харківські теплові мережі» фактично не надавав послуги з опалення, а рахунки виписувалися за надані послуги. Іноді ці послуги помилково оплачувалися іншими членами його родини на його прохання. В вересні 2004 року опалення в нашій квартирі за адресою: [ADDRESS] було переведене на особисте опалення яке працює на даний час. Позивач у позовній заяві про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання, не навів належних доказів того, що нібито він має право вимоги боргу у нього. Замість доказів Позивач лише посилається на статті законів, які або зовсім не можна застосувати в даному випадку (як приклад ст.ст. 64, 68, 156 ЖКУ), так як вони регулюють інші правовідносини, або такі, які вимагають наявність угоди, якої Позивач не надав (ст.162 ЖКУ). Позивач, наводячи цифри суми позову, не додав жодного документу, який би підтверджував виконання позивачем зазначених у позовній заяві робіт (надання послуг) у визначеному обсязі. [PERSON] документи були б необхідні для визначення достовірності здійснених позивачем та отриманих відповідачем послуг. Також, позивачем не додано письмового договору про надання послуг, який укладається з споживачем таких послуг, тому вважає, що нема ані юридичних підстав для стягнення зобов'язань, ані самих зобов'язань з оплати комунальних послуг. Змусити оплачувати комунальні послуги без письмового договору та без зобов'язань - не можна, оскільки це суперечить Конституції України та порушує гарантовані державою права. Щодо вимог про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання в місцях загального користування, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на те, що в квартирі [ADDRESS] він не проживає, а тому не повинен нести зобов'язання по оплаті послуг. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про причину неявки не повідомили, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, доходить висновку, що позовні вимоги з урахуванням уточнень, поданих в процесі розгляду справи, законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.09.2000 року р.н. №1-00-202963 м. Харкова, копію якого долучено до матеріалів справи, відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Являються абонентами КП "Харківські теплові мережі". Особовий рахунок №4524 відкрито на ім'я [PERSON] Відповідно до вимог Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу. Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення, здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання протягом року. Відповідно до вимог ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з положеннями ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до вимог п.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV від 24.06.2004 року та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 21.07.05 року № 630, споживач зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України однобічна відмова від виконання прийнятих зобов'язань не допускаються. Позивач висуває до відповідачів вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання в місцях загального користування за період з 01.10.2011 року по 31.08.2014 року. Згідно з положеннями ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається з вимог ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Згідно з положеннями ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Звернувшись до суду 06.05.2015 року з позовними вимогами за вказаний період, позивач, в обґрунтування межі строку позовної давності, посилається на те, що 03.11.2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано судовий наказ, щодо вимог про стягнення з боржника [PERSON] суми заборгованості за послуги з теплопостачання в розмірі 1617,01 грн. за період з 01.10.2011 року по 31.08.2014 року. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.01.2015 року за заявою боржника [PERSON] скасовано судовий наказ №638/16995/14-ц, виданий 03.11.2014 року щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з теплопостачання. Таким чином, позивач використав своєчасно своє право для звернення до суду, в межах строку позовної давності, встановленої діючим цивільним законодавством України. Відтак, строк позовної давності позивачем не пропущено. Відповідачем не заявлено про застосування строку позовної давності. Квартира де мешкають відповідачі, а саме [ADDRESS], відключена від мереж централізованого опалення. Згідно з положеннями п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Розрахунок кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування, та визначення плати за їх опалення визначається відповідно до [PERSON], затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 листопада 2006 р. за № 1237/13111. [PERSON] є єдиною методикою, на підставі якої визначається кількість теплоти на опалення місць загального користування та плата за їх опалення незалежно від того, обладнаний житловий будинок приладом обліку (лічильником) теплової енергії чи ні. Це підтверджується таблицею 2 [PERSON], яка хоча і називається Варіанти влаштування приладів обліку теплової енергії в житлових будинках і окремих помешканнях для розрахунку та визначення витрат теплоти на опалення МЗК, але передбачає варіанти розрахунків як при наявності так і при відсутності приладів обліку на житлових будинках. Методика застосовується як для будинків, зведених за типовими для всіх областей України проектами серій до 1995 року, так і для житлових будинків, зведених за індивідуальними проектами (пункт 1.3 [PERSON], підпункт а) пункту 2.4 Рекомендацій щодо застосування [PERSON], затверджених наказом Міністерства з питань Житлово-комунального господарства України від 22.02.2008р. № 47). Порядок розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування, передбачений пунктом 2 [PERSON]. При розрахунку кількості теплоти на опалення місць загального користування та визначення їх плати для відповідача були застосовані формули 2.4, 2.8 [PERSON] відповідно до першого рядка таблиці 2 [PERSON], виходячи з вихідних даних, які у ньому містяться і відповідають даним по житловому будинку відповідача. Кількість теплової енергії визначається у ГКал незалежно від наявності або відсутності приладів обліку, просто при наявності приладу обліку кількість тепла визначається за його показаннями, а при відсутності приладу обліку - розрахунковим способом. При розрахунках кількості теплової енергії на опалення як місць загального користування, так і квартир КП Харківські теплові мережі використовує дані надані балансоутримувачами (житлово-експлуатаційними організаціями) з огляду на великий об'єм інформації у електронному вигляді на підставі укладених договорів про надання інформації КП Харківські теплові мережі як теплопостачальна організація не розташовує документами у паперовому вигляді (технічними паспортами на квартири, житлові та нежитлові будинки, тощо), які є у балансоутримувача. Наявність приладів опалення в місцях загального користування підтверджують акти обстеження системи теплозабезпечення, складені представниками КП "Харківські теплові мережі", копії яких долучено до матеріалів справи. Оскільки житловий будинок по вул. Сумгаїтська, 2 оснащений внутрішньобудинковою системою централізованого опалення, то по сходовим клітинам проходить стояк опалення, що подає теплоносій до квартир цього будинку. Тому нарахування послуг з теплопостачання місць загального користування здійснюється саме з урахуванням його наявності. Згідно з положеннями\~ст. 633 ЦК України,\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе зобов'язання здійснювати продаж товарів, виконання робіт чи надання послуг. 12.08.2005 року в Офіційному віснику України № 30 опубліковано\~постанову Кабінету міністрів України № 630 від 21.07.2005 року\~про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, додатком до якої є Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Між відповідачами і позивачем склалися фактично договірні відносини, оскільки позивач надавав послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідач користувався зазначеними послугами, від них не відмовлявся, претензій щодо їх якості не висловлював. Посилання відповідача на відсутність письмового договору не є підставою для звільнення від сплати за житлово-комунальні послуги, оскільки законодавець не ставить в залежність від укладення письмового договору обов'язок по оплаті за надані послуги. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 20 Закону України\~Про житлово-комунальні послуги\~споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, представником позивача надано копію угоди №173/262 а про оплату теплової енергії, яка витрачається стояками і нагрівальними приладами приміщень загального користування багатоквартирного житлового будинку при відключенні окремої квартири від системи централізованого опалення, складену 10.10.2008 року, яка направлялася на адресу відповідача з пропозицією підписати її та останнім була проігнорована. Таким чином, між відповідачем та позивачем склалися фактично договірні відносини, оскільки позивач надавав послуги в будинок з централізованою системою теплопостачання, а відповідач користувався зазначеними послугами , від них не відмовлявся у встановленому законодавством порядку. Доказів про те, що послуги з теплопостачання місць загального користування надавалися не в повному обсязі чи не надавалися взагалі відповідач не надав. Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з положеннями ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно вимог ст.ст.\~160,\~162 ЖК України, члени сім'ї наймача, які мешкають разом із ним у квартирі, яка належить громадянину на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами та несуть усі зобов'язання. Квартира [ADDRESS] знаходиться у сумісній власності відповідачів на підставі свідоцтва про право власності на житло, а тому, несуть сумісну відповідальність співвласників за зобов'язаннями утримувати майно, своєчасно\~вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (у даному випадку за послуги з теплопостачання в місцях загального користування), по затвердженим у встановленому порядку тарифам, з урахуванням показників лічильника обліку тепла (якщо такі встановлено). Вимогами ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", передбачено, що „у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується у судовому прядку. Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що відповідачі не виконують покладені на них обовязки щодо своєчасного розрахунку за надані послуги з теплопостачання в місцях загального користування, тому сума заборгованості перед позивачем за період з 01.10.2011 року по 31.08.2014 року складає 1617,01 грн. обґрунтована, підтверджена письмовими доказами, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку в рівних частинах. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів в порядку, передбаченому ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved