Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

В липні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрооб'єднання фермерських господарств «Еліта» про стягнення заборгованості по орендній платі. В обґрунтування свого позову позивачка [PERSON] вказує на те, що успадкувала після свого батька [PERSON], який помер [INFO], земельну ділянку, яку згідно договору оренди землі від 16.05.2004 року за № 107 той передав ТОВ АФГ «Еліта» в оренду, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщена на території Остап'ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області належала йому на праві приватної власності, площа якої 4,46 га, строком на 7 років, договір був зареєстрований у відповідності до чинного законодавства. Відповідно до Додаткової угоди між орендодавцем та орендарем від 09.09.2008 року, строк дії договору оренди продовжено на 5 років, починаючи з дати державної реєстрації Додаткової угоди, яку зареєстровано 19.08.2009 року. Посилаючись на розрахунок доданий до позовної заяви, позивачка вказувала на те, що орендар не виплатив їй орендну плату за 2014 рік, яка відповідно до умов договору повинна була виплачена їй до 01 квітня 2015 року та просила суд стягнути з відповідача на її користь орендну плату за 2014 рік в сумі 6050,87 грн., пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в сумі 363052,20 грн., інфляційні витрати в сумі 157,32 грн., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 49,73 грн., всього просили стягнути з відповідача 369310,12 грн. та судові витрати. Під час розгляду справи в суді, позивачка користуючись своїми процесуальними правами кілька разів змінювала розмір позовної вимоги. Відповідно до письмової заяви про зменшення розміру позовної вимоги від 18 вересня 2015 року (а.с. 52), просила суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за 2014 рік в сумі 6050,87 грн., пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в сумі 1756,58 грн., інфляційні витрати в сумі 900,37 грн., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 91,01грн., всього просила стягнути з відповідача 8798,83 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивачка та її представник, який діяв на підставі відповідних документів (а.с. 17, 18), позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пославшись у своїх поясненнях на обставини, викладені у позові та своїх письмових поясненнях. Відповідач направив до суду заперечення, в якому просив в задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначав, що ТОВ АФГ «Еліта», як орендар щорічно відповідно до п. 4.1 Договору оренди землі своєчасно сплачувало [PERSON], а після його смерті і [PERSON], як орендодавцю орендну плату в повному обсязі. В 2008-2013 роках претензій від орендодавця не надходило. За 2014 рік орендодавцю орендна плата не виплачувалася у зв'язку з тим, що при нарахуванні за попередні роки ТОВ АФГ «Еліта» здійснено переплату орендної плати. Зазначав, що немає жодних підстав для застосування коефіцієнта 1,756 при визначенні вартості орендованої земельної ділянки починаючи з 2010 року з огляду на те, що він застосовується виключно при розрахунку орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст.ст. 21-22 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Пунктом 4 ч.1 ст. 24 цього Закону передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі", перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря, не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Судом установлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,46 га, розташованої на території Остап'ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, яку успадкувала після смерті свого батька [PERSON], що підтверджується копією державного акту, свідоцтвом про право на спадщину та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 5, 6, 7). 16 травня 2004 року орендодавець [PERSON] з одного боку та орендар ТОВ АФГ «Еліта» з другого, уклали договір оренди земельної ділянки № 107 про те, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку, яка знаходиться на території Остап'ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (а.с. 8, 9). В оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,46 га, для виробництва сільськогосподарської продукції та розміщення відповідної виробничої інфраструктури (п. 5.1 Договору), за користування якою Орендар сплачує Орендодавцю кожного року орендну плату в розмірі 1,5 % від вартості земельної ділянки (п. 4.1 Договору) в строк до 1 квітня наступного року (п. 4.3 Договору). Орендар на визначених у розділі 4 умовах може вносити орендну плату за майбутній період за додатковою згодою сторін (п. 4.7 Договору). Відповідно до п. 2.4 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 53087 грн. 22 коп. В п. 3.1 Договору вказано, що Договір укладено на 7 років починаючи з дати державної реєстрації і діє до 31 грудня 2010 року. Пунктом 4.11 Договору передбачено, що у разі не внесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від прострочення суми за кожен день прострочення. Пунктом 4.2 договору передбачено, що «обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з врахуванням індексу інфляції». Даний договір був підписаний особисто орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ АФГ «Еліта» та зареєстрований у Великобагачанському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП Центр Державного земельного кадастру 19 травня 2004 року. 10 вересня 2008 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ АФГ «Еліта» укладена Додаткова угода до Договору оренди земельної ділянки № 107 від 16 травня 2004 року, відповідно до якої п.3.1 Договору було викладено в наступній редакції: п. п. 3.1 Договір укладається на термін 5 (п'ять) років, починаючи з дати державної реєстрації цієї Додаткової угоди, а п. п. 4.1 п. 4 Орендна плата був викладений в наступній редакції: п. п. 4.1 За користування вказаною земельною ділянкою Орендар сплачує Орендодавцю кожного року орендну плату в розмірі 5 % (п'ять) - 1627,08 - від вартості земельної ділянки, а також надає безкоштовні послуги. Орендар зобов'язується видавати орендну плату по бажанню орендодавця: 1) грошима або 2) натуроплатою не менше: пшениці 600 кг, кукурудзи 700 кг, соняшника 100 кг (а.с. 8). Додаткова угода зареєстрована 19 серпня 2009 року. 08 квітня 2015 року орендодавець [PERSON], яка успадкувала земельну ділянку після смерті батька звернулася з претензією до ТОВ АФГ «Еліта», в якій зазначила, що з нею не проведено розрахунок по виплаті орендної плати за 2014 рік (а.с. 9), відповіді на яку не отримала. Грошова оцінка земельної частки (паю) по Остап'ївській сільській раді на території Великобагачанського району Полтавської області розміром 2,39 га становить 26543 грн. 61 коп. (коефіцієнт індексації 2,465). Станом на 2008 рік її нормативна грошова оцінка становила 28244 грн. 99 коп. (коефіцієнт індексації 2,623), станом на 2009 рік її нормативна грошова оцінка становила 32541 грн. 50 коп. (коефіцієнт індексації 3,022), 2010-2011 роки -34458 грн. 24 коп., коефіцієнт індексації 3,2, станом на 2012-2014 роки її нормативна грошова оцінка становила 60508 грн. 67 коп. (коефіцієнт індексації 3,2 і 1,756) (а.с. 57). Розмір орендної плати, отриманої [PERSON] з 2008 по 2014 рік, становить відповідно: в 2008 році - 2400,00 грн., в 2009 році - 3254,15 грн., в 2010 році - 3445,82 грн., в 2011 році - 3445,82 грн., в 2012 році - 6050,87 грн., в 2013 році - 6050,87 грн., в 2014 році - орендна плата не виплачувалася (а.с. 36). Проаналізувавши надані сторонами і представником третьої особи докази, суд приходить до висновку, що виплата орендної плати в підвищеному розмірі в 2012 - 2013 роках орендодавцю [PERSON] є не переплатою орендної плати, а добровільним збільшенням орендарем її розміру за усною згодою між сторонами в зв'язку із збільшенням нормативно-грошової оцінки землі із застосуванням коефіцієнту 1,756, передбаченого Постановою КМ України від 31 жовтня 2011 року, з чим орендодавці погодилися та прийняли орендну плату у збільшеному розмірі без внесення змін до договору оренди землі. В той же час, враховуючи відсутність письмової угоди між сторонами про збільшення розміру орендної плати, і відмову сплачувати [PERSON] орендну плату за 2014 рік, враховуючи переплату, яка існує на думку представника відповідача, суд приходить до висновку, що за 2014 рік орендна плата повинна бути сплачена позивачу [PERSON] в сумі 3445,82 грн., враховуючи наступне. В договорі оренди земельної ділянки зазначена нормативно-грошова оцінка спірної земельної ділянки - 53087 грн. 22 коп. (а.с. 8). В п. 4.2 договору зазначено, що обчислення орендної плати за землю здійснюється з врахуванням індексу інфляції. Додатковою угодою від 10 вересня 2008 року орендна плата визначена в розмірі 5% вартості земельної ділянки, що в грошовому виразі на час укладення додаткової угоди складало 3254 грн. 15 коп. З 2010 року по 2014 рік з врахуванням індексу інфляції нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 68916 грн. 48 коп., а отже орендна плата ( 5%) відповідно 3445 грн. 82 коп. 31 жовтня 2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 1185, згідно з якою з 1 січня 2012 року до показників нормативної грошової оцінки ріллі, проведеної станом на 1 липня 1995 року (з урахуванням індексації) застосовується коефіцієнт 1,756, постановою були внесені зміни до п.19-1 Методики нормативної грошової оцінки земель. Суд вважає, що застосування коефіцієнту 1,756 до спірних правовідносин без взаємної згоди сторін в примусовому порядку є неможливим з огляду на те, що мова йде про виконання цивільно-правової угоди відносно земельної ділянки, яка є приватною власністю позивача, а отже без згоди орендаря відсутні підстави для застосування коефіцієнту 1,756, щодо орендної плати за 2014 рік, який має застосовуватися в обов'язковому порядку для визначення орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Отже, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача орендна плата за 2014 рік в сумі 3445,82 (три тисячі чотириста сорок п'ять гривень) 82 коп. (5% від 68916 грн. 48 коп.). Суд вважає безпідставними твердження представника відповідача, що розмір оплати за 2014 рік повинен розраховуватися пропорційно до кількості днів дії договору оренди в 2014 році. Строк дії договору, які і порядок оплати визначено в роках, що також підтверджується наданими самим представником відповідача розрахунків нарахування орендної плати та відомостей про одержання орендної плати (а.с. 36 - 41). Відповідно до п. 4.11 Договору передбачено, що у разі не внесення орендної плати у строки визначені цим Договором справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від прострочення суми за кожен день прострочення, а тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача пені підлягає частковому задоволенню (період розрахунку з 01.04.2015 року по 30.09.2015 року, заборгованість 3445,82 грн., подвійна ставка НБУ) в сумі 1011,65 (одна тисяча одинадцять гривень) 65 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом, а тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої суми та інфляційних витрат підлягає частковому задоволенню (період розрахунку з 01.04.2015 року по 30.09.2015 року, заборгованість 3445,82 грн.) інфляційні витрати в сумі 603,71 (шістсот три гривні) 71 коп., 3 % річних від простроченої суми 51,55 (п'ятдесят одна гривня) 55 коп. З огляду на вище зазначене, позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. З відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 5112,73 грн. (3445,82 + 1011,65 + 603,71 + 51,55). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Розмір судових витрат по даній справі становить 2243,60 грн. (2000,00 грн. - витрати на правову допомогу, 243,60 грн. - судовий збір) (а.с. 23, 46, 47, 48). З огляду на те, що позивач просив стягнути з відповідача всього 8798,83 грн., а судом задоволено вимогу в сумі 5112,73 грн., то на користь позивача з відповідача слід стягнути судові витрати в сумі 1303,53 грн.

Outcome: partial