Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

25.04.2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Березівської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. Позивач посилається на те, що [INFO] року померла [PERSON]. Позивач зазначила, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2015 року було встановлено факт родинних відносини, а саме, те що [PERSON] є дочкою [PERSON] [PERSON] вказала, що після смерті матері залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS], також позивач зазначила, що є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], інших спадкоємців не має, після смерті [PERSON] своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як договір купівлі-продажу житлового будинку не був зареєстрований у органах БТІ. Позивач вказала, що нотаріусом з даного питання було рекомендовано звернутись до суду. У зв'язку з вищевказаним позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно яке залишилось після смерті матері [PERSON], а саме: житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS].. У судовому засіданні 20.07.2016 року позивач позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обґрунтування зазначені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засідання 20.07.2016 року позов визнала у повному обсязі, заперечень проти позову не має. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, врахувавши думку представника відповідача, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до частини четвертої статті 174 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено: «У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову…». Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року зі змінами та доповненнями (далі - ЦК України): «Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)». Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.10.2015 року померла [PERSON] (а.с.25). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.03.1960 року матір'ю [PERSON] є [PERSON] (а.с.31). Відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2015 року встановлено факт родинних відносин [PERSON] з [PERSON], що позивач є донькою померлої (а.с.32). Відповідно до статті 1217 ЦК України: «Спадкування здійснюється за заповітом та за законом». Як вбачається з матеріалів спадкової справи №643/2015, [PERSON]. є спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] (а.с.70-81). Згідно довідки виданої адресним бюро МВС Кріма від 19.01.1997 року [PERSON] був прописаний за адресою: [ADDRESS], та виписаний, як померлий (а.с.33). Відповідно до виписки з домової книги [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.34). Згідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.04.2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на житловий будинок (а.с.35). Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості майна встановлено вартість майна будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Замовником якого є [PERSON](а.с.4-30). У відповідності до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до статті 1218 ЦК України: «До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті». Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України: «Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її…Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини». Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право. Згідно спадкової справи №643/2015 року (а.с.70-81) вбачається, що позивач вчасно звернулась до нотаріуса про отримання спадкового майна за законом, однак її було відмовлено. Судом встановлено, що за життя [PERSON] 19.10.1999 року склала заповіт та посвідчила у Сімферопольській районній державній нотаріальній конторі Автономної Республіки Крим (а.с.76 зв.бік). Однак, направлені судом запити до АРК м. Сімферополь повернуті з відміткою: письма не відправляються (а.с.133). Судом також встановлено, що договір купівлі-продажу вищевказаного будинку (а.с.21) датований 21.07.2006 року, а заповіт складений 1999 року. Більш того, позивачем надані квитанції про оплату житлово-комунальних послуг за вищевказаною адресою (а.с.83-124). Вказане дають підстави вважати позивача таким, що виявив згоду на прийняття спадщини та визнання за [PERSON] право власності на вищевказаний будинок. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Статтею 41 ч.1, ч.4 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним». Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням її права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, за умови прийняття [PERSON] спадщини за законом після смерті [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд доходить висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом визнання за [PERSON]право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Рішення повинно відповідати вимогам статтей 213, 215 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved