Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини від батьків, що перебувають у шлюбі. В заяві зазначив, що [INFO] в місті Донецьку народилася дитина чоловічої статі, від батьків, що перебувають у зареєстрованому шлюбі: матері: [PERSON], [INFO], громадянки України; батька: [PERSON], [INFO], громадянина України. Відповідно до положень ст. 145-147 Сімейного кодексу України, дитині визначено прізвище, ім"я та по батькові: [PERSON]. Шлюб батьків зареєстровано відповідно до свідоцтва про шлюб від 17 серпня 2016 року, серії [NUMBER]. Єдиними наявними документами, що підтверджують факт народження дитини на території непідконтрольній державній владі України, що відповідно до Постанови Верховної ради України від 17.03.2015 року №254-УІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» одночасно є тимчасово окупованою територією України, є: медична довідка про народження від «03» березня 2017 року №234; свідоцтво про народження від «22» лютого 2017 року, серії ДНР №028299, що видані медичними закладами, органами реєстрації та іншими незаконними органами (установами), що знаходяться на території непідконтрольній державній владі України. 11.04.2017 року до Вознесенівського районного у м. Запоріжжі відділу Державної реєстрації актів цивільного стану було подано заяву про видачу свідоцтва про народження 11.04.2017 року Вознесенівським районним у м. Запоріжжі відділом Державної реєстрац актів цивільного стану листом № 02/17.05-04-37 від 11.04.2017р. у зв"язку з тим, що заявником для підтвердження факту народження дитини пред"явлено документ виданий на непідконтрольній території, було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини. Заявник просить встановити факт народження дитини [PERSON] у місті Донецьку [INFO] від батьків: матері: [PERSON], [INFO], громадянки України; батька: [PERSON], [INFO], громадянина України. В судове засідання заявник не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з"явився, причина неявки суду невідома. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності заявника та заінтересованої особи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши заяву, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На підставі ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заявник [PERSON] є рідним братом батька дитини, що підтверджується свідоцтвами про народження [PERSON], [PERSON] Судом встановлено, що 17.08.2016 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області, актовий запис №367, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Від цього шлюбу [INFO] у подружжя народився син [PERSON] в місті Донецьк, територія якого є тимчасово окупованою. Факт народження дитини підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Петровським відділом ЗАГС м.Донецька ДРП МЮ Донецької народної республіки від 22 лютого 2017 року. Відповідно до ч.1 ст.144 СК України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідност.7 Закону України „Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. [PERSON] та [PERSON], батьки дитини є громадянами України, що підтверджується копіями паспортів, які додані до матеріалів справи. Територія, на якій вони проживають „є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України" (стаття 1 ЗУ „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"). Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім"я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст.14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв"язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини. Відповідно до ст.13 Закону України „Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров"я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров"я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров"я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров"я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров"я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України „Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України „Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до ст. 4 Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України": 1. На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. 2. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ст. 9 Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України": 1. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На сьогоднішній час свідоцтво про народження видане органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України не є підставою для реєстрації народження на території України. Статтею 17 ч.1 Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, зумовлені фактичним народженням дитини на тимчасово окупованій території України, відсутністю у батьків можливості зареєструвати народження дитини, оскільки будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом та неможливістю проведення державної реєстрації народження дитини за місцем реєстрації бвтьків у відповідності із Законами України, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт народження дитини [PERSON] у місті Донецьку [INFO] від батьків: матері: [PERSON], [INFO], громадянки України; батька: [PERSON], [INFO], громадянина України з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про народження.

Outcome: approved