Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась 24.01.2018 року до суду з позовною заявою до [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності. Свої позовні вимоги позивачка [PERSON] обгрунтовує тим, що вона та відповідач є власниками у рівних частках житлового будинку [ADDRESS] на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2006 року по справі №2-300/06 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння дійсним. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 3657753 від 20.05.2013 року, позивачка [PERSON] є власницею Ѕ частини зазначеного вище будинку. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №111351975 від 22.01.2018 року сторони є співвласниками спірного будинку у рівних частках - по Ѕ частині. Відповідно до Висновку Комунального підприємства «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» №1220 від 17.07.2013 року, встановлено невідповідність ідеальних часток, вказаних в правовстановлюючих документах,з фактично належними особами реальними частками в натурі. Так, позивачці [PERSON] виходячи з фактично належних реальних часток належить 33/100 частки спірного домоволодіння, а [PERSON] - 67/100 часток спірного домоволодіння. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №330114, виданого на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 08.07.2010 року №1055-V, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки площею 0,1000 гектарів, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Оскільки, як зазначає позивачка, між сторонами з 2014 року склалися неприємні стосунки, вона вважає за необхідне виділити у натурі свою частку із спірного домоволодіння згідно судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, проте надала на адресу суду заяву, згідно якої просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд обрати Варіант І поділу земельної ділянки відповідно до проведеної судової експертизи. З висновком судового експерта погоджується у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, проте адвокат Олійник Р.В., який діє в його інтересах, надав на адресу суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, вважає вартість компенсації, яку згідно висновку судового експерта відповідач має сплатити позивачці є завищеною, до того ж зазначає, що у відповідача відсутня можливість виплатити грошову компенсацію у такому розмірі, а тому відповідач готовий відступити позивачці більшу частину земельної ділянки, яка перебуває в користуванні сторін, замість виплати грошової компенсації. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, доводові сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що сторони по даній справі є власниками у рівних частках житлового будинку [ADDRESS] на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2006 року по справі №2-300/06 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння дійсним. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 3657753 від 20.05.2013 року, позивачка [PERSON] є власницею Ѕ частини зазначеного вище будинку. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №111351975 від 22.01.2018 року сторони є співвласниками спірного будинку у рівних частках - по Ѕ частині. Відповідно до Висновку Комунального підприємства «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» №1220 від 17.07.2013 року, встановлено невідповідність ідеальних часток, вказаних в правовстановлюючих документах,з фактично належними особами реальними частками в натурі. Так, позивачці [PERSON] виходячи з фактично належних реальних часток належить 33/100 частки спірного домоволодіння, а [PERSON] - 67/100 часток спірного домоволодіння. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №330114, виданого на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 08.07.2010 року №1055-V, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки площею 0,1000 гектарів, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Також згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0001243722018 від 07.02.2018 року, сторони власниками земельної ділянки площею 0,0728 гектарів, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 5110300000:01:006:0645. Відповідно до Висновку судового експерта Шевчук Алли Михайлівни №02/02 від 16.12.2019 року, з урахуванням сформованого порядку користуванням будівлями і спорудами домоволодіння, який склався між співвласниками, на рішення суду пропонується наступний варіант поділу домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з відхиленням від ідеальних часток співвласників по 1/2 частки: [PERSON] виділити: -літ."А" житловий будинок в складі приміщень: 1-1 кухня пл. 7,5 кв.м, -1-2 житлова пл. 11,9 кв.м - 56 538,00 грн., -літ. «а2» прибудова в складі приміщень: 1-3 коридор пл. 15,1 кв.м , -1-4 санвузол пл. 5,4 кв.м - 95 674,00 грн., - літ."Ж" сарай пл. 9,10 кв.м - 4 180,00 грн., - літ."ж" підвал пл. 10,10 кв.м - 3 471,00 грн., -літ."Н" сарай пл. 12,77 кв.м - 25 497,00 грн., -літ."н" навіс пл. 5,87 кв.м- 5 328,00 грн., -№ 1 цистерна - 2 211,00 грн., -№ 4 ворота - 15 494,00 грн., -№ 5 огорожа - 11 367,00 грн. -Ѕ часка № 7 каналізація - 2 045,50 грн., -Ѕ часка № 8 зливна яма - 5 470,00 грн., -Ѕ часка № 10 водопровід - 1 409,00 грн. Загальною площею по літ. «А» - 39,9 кв.м, житловою площею - 11,9 кв.м, вартісттю 228 684,50 грн., що складає 33/100 фактичних часток, менше ідеальної частки на 112 805,50 грн. в нині діючих цінах на будівельні матеріали. Вхід в квартиру [PERSON] зберегти існуючий в приміщенні 1-3 прибудови літ. «а2». [PERSON] виділити: -літ."К" житловий будинок в складі приміщень: 1-1 кухня пл. 19,5 кв.м, -1-2 житлова пл. 13,6 кв.м - 203 027,00 грн., - літ."к" санвузол в складі приміщення 1-3 пл. 3,8 кв.м- 14 262,00 грн., -літ."З" убиральня - 5 981,00 грн., -літ.'І" сарай пл. 28,80 кв.м - 67 799,00 грн., -літ."Л" гараж пл. 30,80 кв.м- 104 901,00 грн., -літ."М" сарай пл. 8,40 кв.м- 24 652,00 грн., - літ."м" навіс пл. 6,75 кв.м - 5 872,00 грн., - № 9 ворота - 15 231,00 грн., -№11 огорожа - 3 646,00 грн. -Ѕ часка № 7 каналізація - 2 045,50 грн., -Ѕ часка № 8 зливна яма - 5 470,00 грн., -Ѕ часка № 10 водопровід - 1 409,00 грн. Загальною площею по літ. «К» - 36,9 кв.м, житловою площею - 13,6 кв.м , вартісттю 454 295,50 грн., що складає 67/100 фактичних часток, більше ідеальної частки на 112 805,50 грн. в нині діючих цінах на будівельні матеріали. Вхід в квартиру [PERSON] зберегти існуючий в приміщенні 1-1 житлового будинку літ. «К». При запропонованому варіанті поділу домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , будівельні роботи по переобладнанню та переплануванню приміщень житлових будинків проводити не потрібно, так як відповідно матеріалів інвентаризаційної справи №6656 та результатів огляду на день обстеження, домоволодіння складається із двох житлових будинків літ. «А» та літ. «К» виділені приміщення є окремими квартирами із самостійними входами, які забезпечені окремим інженерним устаткуванням: -автономною системою електропостачання; -автономною системою опалення; -автономною системою водопостачання; -автономною системою водовідведення. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частина 1 ст. 325 ЦК України закріплює, що суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Згідно із ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Згідно із ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст. 256 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільнійчастковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 03 квітня 2013 року, справа № 6-12цс13. Враховуючи зазначену вище правову позицію Верховного Суду України, доводи сторони відповідача щодо неможливості виплати грошової компенсації через те, що відповідач є пенсіонером та немає на це відповідних коштів не заслуговують на увагу. Окрім того, в матеріалах справи містяться заяви свідків [PERSON] , [PERSON] , відповідно до яких зазначено, що відповідач [PERSON] не допускав судового експерта для проведення експертизи по даній справі 02.06.2019 року до своєї частини будинку та земельної ділянки. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2020 року стороні відповідача було відмовлено у задоволенні клопотання про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи по даній справі. Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Отже, суд доходить висновку, що виділ у натурі частки із спільного майна є допустимим, якщо це є технічно можливим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до обґрунтованого висновку щодо можливості виділення в натурі сторонам по Ѕ частки спірного домоволодіння. Також судовим експертом запропоновано два варіанту поділу належних сторонам земельних ділянок, згідно з якими земельні ділянки розподіляються між сторонами у рівних частинах. Оскільки стороною позивачки висловлено позицію щодо поділу земельних ділянок відповідно до І варіанту, запропонованого судовим експертом, суд вважає за необхідне поділити земельні ділянки наступним чином. Земельна ділянка площею 1000 кв.м (0,1000 га) - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): [PERSON] (1/2 частка) виділити земельну ділянку № 1 площею 500 кв.м (0,0500 га). В`їзд та вхід на земельну ділянку № 1 зберегти існуючий через ворота № 4 з [ADDRESS] . Межі земельної ділянки № 1 площею 500 кв.м (0,0500 га) проходять наступним чином (за годинниковою стрілкою): -збоку [ADDRESS] довжиною 7,99 м; -далі по лінії продовження довжиною 4,34 м; -далі по лінії продовження довжиною 1,29 м; -поворот направо довжиною 8,19 м (до кута прибудови літ «а2»); -нахил вліво довжиною 1, 63 м; -поворот направо довжиною 9,66 м (на відстані 1,00 м від стін житлової, будинку літ. «А», прибудови літ. «а2», навісу літ. «н»); -поворот направо довжиною 2,00 м (на відстані 1,00 м від стіни навісу літ. «н»); -поворот наліво довжиною 23,99 м; -поворот направо довжиною 10,07 м; -поворот направо довжиною 7,72 м; -поворот направо довжиною 1,25 м; -поворот наліво довжиною 25,47 м; -поворот наліво довжиною 2,43 м; -поворот направо довжиною 9,78 м. [PERSON] (1/2 частка) пропонується виділити земельну ділянку № 2 площею 500 кв.м (0,0500 га). В`їзд та вхід на земельну ділянку № 2 пропонується зберегти існуючий через ворота № 9 з [ADDRESS] . Межі земельної ділянки № 2 площею 500 кв.м (0,0500 га) проходять наступним чином (за годинниковою стрілкою): -збоку [ADDRESS] довжиною 1,66 м; -далі по лінії продовження довжиною 4,28 м; -далі по лінії продовження довжиною 4,28 м; -нахил вліво довжиною 5,05 м (по зовнішній стіні гаража літ. «Л»); -нахил вліво довжиною 1,36 м; -поворот направо довжиною 7,81 м; - поворот направо довжиною 0,52 м; -поворот наліво довжиною 7,89 м; - нахил вправо довжиною 3,72 м; -нахил вліво довжиною 3,90 м; -нахил вправо довжиною 5,82 м; -нахил вправо довжиною 6,07 м; -нахил вліво довжиною 7,90 м; -поворот направо довжиною 11,36 м; -далі по лінії продовження довжиною 1,80 м; -поворот направо довжиною 23,99 м; -поворот направо довжиною 2,00 м (на відстані 1,00 м від стіни навісу літ. «н»); - поворот наліво довжиною 9,66 м (на відстані 1,00 м від стін житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а2», навісу літ. «н»); - нахил вліво довжиною 1,63 м (до кута прибудови літ. «а2»); -поворот направо довжиною 8,19 м. Земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 728 кв.м (0,0728 га) [PERSON] (1/2 частка) пропонується виділити земельну ділянку № 3 площею 364кв. м (0,0364 га). В`їзд та вхід на земельну ділянку № 3 пропонується зберегти з боку земельної ділянки № 1 . Межі земельної ділянки № 3 площею 364 м2 (0,0364 га) проходять наступним чином (за годинниковою стрілкою): -збоку земельної ділянки № 1 довжиною 10,07 м; - далі по лінії продовження довжиною 1,80 м; -поворот направо довжиною 31,87 м; -поворот направо довжиною 10,00 м; - нахил направо довжиною 1,33 м; -поворот направо довжиною 30,91 м. [PERSON] (1/2 частка) пропонується виділити земельну ділянку № 4 площею 364 кв. м (0,0364 га). В`їзд та вхід на земельну ділянку № 4 пропонується зберегти з боку земельної ділянки № 2 . Межі земельної ділянки № 4 площею 364 м2 (0,0364 га) проходять наступним чином (за годинниковою стрілкою): -збоку земельної ділянки № 2 довжиною 11,36 м; -поворот направо довжиною 32,48 м; -поворот направо довжиною 11,32 м; -поворот направо довжиною 31,87 м. Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди Верховний Суд у Постанові від 05.02.2020 року у справі № 497/1137/17 робить такий висновок: «Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України в поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що в разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Разом з тим відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою). Відтак, право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак, у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України). Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом України у постановах від 15 травня 2017 року у справі № 6-841цс16 та від 01 листопада 2017 року у справі № 6-2454цс16». Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як встановлено судом, співвласниками житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не укладалася окрема угода про визначення порядку користування земельною ділянкою, на якій знаходиться вищевказаний об`єкт нерухомості, а тому порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном має бути встановлений судом. З огляду на це, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] до [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності є обгрунтованими, законними, такими,що ґрунтуються на дійних обставинах справи, а тому підлягають задоволенн. На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що позов слід задовольнити. У відповідності до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачкою не надано до суду розрахунку судових витрат та не заявлено позовних вимог щодо стягнення з відповідача понесених нею судових витрат, судові витрати слід залишити за позивачкою.

Outcome: approved