Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

28.07.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа, - державна реєстраційна служба Кагарлицького РУЮ Київської області, про поділ спільного майна подружжя, ( а.с., 2 - 4), в якій позивач просить суд винести рішення, яким: - визнати недійсним Договір про поділ майна подружжя серії ВКМ № 957622, що укладений між [PERSON], 1935 року народження, та [PERSON], 1958 р.н., і посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького нотаріального округу [PERSON] від 06 серпня 2008 року та який зареєстровано в реєстрі за № 3536. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує в позовній заяві наступним. Він, [PERSON], [INFO], проживає у власному житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. 14.09.1991 року він придбав цей житловий будинок на підставі договору купівлі - продажу. 14.03.2006 року, між ним та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, яке видано відділом реєстрації актів громадянського стану Солом»янського РУЮ від 14.03.2003 року. 06.08.2008 року, між ним та [PERSON] було укладено письмовий правочин, а саме, договір про поділ майна подружжя, за яким було розподілено її житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Вважає, що договір про поділ майна подружжя від 06.08.2008 року є таким, що вчинено безпідставно і незаконно, оскільки, даний житловий будинок він набув за 17 років до укладення шлюбу з відповідачкою [PERSON] Даний житловий будинок не може бути об»єктом права спільної сумісної власності за законом. Відповідач [PERSON] не мала жодного права на поділ його майна, а саме, на розподіл житлового будинку, так як у 1991 році він перебував у шлюбі з його першою дружиною [PERSON] і саме під час проживання з нею, він придбав цей будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть від 01.03.1999 року, його перша дружина [PERSON] померла. Отже, даний будинок є спадковим. Так сталося, що право власності на придбаний ним 1991 році будинок, він оформив шляхом оформлення свідоцтва про право власності, виданого Липовецькою сільською радою Кагарлицького району Київської області від 30.04.2004 року. Згідно ст. 57 ЦК України, зазначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є: - майно, набуте нею, ним до шлюбу. - Даний правочин суперечить ч. 1 ст. 203 ЦК України, зокрема, договір про поділ майна суперечить Сімейному Кодексу України. Згідно ст. 215 ЦК України, зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п»ятою та шостою статті 203 ЦК України, ( суперечить актам цивільного законодавства). Разом з цим, під час укладання договору про поділ майна, відповідачка ввела його в оману, запевнивши, що будинок не приватизований, а для його приватизації, йому необхідно підписати якісь документи і він їй повірив. Відповідачці [PERSON] на момент підписання договору про поділ майна виповнилося 50 років, а йому 73 роки. В цей період його життя у нього погіршилася пам»ять, він вже став забувати і часто перепитував її щодо приватизації його будинку. І за таких обставин він підписав цей договір, не знаючи його природи і не розуміючи його дійсних наслідків. Пізніше він звернувся до адвоката, який роз»яснив йому, що він віддав [PERSON] 12 частину свого будинку. В зв»язку з чим у нього постала необхідність звернутися до суду на предмет визнання не дійсним правочину, а саме договору про поділ майна. Згідно п. 1 ст. 64 ЦПК України зазначено, що письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. 01.08.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України відкрито провадження у справі та призначено справу до слухання на 08.08.2014 року, ( а.с., 19). 08.08.2014 року слухання справи відкладено на 19.08.2014 року в зв»язку з неявкою сторін по справі, ( а.с., 22). 19.08.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла заява про уточнення позову, ( а.с., 27), в якій зазначено наступне. В зв»язку з тим, що в позові є помилка в частині укладення шлюбу сторін, тому постала необхідність уточнити позов, а саме: - 14.03.2003 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 14 травня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Солом»янського районного управління юстиції в м. Києві. 19.08.2014 року слухання справи відкладено на 12.09.2014 року в зв»язку з перебування судді в нарадчій кімнату, ( а.с., 28). 12.09.2014 року слухання справи відкладено на 16.09.2014 року в зв»язку з неявкою сторін по справі. 16.09.2014 року слухання справи було відкладено на 09.10.2014 року в зв»язку з неявкою відповідачки, ( а.с., 33). 06.10.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява - заперечення відповідачки [PERSON], ( а.с., 36 - 38), в якій остання зазначила наступне. Просить розглянути цивільну справу [PERSON], проживаючої в [ADDRESS], без її присутності, в тім, що вона на даний час проживає в будинку своєї матері за адресою: [ADDRESS]. На даний час вона ніде не працює, не на пенсії, хворіє, тому грошей, щоб приїхати на суд, у неї немає. З [PERSON] в травні місяці 1999 року, вони вирішили створити сім»ю. Переїхавши до нього у липні місяці 1999 року, вона стала з ним проживати як подружжя. Проживши спільно майже чотири роки, вони вирішили зареєструвати шлюб 14 травня 2003 року. Коли вони розписувалися, вони повідомили його дочку, що квартира, в якій він прописаний, буде його дочці, а дачний будинок їй. Проживаючи на дачі з ним, вона вела все господарство, ніде не працюючи, так як він не хотів, щоб вона йшла на роботу. Вона обробляла 24 сотки городу, тримали гуси, качки, кури, кролі, свині. Коли вона з ним проживала в хаті, не було ні газу, ні води. У спільному проживанні вони разом провели газ, воду. Робили поточні ремонти, поставили новий забор, поцеменетували дорожки, облицювали плиткою кухню, купили нову мебель. Коли він приватизував хату і квартиру у 2006 році, між ними сталося непорозуміння, тому що він став дуже часто пити, за гроші, які він отримував від здачі квартири. З дочкою вони домовилися, що поки батько буде жити, вони ту квартиру будуть здавати і за те будуть жити. Він дуже часто ображався не неї, докоряв тим, що він її кормить, але ж вона працювала на городі, тримала велике господарство і вела його сама. Він отримані гроші за все це ложив собі на книжку. Для покупки їй одягу і взуття, грошей він їй не давав, а якщо і куплять, то разом то, що найдешевше. Тому і в них часто були скандали через його жадібність і п»янки. Так як вона не могла витримати, вона вирішила його залишити. Переїхавши до мами в село, вона знайшла собі роботу. Деякий час вона працювала, він дуже часто до неї дзвонив, просив, щоб вона повернулася назад і що у них буде все добре.. Вона повернулася, повірила йому. Стала на службу зайнятості у Кагарлику, щоб мати якусь копійку. Але це її не спасло. Він продовжував далі пити, ображати її. Вдень вона працювала по господарству, а по ночам не могла спати, тому, що він пив і дебоширив. Вона вирішила знову покинути його. Вона знову вирішила знайти роботу, але він постійно дзвонив, просив вибачення. Так як вона була зареєстрована з ним в шлюбі, вона повернулася, думала, що може щось змінитися. Коли вона виїжджала від матері, мати її прокляла. Коли вона приїхала до нього, вона стала плакати, що через нього її мати вигнала її з хати. Тоді він їй сказав, що ідемо до нотаріуса, і що він перепише на неї хату. Коли вони прийшли до нотаріуса, то там відповіли, що так і так, половина хати належить їй, поділіть хату пополам, а свою частину перепишете на жінку. Так вони і зробили, але життя у них не склалося. Він так само пив, ображав її і тримав її як наймичку. Тому вона його в жовтні місяці 2010 року залишила. Пройшло два роки, він знову почав до неї телефонувати і перепрошувати. Вона дурна подумала, що може змінився на старості літ і поїхала, але нічого доброго не стало, а стало ще гірше. Втрутилася стороння молода жінка, з якою він тягається до цих пір. Вона їй не однократно угрожала, що закопає її, і тому вона не може на даний час там жити. На даний час вона не на пенсії, її доглядає її рідна сестра, так як її мати померла. Тому вона просить прийняти правильне рішення, а ні, то вона буде звертатися на програму «стосується кожного». Вона до них дзвонила, але вони сказали зачекати рішення суду, щоб установити свої права. 09.10.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла заява про поновлення строків давності наступного змісту, ( а.с., 44). В провадженні судді Кагарлицького районного суду Київської області Закаблука О. В. знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним правочину. В зв'язку з тим, що строк позовної давності у даній справі минув в 2013 році, постала необхідність у його поновленні. Повідомляю суд. про те, що [PERSON] проїм строк позовної давності через хворобу. Згідно Консультативного висновку № 4/5609 від 12.03.2001 р., що виданий [PERSON] йдеться про те, що останній перебував на консультації в Інституті отоларингології ім. проф.. О.С. Коломійченка стосовно ракової хвороби, за діагнозом «Базалиома спинки носа с права» (рак шкіри ) Також, з 2001 року, [PERSON] хворіє на інше онкологічне захворювання, в зв'язку з чим йому встановлено діагноз «Хондробластома». Згідно довідки Київської онкологічної лікарні МОЗ України. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні онкологічної лікарні з 03.06.2012 до 11.06.2002 р. За період перебування на стаціонарному лікуванні в онкологічній лікарні - 04.06.2002 р. [PERSON] була виконана операція по видаленню другого пальця правої руки. 17.09.2009 року, [PERSON] був на прийомі у лікаря онколога. Вказане підтверджується відповідним консультативним заключенням. Згідно даного Консультативного заключення, підтверджується, що [PERSON] отримав курс променевої терапії з 28.10.2003 р. по 14.11.2003 р. (консультативне заключення від 17.09.2009 - додається) В даному висновку йдеться про те, що 17.04.2006 р. по 04.05,2006 [PERSON] було здійснено повторний курс променевої терапії, в зв'язку з онкологічним захворюванням. (Консультативне заключення від 17.09.2009 - додається) Отже, як видно з медичних документів, [PERSON] дійсно, тяжко хворіє на рак шкіри з 2001 року. [PERSON], неодноразово, переніс променеву терапію. Як відомо, онкологічні захворювання та інші ракові захворювання повністю не піддаються лікуванню в Україні. На жаль, [PERSON], тяжко хворіє з 2001 року по сьогоднішній день. Таким чином, причиною пропуску строку позовної давності є саме тяжка хвороба [PERSON], який 06.08.2008 р. підписав договір поділу майна, що оспорюється. Виснажений хворобою 73 (семи десяти трьохлітній) [PERSON] підписав договір поділу майна подружжя на користь молодшої на 23 роки [PERSON], яка схилила його до розподілу майна, що було набуто ним за час шлюбу з першою дружиною, ще у 1994 році. Після підписання договору про поділ майна [PERSON] продовжує хворіти. До лікарні не звертається, оскільки через свій похилий віку чергову операцію може не витримати. Строки позовної давності пропустив через низку об'єктивних обставин, а саме, через поганий стан здоров'я. Грошей на лікування не вистачало. Грошей на адвоката не мав. Тому, строк для пред'явлення позову пропущений. В зв'язку з викладеним вище, просить суд визнати причини пропуску строку позовної давності, поважними поновити [PERSON] строк для пред'явлення позову на предмет визнання правочину недійсним. 09.10.2014 року слухання справи було відкладено на 22.10.2014 року в зв»язку з неявкою сторін, ( а.с., 50). 11.10.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, ( а.с., 53), наступного змісту. В зв»язку з тим, що постала необхідність у збільшенні позовних вимог, просить суд: - доповнити позовну заяву про визнання правочину недійсним пунктом 3 (три) та викласти його наступним чином: « 3. Скасувати державну реєстрацію права власності на 12 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON]». 21.10.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло письмове клопотання позивача про залучення третьої особи, в якій позивач зазначив наступне. В зв»язку з тим, що позивач [PERSON] заявив вимогу про скасування державної реєстрації права власності на 12 ч. житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON], постала необхідність у залученні до участі в справі третю особу без заявлення самостійних вимог щодо предмета спору, а саме: Державну реєстраційну службу Кагарлицького РУЮ. Участь третьої особи необхідна в зв»язку з тим, що рішення суду може вплинути на її права та обов»язки, зокрема, щодо обов»язку вчинення реєстраційних дій, що пов»язані зі скасуванням державної реєстрації права власності на нерухоме майно та стосовно внесення реєстраційних змін до правовстановлюючих документів на житло позивача. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд залучити до участі в справі Державну реєстраційну службу Кагарлицького РУЮ в Київській області, як третю особу без заявлення самостійних вимог щодо предмета спору ( адреса: 09200, Київська область, м. Кагарлик, вул. Кооперативна, 19). 22.10.2014 року слухання справи було відкладено на 03.11.2014 року в зв»язку з залученням до справи третьої особи, неявкою відповідачки. 22.10.2014 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, якою залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державну реєстраційну службу Кагарлицького РУЮ в Київській області., ( а.с., 57 - 58). 03.11.2014 року слухання справи було відкладено на 18.11.2014 року в зв»язку з не явкою відповідачки [PERSON], ( а.с., 66). 18.11.2014 року слухання справи було відкладено на 03.12.2014 року в зв»язку з неявкою відповідачки [PERSON] та її клопотанням про перенесення слухання справи, ( а.с., 73). В судове засідання, яке відбулося 03.12.2014 року, позивач [PERSON] не з»явився, з»явився його представник, - [PERSON] В судовому засіданні, яке відбулося 03.12.2014 року, представник позивача, - [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом наведено вище. В судове засідання, яке відбулося 03.12.2014 року, відповідачка [PERSON] не з»явилася, хоча повідомлена судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Суд, вислухавши представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини, судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК - «Заочний розгляд справи». Так, в ст. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно, представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення, відповідачка повідомлялася належним чином про день, час та місце слухання справи. Підсудність. Відповідно до ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред»являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Фактичні обставини справи та застосування до них норм матеріального права. Позивач [PERSON], [INFO], уродженець село Липовець Кагарлицького району Київської області, паспорт серії [NUMBER], виданий 02 квітня 1998 року Залізничним РУ ГУ МВС України в м. Києві, ідентифікаційний номер [NUMBER], ( а.с., 5), фактично проживає у житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], хоча фактично зареєстрований в [ADDRESS], з 19.01.1999 року. 14.09.1991 року позивач [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу придбав житловий будинок, який розміщено за адресою: [ADDRESS], в якому на даний час постійно проживає, без реєстрації. Даний факт підтверджується договором купівлі - продажу будинку, ( а.с., 7), який укладено 14.09.1991 року в с. Липовець Кагарлицького району. Згідно вищевказаного договору, [PERSON], житель [ADDRESS] та [PERSON], який на той час проживав за адресою: [ADDRESS], склали цей договір про те, що [PERSON] продала, а [PERSON] купив належний продавцю [PERSON] житловий будинок, який розташовано в с. Липовець і розташований на присадибній ділянці розміром 0, 06 кв. м. Вищевказаний житловий будинок належав продавцю [PERSON] на підставі запису в по господарській книзі виконавчого комітету за № 97. 14 вересня 1991 року цей договір посвідчено Таран Лідією Григорівною, секретарем виконавчого комітету Липовецької сільської ради Кагарлицького району Київської області, та зареєстровано в реєстрі за № 59. Позивач [PERSON] в 1991 році перебував у шлюбі з його першою дружиною, - [PERSON], відповідно, саме під час проживання в спільному шлюбі з [PERSON] Позивач [PERSON] придбав вищевказаний будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Проте, в 1991 році перша дружина позивача по справі, - [PERSON] померла. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], яке видане 01 березня 1999 року Липовецькою сільською радою Кагарлицького району Київської області, з якого видно, що [PERSON] померла [INFO] у віці 69 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 01.03.1999 року зроблено запис за № 01. Місце смерті, - с. Липовець Кагарлицького району Київської області. В подальшому, позивач [PERSON] 14.03.2003 року одружився з відповідачкою по даній справі, - [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], ( а.с., 17), яке видане 14 травня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Солом»янського районного управління юстиції у м. Києві, з якого видно, що [PERSON], який народився [INFO] в с. Липовець Кагарлицького району Київської області, громадянин України, та [PERSON], яка народилася [INFO] в с. Світанок Корецького району Рівненської області, громадянка України, одружилися 14 березня 2003 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 14.03.2003 року зроблено запис за № 415. Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON]. дружини - [PERSON]. В зв»язку з тим, що спільне сімейне життя в сторін не склалося, 10.09.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Даний факт підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видена 10 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управління юстиції в м. Києві, з якого видно, що шлюб між чоловіком [PERSON] та дружиною [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 712 від 10 вересня 2009 року. Ще до розірвання шлюбу між сторонами виник майновий спір, який, на думку сторін, вони врегулювали укладенням договору про подвл майна подружжя. Так, 06.08.2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ майна подружжя, ( а.с., 14), наступного змісту. Ми, що нижче підписалися: гр. [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), який проживає за адресою: [ADDRESS] (далі - "ЧОЛОВІК") та [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), яка проживає за адресою: [ADDRESS] (далі - "ДРУЖИНА"), разом "СТОРОНИ", (перебуваємо у шлюбі, зареєстрованому ВРАГС Солом'янського району в м. Києві 14 травня 2003 року (актовий запис №415), ознайомлені з загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, повністю усвідомлюючи значення своїх дій та згідно з вільним волевиявленням, яке відповідає нашій внутрішній волі як учасників цього правочину, розуміючи його природу, а також свої права та обов'язки за договором, уклали цей договір про таке: 1. Маючи намір урегулювати свої майнові відносини щодо зазначеного нижче об'єкту права спільної сумісної власності подружжя (а саме- жилий будинок та земельну ділянку), ми, СТОРОНИ, дійшли згоди про поділ такого майна в натурі. 2. Предметом цього договору нами визначено: Житловий будинок дерев, обкл. цегл., житловою площею 23,9 кв.м, загальна площа 53,2 кв.м, що знаходиться в [ADDRESS], До будинку примикає: Б потреб, в л.душ, Г л. кухня, Д сарай, Ж убиральня, 3 сарай, К сарай, Л навіс, h огорожа, Ь1 огорожа, h2 огорожа, hЗ ворота, h4 ворота, L криниця, t вимощення. У результаті укладення цього договору зазаначений жилий будинок вважатиметься таким, що належить нам [PERSON] - 12 частина жилого будинку на праві особистої приватної власності, та [PERSON] - 12 частина жилого будинку на праві особистої приватної власності. Земельна ділянка розташована в [ADDRESS], належну нам згідно Державного акту на право приватної власності на землю ЯЕ №603016, виданого Кагарлицьким районним відділом земельних ресурсів 08.06.2007 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №010701400097, виданого на підставі Рішення Липовецької сільської ради від 10.01.2007 року (8/8/5). Цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування жилого будинку - 0,2392 га. Кількісна характеристика земель переданих у приватну власність: всього земель - 0,2392 га , в тому числі рілля-0,1220 га, бр насадження - 0,0597 га, під забудовою-0,0575 га., інше-0,0 га, згідно витягу №1870 від 27.06.2008 року, виданого Управлінням земельних ресурсів у Кагарлицькому районі. У результаті укладення цього договору зазначена земельна ділянка вважатиметься такою, що належить нам [PERSON] - 12 частина земельної ділянки на праві особистої приватної власності, та [PERSON] - 12 частина земельної ділянки на праві особистої приватної власності. 3. Майно, щодо якого укладається цей договір, є нашою спільною сумісною власністю як таке, що набувалося нами за час шлюбу. При цьому правовстановлювальні документи на житловий будинок, значаться за мною, [PERSON], і є: Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, виданого Липовецькою сільською радою 30.04.2004 року та зареєстрованого Кагарлицьким бюро технічної інвентаризації 30.04.2004 року реєстраційний номер 5696771, номер запису 192 в книзі: 3. При цьому правовстановлювальні документи на земельну ділянку, значаться за мною, [PERSON], і є: Державний акт на право приватної власності на землю ЯЕ №603016, виданого Кагарлицьким районним відділом земельних ресурсів 08.06.2007 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №010701400097, виданого на підставі Рішення Липовецької сільської ради від 10.01.2007 року (8/8/5). 4. Узгоджена нами СТОРОНАМИ, загальна вартість майна, яке підлягає поділу за цим договором, становить 994169 (Дев'яносто дев'ять тисяч чотириста шістнадцять) грн. При цьому відповідно до відомостей, викладених у Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, вартість жилого будинку становить 95010(Дев'яносто п'ять тисяч десять) грн. При цьому відповідно до відомостей, викладених у Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки вартість земельної ділянки становить 4406(Чотири тисячі чотириста шість) грн. 5. Ми, СТОРОНИ, а) стверджуємо, що: - зазначене у договорі майно не продане, не відчужене, іншим способом, під заставою (у тому числі податковою), у спорі, під забороною відчуження чи під арештом не перебуває, до статутного фонду (капіталу) юридичних осіб не внесене; - на момент укладення цього договору усвідомлюємо значення своїх дій і можемо керувати ними; - розуміємо природу цього правочину, свої права та обов'язки за договором; - при укладенні договору відсутній будь - який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані нами; - договір укладається нами згідно із справжньою нашою волею, без будь якого застосування фізичного чи психічного тиску; - договір укладається на вигідних для нас умовах і не є результатом впливу важких обставин; - володіємо українською мовою, що дало нам можливість прочитати та правильно зрозуміти суть цього договору; б) домовилися, що: - умови цього договору не поширюються на інше майно , що набувалося нами у шлюбі, та яке ми вважаємо спільною сумісною власністю. 6. Питання, не урегульовані у цьому договорі, вирішуються відповідно до чинного цивільного законодавства. 7.Витрати, пов'язані з нотаріальним оформленням цього договору, сплачують сторони порівну. 8. З згодою сторін зміни та доповнення до договору вносяться шляхом вчинення додаткового правочину, посвідченого нотаріально. 9. Цей договір є підставою для відведення земельної ділянки на місцевості, видачі державного акта на право приватної власності на землю та реєстрації останнього в Липовецькій сільській раді, Кагарлицького району, Київської області. 10. Про зміст прав та обов'язів за цим договором, про правові наслідки вчиненого нами правочину ( в тому числі, але не обмежуючись ст. ст. 215-236 Цивільного кодексу України щодо правових наслідків недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону; ст. 319 Цивільного кодексу України щодо здійснення права власності; ст.331 Цивільного кодексу України про необхідність реєстрації права власності на нерухоме майно в органах технічної інвентаризації; ст. ст. 57-74 Сімейного кодексу України щодо підставу виникнення особистої та спільної власності на майно, особливостей розпорядження таким майном, право на поділ майна подружжя, способи та порядок такого поділу) нам , СТОРОНАМ, нотаріусом роз'яснено. Зглядаючись на зміст правочину, в якому містяться чисельні арифметичні помилки та орфографічні описки, суд, вважає, що договір про поділ майна подружжя від 06.08.2008 року є таким, що вчинено безпідставно і незаконно, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Перш за все слід зазначити, що в даному випадку слід було залучити до участі в справі в якості третьої особи [PERSON], приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу, який посвідчував даний правочин в силу своїх повноважень, для дачі пояснень стосовно обставин укладення даного правовичину, та юридичних підстав для його укладання, проте, на жаль, дану процесуальну дію суд не може здійснити, так як, на жаль, [PERSON] на даний час є покійним. Далі, слід зазначити, що даний спірний будинок не міг бути предметом укладення даного договору, так як він був набутий позивачем що в 1991 році, шляхом укладення договору купівлі - продажу, в порядку та на умовах, які на той час ставилися ЦК 1963 року редакції, та, відповідно, позивач набув право власності ще за 12 років до укладання шлюбу з відповідачкою [PERSON] Відповідно, даний житловий будинок не може бути об»єктом права спільної сумісної власності за законом. Так, відповідач [PERSON] не мала жодного права на поділ його майна, а саме, на розподіл житлового будинку, так як у 1991 році він перебував у шлюбі з його першою дружиною [PERSON] і саме під час проживання з нею, позивач [PERSON] придбав цей будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Дійсно, право власності на придбаний ним 1991 році будинок, позивач [PERSON] оформив шляхом оформлення свідоцтва про право власності, виданого Липовецькою сільською радою Кагарлицького району Київської області від 30.04.2004 року. Проте, слід зазначити, що згідно ст. 57 ЦК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є: - майно, набуте нею, ним до шлюбу; - майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Отже, за загальним правилом реєстрація шлюбу є підставою виникнення права спільної власності подружжя на майно. Проте, слід зазначити, що положення шлюбного договору можуть встановлювати інший правовий режим майна, набутого за час шлюбу. Термін «особиста приватна власність» і досі викликає суперечки, проте, це не змінює його суті. У Кодексі про шлюб на сім'ю України від 20 червня 1969 року йшлося про роздільне майно подружжя. У той же час це не означає зміну правового режиму майна, набутого кожним з по дружжя до реєстрації шлюбу. Чітке розмежування правового режиму майна, набутого до та після реєстрації шлюбу дає можливість не лише максимально уникнути суперечок у разі розірвання шлюбу та поділу майна, але і забезпечує певну майнову незалежність кожного з подружжя в шлюбі. Режим особистої приватної власності розповсюджується не лише на майно, набуте кожним з подружжя до реєстрації шлюбу, а й на деяке майно, набуте під час шлюбу. Найчастіше умови набуття такого майна міцно пов'язані з особою набувача. Це, напри клад, майно набуте на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Особистою приватною власністю є також майно, набуте одним з подружжя за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Наприклад, особі було подарова но гроші, за які потім куплено автомобіль. Отже, слід зазначити, що даний спірний житловий будинок позивачем [PERSON] був придбаний за кошти його та його покійної дружини, проте, оформив його він в установленому законом порядку лише піж час перебування в шлюбі з відповідачкою, - [PERSON], а тому є всі підстави вважати, що дане майно не могло бути предметом оскаржуваного договору. Слід також зазначити, що правовий режим майна подружжя може бути змінений судом у наступних випадках: 1. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, на буте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. 2. Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної влас ності подружжя. Відповідно, на думку суду, приватний нотаріус засвідчив оспорюваний правочин без належного з»ясування правового режиму майна, поклавшись лише на час юридичного оформлення правового режиму майна, не врахувавши всих обставин, які вказані судом вище. Зглядаючись на норми права відповідачці [PERSON] слід було подати позовну заяву про визнання спірного житлового будинку спільною сумісною власністю на підставі ст. 62 СК України. Оспорюваний правочин суперечить ч. 1 ст. 203 ЦК України, зокрема, договір про поділ майна суперечить Сімейному Кодексу України. Згідно ст. 215 ЦК України, зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п»ятою та шостою статті 203 ЦК України, ( суперечить актам цивільного законодавства). Крім того, слід зазначити, що відповідачці [PERSON] на момент підписання договору про поділ майна виповнилося 50 років, а йому 73 роки. В цей період його життя у нього погіршилася пам»ять, за таких обставин він підписав цей договір, не знаючи його природи і не розуміючи його дійсних наслідків. Пізніше він звернувся до адвоката, який роз»яснив йому, що він віддав [PERSON] 12 частину свого будинку. В зв»язку з чим у нього постала необхідність звернутися до суду на предмет визнання не дійсним правочину, а саме договору про поділ майна. Крім того, слід зазначити, що сторонами були порушені істотні умови оспорюваного правочину, а саме, пункту, який міститься розділі 5 договору, - при укладенні договору відсутній будь - який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними, так, на думку суду сторонами, зокрема, відповідачкою [PERSON] було приховано той факт, що спірне майно було придбане [PERSON] ще задовго, за більше, ніж 10 років, до укладення шлюбу. Що стосується повнолення строку позовної давності, то суд зазначає наступне. В зв'язку з тим, що строк позовної давності у даній справі минув в 2013 році, постала необхідність у його поновленні. Суд вважає, що [PERSON] пропустив строк позовної давності через хворобу, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Так, згідно Консультативного висновку № 4/5609 від 12.03.2001 р., що виданий [PERSON] йдеться про те, що останній перебував на консультації в Інституті отоларингології ім. проф.. О.С. Коломійченка стосовно ракової хвороби, за діагнозом «Базалиома спинки носа с права» (рак шкіри ) Також, з 2001 року, [PERSON] хворіє на інше онкологічне захворювання, в зв'язку з чим йому встановлено діагноз «Хондробластома». Згідно довідки Київської онкологічної лікарні МОЗ України. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні онкологічної лікарні з 03.06.2012 до 11.06.2012 р. За період перебування на стаціонарному лікуванні в онкологічній лікарні - 04.06.2012 р. [PERSON] була виконана операція по видаленню другого пальця правої руки. 17.09.2009 року, [PERSON] був на прийомі у лікаря онколога. Вказане підтверджується відповідним консультативним заключенням. Згідно даного Консультативного заключення, підтверджується, що [PERSON] отримав курс променевої терапії з 28.10.2003 р. по 14.11.2003 р. (консультативне заключення від 17.09.2009 - додається) В даному висновку йдеться про те, що 17.04.2006 р. по 04.05.2006 [PERSON] було здійснено повторний курс променевої терапії, в зв'язку з онкологічним захворюванням. (Консультативне заключення від 17.09.2009 - додається) Отже, як видно з медичних документів, [PERSON] дійсно, тяжко хворіє на рак шкіри з 2001 року. [PERSON], неодноразово, переніс променеву терапію. Як відомо, онкологічні захворювання та інші ракові захворювання повністю не піддаються лікуванню в Україні. На жаль, [PERSON], тяжко хворіє з 2001 року по сьогоднішній день. Таким чином, причиною пропуску строку позовної давності є саме тяжка хвороба [PERSON], який 06.08.2008 р. підписав договір поділу майна, що оспорюється. Виснажений хворобою 73 (семи десяти трьохлітній) [PERSON] підписав договір поділу майна подружжя на користь молодшої на 23 роки [PERSON], яка схилила його до розподілу майна, що було набуто ним за час шлюбу з першою дружиною, ще у 1994 році. Після підписання договору про поділ майна [PERSON] продовжує хворіти. До лікарні не звертається, оскільки через свій похилий віку чергову операцію може не витримати. Строки позовної давності пропустив через низку об'єктивних обставин, а саме, через поганий стан здоров'я. Грошей на лікування не вистачало. Грошей на адвоката не мав. Тому, строк для пред'явлення позову пропущений. В зв'язку з викладеним вище, суд визнає причини пропуску строку позовної давності, поважними, та приходить до висновку щодо поновлення [PERSON] строк для пред'явлення позову на предмет визнання правочину недійсним. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved