Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах [PERSON], [INFO] звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з даним позовом, в якому просила надати їй дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїду за межі України до Єгипту малолітньої дочки [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] на протязі жовтня - листопада 2018 року; стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати: 704 грн. 80 коп. судовий збір та 500 грн. витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який є батьком їхньої дочки [PERSON],[INFO]. Після розірвання шлюбу з відповідачем, дочка [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач за рішенням суду сплачує аліменти на утримання дочки, але не в повному обсязі і не регулярно. Дочка [PERSON] навчається в Жмеринській загальноосвітній шкоді І-ІІІ ступенів №5, має навчальні досягнення високого рівня. В якості заохочення дитини позивач пообіцяла доньці поїзду на відпочинок в Єгипет ( Шарм-єль-Шейх). З цією метою позивач придбала турпутівку на період з 28.10.2018 по 04.11.2018, що підтверджується договором №К450/180711-1 на туристичне обслуговування та розрахунковою квитанцією від 11.07.2018. В зв'язку з запланованою поїздкою за кордон позивач звернулася до відповідача з проханням надати нотаріально завірений дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої доньки [PERSON]. Відповідач відмовився добровільно надавати такий дозвіл без будь - яких пояснень. Таку ж відповідь позивач отримала і в минулому році, через що дитина була позбавлена очікує мого відпочину та оздоровлення на морі. Позивач перебуває в другому шлюбі, в якому народила ще одну дитину. Її сім'я бажає відпочити на морі за кордоном. Позивач вважає недопустимим, щоби двоє дітей, які виховуються в одній сім'ї мали нерівні умови для відпочинку тільки через те, що одному з них батько безпідставно не надає дозволу на тимчасовий виїзд за кордон. Вважає,що ненадання відповідачем дозволу на тимчасовий виїзд за межі України до Єгепту дочці [PERSON] позбавляє її законного права на підвищення рівня світогляду, покращення стану її здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку. Ухвалою від 04.09.2018 відкрито провадження та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] отримала копію ухвали. Відповідачу [PERSON] направлялась копія ухвала про відкриття провадження та копія позовної заяви разом з копіями доданих документів, однак на адресу суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено, що сторони по справі мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 17.01.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області (а.с.10). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с.8) виданого 02.12.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб та після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до довідки виконкому Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області №1525 від 19.07.2018 позивач [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. До складу її сім'ї входять: чоловік - [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] (а.с.9) Згідно копії договору №К450/180711-1 на туристичне обслуговування та копії розрахункової квитанції від 11.07.2018 позивач [PERSON] придбала туристичну путівку до Єгипету ( Шарм-єль-Шейх) на період з 28.10.2018 по 04.11.2018 (а.с.11-19) Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. п.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Окрім того, у відповідності до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Внаслідок наведеного, чинним законодавством України передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини (дітей) за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення, із зазначенням конкретного місця перебування дитини (дітей) у такий часовий проміжок, а не ймовірні, не визначені у датах виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній, конкретно визначеній державі. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні, суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини. А також, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, однак позивачем чи її представником не надано, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів, щодо відмови відповідача надати дозвіл на виїзд за кордон дитини чи створенні перешкод у її виїзді за межі України. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу (а.с.1,22). Суд на підставі викладеного та

Outcome: approved