Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у позові просив стягнути з [PERSON], як з позичальника коштів відповідно до кредитного договору № 2002576893, 27 270 грн. 73 коп. заборгованості, до складу якої входить: 22 633 грн. 16 коп. - залишок несплаченого кредиту, 1 грн. 76 коп. - відсотки за користування кредитом, 4 635 грн. 81 коп. - комісії за обслуговування кредиту, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.02.2013 року між публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту на суму 24 896 грн. 05 коп. строком на 11 місяців. В подальшому, 08.12.2013 року між «ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір факторингу № 08/12/2013, у відповідності до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступило позивачу право вимоги від [PERSON] заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, але взяті відповідачем зобов»язання по вчасному поверненню кредиту істотно порушені, у зв»язку з чим станом на 11 червня 2014 року за відповідачем рахується вищезазначена сума заборгованості. Також позивач просив стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 272 грн. 71 коп. У судове засідання представник позивача не з»явився, але від ТОВ "ОТП Факторинг Україна" за підписом представника Зотова О.В., який відповідно до довіреності від 28.11.2013 року не обмежений у праві підпису від імені позивача як позовних заяв, так і заяв, до суду надійшла заява, у якій він просив справу розглянути за відсутності представника позивача, а також не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні був відсутній, викликався в судове засідання шляхом публікації оголошення в пресі «Деснянська правда» за № 44 (28451) від 06 листопада 2014 року. У зв»язку з неявкою сторін відповідно до ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. 07.02.2013 року між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2002576893, відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати позичальнику споживчий кредит у розмірі 24896 грн. 05 коп. з цільовим використанням - на придбання товарів та послуг у продавців 1,2,3,4 на умовах сплати 0,01% річних за користування кредитом строком на 11 місяців, а позичальником взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом та інших платежів, в тому числі й комісії, визначених цим договором та додатком № 1 «Графік платежів», що є невід'ємною частиною договору. [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконував. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов»язання повинні виконуватися належним чином, належними сторонами та у встановлений строк, а про невиконання зобов»язань відповідачем свідчить заборгованість, розмір якої підтверджується розрахунком позивача на а.с.15. Відповідно до п.3.6 кредитного договору банк має право відступити повністю чи частково свої права за кредитним договором третій особі. Згідно ч.1, ч.2 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. 08.12.2013 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір факторингу № 08/12/2013, у відповідності до умов якого ПАТ "ОТП Банк" відступив ТОВ "ОТП Факторинг Україна" право вимоги від [PERSON] заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 07.02.2013 року № 2002576893. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. ТОВ "ОТП Факторинг Україна" 20.12.2013 року надсилало відповідачу повідомлення про зміну умов кредитного договору № 2002576893 від 07.02.2013 року з зазначенням відступлення права вимоги ПАТ «ОТП Банк» заборгованості на загальну суму 27 270 грн. 73 коп. Згідно витягу з акту приймання-передачі реєстру боржників від 08.12.2013 року заборгованість по кредиту за договором № 2002576893 від 07.02.2013 року складала 27 270 грн. 73 коп. Положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Протягом розгляду цивільної справи відповідач [PERSON] не скористався своїми процесуальними правами та не надав суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування, в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов'язань за укладеним кредитним договором. З огляду на встановлене суд приходить до висновку, що у зв»язку з тим, що відповідач належно та в строк не виконав зобов'язання кредитного договору, про що свідчить наявність простроченої заборгованості, то вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладених між сторонами договорів та нормами чинного законодавства України і підлягають задоволенню у повному обсязі. В зв'язку із задоволенням позову у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі: в рахунок відшкодування сплаченого ним судового збору при зверненні до суду 272 грн. 71 коп.

Outcome: approved