Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

02.06.2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Демидівської сільської ради Березівського району Одеської області, відділу Держгеокадастру у Березівському районі Одеської області про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Позивач посилається на те, що [INFO] померла матір її чоловіка [PERSON] - [PERSON], після її смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 7.35 га, розташована на території Демидівської сільської ради. Позивач зазначила, що у встановлений законом строк [PERSON] не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, так як вважав, що фактично її прийняв, оскільки на час смерті матері проживав разом з нею. [PERSON] вказала, що з 2007 року чоловік важко хворів, після смерті матері його стан здоров'я значно погіршився, з червня 2010 року неодноразово лікувався стаціонарно та амбулаторно, саме тому не мав змоги звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, зазначила, що [INFO] [PERSON] помер. Позивач у заяві вказала, що у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, та успадкувала усе належне йому на день смерті майно. У видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті його матері, позивачу було відмовлено, оскільки не надано підтверджуючих документів на спадкування, крім того з наданих позивачем правовстановлюючих документів на спадкове майно неможливо встановити родинні відносини між [PERSON] та [PERSON], так як у свідоцтві про народження [PERSON] ім'я матері записано - [PERSON], а свідоцтві про смерть [PERSON] записано ім'я - [PERSON], також не надано доказів факту проживання спадкодавця та спадкоємця на момент смерті. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить суд задовольнити її позовну заяву. У судовому засіданні 19.09.2016 року позивач позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обґрунтування зазначені у позовній заяві. Представник відділу Держгеокадастру у Березівському районі Одеської області у судовому засіданні 19.09.2016 року зазначила, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Представник Демидівської сільської ради Березівського району Одеської області у судове засідання 19.09.2016 року не з'явився, разом з тим 10.06.2016 року подав до суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, зазначив, що позов визнає у повному обсязі, заперечень проти позову не має (а.с.45). Окрім того, під час судового засідання 01.07.2016 року представник Демидівської сільської ради під час надання пояснень також визнав позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, врахувавши думку представників відповідачів, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до частини четвертої статті 174 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено: «У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову…». Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] померла [PERSON] (а.с.6), та відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7) помер [PERSON]. Згідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8) матір'ю [PERSON] зазначено - [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.9) [PERSON] та [PERSON] одружилися. Відповідно до державного акту про право приватної власності на землю серії [NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7.35 га на території Демидівської сільської ради (а.с.10). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що за свого життя [PERSON] підтримував родинні стосунки з матір'ю [PERSON], в останні роки вони проживали разом, скільки здоров'я матері погіршилось, [PERSON] піклувався та доглядав за своєю матір'ю. Після смерті матері, у жовтні 2010 року помер також і він. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] стверджується співпаданням зазначення їх прізвищ, які відображені в наданих суду документах та тим, що [PERSON] померла у с. Демидове Березівського району Одеської області, тобто саме там, де був зареєстрований та проживав [PERSON] , свідки пояснили, що вони підтримували родинні стосунки, та взаємовідносини між ними були як мати та сина. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявником надані належні та допустимі докази родинних відносин [PERSON] та [PERSON]., які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, що є підставою для задоволення вимоги позивача щодо встановлення факту, що [PERSON], який помер [INFO] являється сином [PERSON], померлої [INFO]. Крім того, задоволенню підлягає вимога про встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем - [PERSON] на час відкриття спадщини, оскільки вказане підтверджується довідкою Демидівської сільської ради №137 від 11 березня 2016 року (а.с.16), в якій вказано, що [PERSON] з 2008 року фактично проживала та вела спільне господарство разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. На переконання суду, наявні докази та допитані свідки дають достатні підстави вважати, що дійсно свідки бачили спільне постійне проживання [PERSON], померлого [INFO], та [PERSON], померлої [INFO]. Щодо вимоги позивача про визнання за нею право власності на земельну ділянку площею 7.35 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Демидівської сільської ради Березівського району Одеської області, яка належала померлій [PERSON], та яку прийняв у спадщину її син [PERSON], померлий [INFO], то суд вважає зазначити наступне: Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. Згідно витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі від 18.09.2014 року було зареєстровано спадкову справу [PERSON] (а.с.11). Згідно витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі від 07.04.2016 року спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є [PERSON] (а.с.12), також згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.04.2016 року та згідно свідоцтва про право на спадщину за законом - власником земельної ділянки площею 6.5158 га на території Демидівської сільської ради є [PERSON] (а.с.13-14). Відповідно до довідок виданих виконавчим комітетом Демидівської сільської ради №136 та 137 - [PERSON] на день своєї смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.15), також [PERSON] на день своєї смерті та починаючи з 2008 року фактично проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). У відповідності до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як встановлено судом, [PERSON] звернулась до нотаріуса щодо отримання спадщини, однак Листом від 04.11.2014 року нотаріусом надано роз'яснення та відмовлено у праві на спадкування. Відповідно до статті 1218 ЦК України: «До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті». Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України: «Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її… Спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини». Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право. [PERSON] виявила згоду на прийняття спадщини, звернувшись до нотаріальної контори для її отримання. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Статтею 41 ч.1, ч.4 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним». Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням її права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин. Визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, за умови прийняття [PERSON] спадщини за законом після смерті її чоловіка у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд доходить висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом визнання за нею право власності на земельну ділянку площею 7.35 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Демидівської сільської ради Березівського району Одеської області, яка належала померлій [PERSON], та яку прийняв у спадщину її син [PERSON], померлий [INFO]. Рішення повинно відповідати вимогам статтей 213, 215 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved