Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності в порядку спадкування за законом та в порядку поділу спадкового майна, посилаючись на те, що 12 вересня 2006 року померла їх бабуся [PERSON] в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на: 1/2 частину будинковолодіння № 3 по вул. Нагірна в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області, що належала померлій, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, яке збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року згідно погосподарських книг Парпуровецької сільради Вінницького району. Інвентаризаційна вартість цілого будинку складає 24322 грн. Згідно свідоцтва № 131 на право особистої власності на жилий будинок видане 11 березня 1988 року, цілий жилий будинок в с. Хижинці по вул. Будьоного, 13 дійсно належить колгоспному двору головою якого є [PERSON], свідоцтво видано на підставі рішення Вінницької районної ради за № 167 від 23 травня 1987 року. Також до складу спадкового майна після смерті 12 вересня 2006 року [PERSON] входить: земельна ділянка площею 1,6618 гектарів у межах згідно з планом, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Вінницька область, Вінницький район, Парпуровецька сільська рада; кадастровий номер: 0520684900:06:005:0022, що належала спадкодавиці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 235176 виданий 01 червня 2005 року Вінницькою районною державною адміністрацією та Вінницьким районним відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 17 лютого 2003 року за № 136. Однак оригінал даного державного акту втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Подільська Зоря» від 29 вересня 2016 року за № 40 (8617). В звязку з цим позивачі не мають можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті 12 вересня 2006 року [PERSON], який прийняв спадщину, була лише донька померлої, тітка позивачів [PERSON], так як на момент смерті спадкодавця постійно проживала та була зареєстрована з нею за однією адресою в будинку № 3 по вул. Нагірна в с. Хижинці Вінницького району. Ці дії згідно ст. 1268 ч. 3 ЦК України свідчать про прийняття спадщини. Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті 12 вересня 2006 року [PERSON], які прийняли спадщину, відсутні, оскільки крім доньки спадкодавця - [PERSON], ніхто більше в будинку, на момент смерті спадкодавця не проживав та не був зареєстрований, а також ніхто не подавав у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини. Так, згідно листа Вінницької районної державної нотаріальної контори від 21 квітня 2016 року за № 953/02-17 спадкова справа після смерті 12 вересня 2006 року [PERSON] взагалі не заводилася. Таким чином, після смерті 12 вересня 2006 року [PERSON] фактично прийняла спадщину донька померлої, тітка позивачів - [PERSON], але за життя не встигла оформити своїх спадкових прав після смерті матері. 24 серпня 2015 року померла тітка позивачів [PERSON] в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на: будинковолодіння № 3 по вул. Нагірна в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області, 1/2 частина належала померлій, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, яке збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року згідно погосподарських книг Парпуровецької сільради Вінницького району, а іншу 1/2 частину вона успадкувала після смерті 12 вересня 2006 року матері [PERSON], але за життя не оформила своїх спадкових прав. Свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на даний будинок за життя не отримала. Також до складу спадкового майна після смерті 24 серпня 2015 року [PERSON] входить: земельна ділянка площею 1,6480 гектарів, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Вінницька область, Вінницький район, Парпуровецька сільська рада; кадастровий номер: 0520684900:06:005:0021, що належала спадкодавиці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 235287 виданий 07 вересня 2005 року Вінницькою районною державною адміністрацією та Вінницьким районним відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 17 лютого 2003 року за № 136; земельна ділянка площею 1,6618 гектарів у межах згідно з планом, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Вінницька область, Вінницький район, Парпуровецька сільська рада; кадастровий номер : 0520684900:06:005:0022, що належала спадкодавиці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 235176 виданий 01 червня 2005 року Вінницькою районною державною адміністрацією та Вінницьким районним відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 17 лютого 2003 року за № 136, що була фактично успадкована [PERSON] після смерті 12 вересня 2006 року матері [PERSON]. Однак оригінали цих правовстановлюючих документів втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Подільська Зоря» від 29 вересня 2016 року за № 40 (8617). Взвязку з цими обставинами позивачі не мають можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі. Позивачі по справі: [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями по праву представлення після смерті 24 серпня 2015 року тітки [PERSON], оскільки їх батьки, рідні брати померлої [PERSON] (батько [PERSON]) помер 15 грудня 2014 року; [PERSON] (батько [PERSON]) помер 23 грудня 2011 року, тобто померли до дня смерті спадкодавця - 24 серпня 2015 року [PERSON]. Проте, у свідоцтвах про народження батьків позивачів, а також у свідоцтві про народження спадкодавця [PERSON] в графі мати значиться: [PERSON] Олексова, а в свідоцтві про смерть її імя значиться: [PERSON]. Спадщину після смерті 24 серпня 2015 року [PERSON] позивачі по справі: [PERSON] та [PERSON] прийняли, так як у встановлений законом строк звернулися з заявами про прийняття спадщини. Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті 24 серпня 2015 року [PERSON] - відсутні. Позивачі добровільно домовилися про поділ спадкового майна, що залишилося після смерті 24 серпня 2015 року [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті 12 вересня 2006 року [PERSON], але за життя не оформила своїх спадкових прав. Цей договір підписано між ними письмово, але в нотаріальній конторі не мають можливості оформити свої спадкові права, оскільки відсутні належні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Позивачі [PERSON] та [PERSON] домовилися, щоб в порядку поділу спадкового майна після смерті 24 серпня 2015 року тітки [PERSON] визнати за [PERSON] право власності на: 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 3 по вул. Нагірна в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області; земельну ділянку площею 1,6480 гектарів, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Вінницька область, Вінницький район, Парпуровецька сільська рада; кадастровий номер: 0520684900:06:005:0021, що належала спадкодавиці [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 235287 виданий 07 вересня 2005 року Вінницькою районною державною адміністрацією та Вінницьким районним відділом земельних ресурсів, на імя [PERSON] на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 17 лютого 2003 року за № 136. Також, домовилися, щоб в порядку поділу спадкового майна визнати за [PERSON] на праві власності: 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 3 по вул. Нагірна в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області; земельну ділянку площею 1,6618 гектарів у межах згідно з планом, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Вінницька область, Вінницький район, Парпуровецька сільська рада; кадастровий номер: 0520684900:06:005:0022, що належала спадкодавиці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 235176 виданий 01 червня 2005 року Вінницькою районною державною адміністрацією та Вінницьким районним відділом земельних ресурсів на імя [PERSON] на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 17 лютого 2003 року за № 136, що була фактично успадкована [PERSON] після смерті 12 вересня 2006 року матері [PERSON]. З огляду на вищевикладене позивачі звернулись з даним позовом до суду, яким просить встановити факт, що має юридичне значення та визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судове засідання сторони не зявились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивачі [PERSON] та [PERSON] та адвокат [PERSON] позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити, змін та доповнень не мають. Представник відповідача, в особі Парпуровецького сільського голови [PERSON] - при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 12 вересня 2006 року померла спадкодавиця бабуся позивачів [PERSON] в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 050202 від 12.09.2006 року (а.с.6). 24 серпня 2015 року померла тітка позивачів [PERSON] в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 319820 від 26.08.2015 року (а.с.7). За життя [PERSON], 09.02.2009 року, вчинила заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла в рівних частинах своїм братам [PERSON] та [PERSON], заповіт зареєстрований в реєстрі за № 5 (а.с.23). 15 грудня 2014 року помер брат рідний брат померлої тітки [PERSON] та батько позивача [PERSON] - [PERSON] в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 305946 від 19.12.20014 року (а.с.8). Факт родинних відносин між [PERSON] та померлим [PERSON], як між батьком та сином підтверджується свідоцтвом про народження позивача де в графі «батько» вказано «Поляруш Юрій Тодосійович», свідоцтво серії І-АГ № 158196 від 09.11.1968 року (а.с.15). 23 грудня 2011 року помер батько позивачки [PERSON] [PERSON] в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 218885 від 23.12.2011 року (а.с.9). Факт родинних відносин між [PERSON] та померлим [PERSON], як між батьком та дочкою підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки, де в графі «батько» вказано «Поляруш Дмитро Тодосійович», свідоцтво серії V-YP № 0119022 від 28.04.1964 року (а.с.13). 26 жовтня 1982 року позивачка [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище з «Поляруш» на «Мялківська», що підтверджується свідоцтвом серії І-АМ № 476316 від 26.10.1982 року (а.с.14). Однак у свідоцтвах про народження батьків позивачів, а також у свідоцтві про народження спадкодавця [PERSON] в графі мати значиться: [PERSON] Олексова, а в свідоцтві про смерть її імя значиться: [PERSON] (а.с.6,10-12). Земельна ділянка площею 1,6618 гектарів у межах згідно з планом, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Вінницька область, Вінницький район, Парпуровецька сільська рада; кадастровий номер: 0520684900:06:005:0022, належала спадкодавиці [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 235176 виданий 01 червня 2005 року Вінницькою районною державною адміністрацією та Вінницьким районним відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 17 лютого 2003 року за № 136 (а.с.25-29). Однак оригінал даного державного акту втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Подільська Зоря» від 29 вересня 2016 року за № 40 (8617) (а.с. 34-35). Земельна ділянка площею 1,6480 гектарів, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Вінницька область, Вінницький район, Парпуровецька сільська рада; кадастровий номер: 0520684900:06:005:0021, належала спадкодавиці [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 235287 виданий 07 вересня 2005 року Вінницькою районною державною адміністрацією та Вінницьким районним відділом земельних ресурсів, на імя [PERSON] на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 17 лютого 2003 року за № 136 (а.с.30-33). Відповідно до довідки-виписки № 393 від 18.05.2016 року із списків членів КСП «Перемога» в с. Хижинці, під порядковим номером № 577 значиться [PERSON], їй належить право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності СТОВ «Перемога» розміром 1,66 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (а.с.36,38). Відповідно до довідки-виписки № 394 від 18.05.2016 року із списків членів КСП «Перемога» в с. Хижинці, під порядковим номером № 578 значиться [PERSON], їй належить право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності СТОВ «Перемога» розміром 1,66 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (а.с.37,38). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на: 1/2 частину будинковолодіння № 3 по вул. Нагірна в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області, що належала померлій, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, яке збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року згідно погосподарських книг Парпуровецької сільради Вінницького району. Інвентаризаційна вартість цілого будинку складає 24322 грн (а.с.41-45). Свідоцтвом № 131 від 11.03.1988 року про право приватної особистої власності на жилий будинок підтверджується право власності на будинок № 13 по вул. Будьонного в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області власником є [PERSON] Олексивна, а також остання є колгоспною двору (а.с.40). Рішенням 4 сесії 23 скликання від 04 лютого 1999 року Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, «Про перейменування вулиць» перейменовано «вулицю Будьонного» на «вулицю Нагірну» (а.с.52). Відповідно до довідки № 395 від 18.05.2016 року та довідки № 392 від 18.05.2016 року, № 390 від 18.05.2016 року, виданої виконкомом Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON], яка померла 24.08.2015 року та [PERSON], яка померла 12.09.2006 року за життя володіли, користувалися та розпоряджалися будинком, який знаходиться в с. Хижинці, вул. Нагірна, 3, Вінницького району Вінницької області (а.с.47). Актом від 16 травня 2016 року, затвердженим Парпуровецьким сільським головою, підтверджується факт того, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є рідними дітьми [PERSON], яка померла 12.09.2006 року, усі діти народилися та проживали в [INFO] (а.с.53). Однак оформити свої спадкові права позивачі не мають можливості, оскільки в них відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується листом нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори від 21.04.2016 року за вих. № 953/02-17 (а.с.67). Позивачі [PERSON] та [PERSON] добровільно домовилися про поділ спадкового майна, що залишилося після смерті 24 серпня 2015 року [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті 12 вересня 2006 року [PERSON], але за життя не оформила своїх спадкових прав (а.с.68-69). Інших спадкоємців не має. Заповіт не вчинявся. За нормами ч. 3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки, при розгляді даної цивільної справи знайшов своє підтвердження факт того, що [PERSON], [INFO], яка померла 24 серпня 2015 року, [PERSON], [INFO], який помер 23 грудня 2011 року та [PERSON],[INFO], який помер 15 грудня 2014 року були рідними братами та сестрою, а їхньою матірю була [PERSON], яка померла 12 вересня 2006 року, то з метою забезпечення реалізації спадкових прав позивачів, які підлягають судовому захисту, суд вважає за необхідне встановити факт родинних відносин, про який просять позивачі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 2\~ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути\~\~встановлені також факти, від яких\~\~залежить виникнення, зміна або припинення особистих\~\~чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 16 Цивільного кодексу України\~визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі\~ст.1217 ЦК України\~спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Згідно\~ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ст. 1266 ЦК України, \~внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини; прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну; при спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення. Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При вирішенні спору суд відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~застосовує\~\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція)встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.\~\~Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що\~пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких , заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні «Рисовський проти України» (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено «Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права,\~державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивачів на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved