Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

15 травня 2018 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 25 січня 2013 року в сумі 30013,58 грн. та 1762,00 грн. судових витрат. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що відповідно до укладеного 25 січня 2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON]. договору № б/н відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 1200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач взяв на себе зобов'язання щомісячно сплачувати кредит, відсотки за його користування, комісію, а також інші витрати згідно договору. Однак у зв'язку з тим, що відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, станом на 31 березня 2018 року виникла заборгованість на загальну суму 30013,58 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом на суму 1138,68 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом - 23969,49 гривень, заборгованості за пенею - 3000,00 гривень, штрафу (фіксована частина) - 500,00 гривень та штрафу (процентна складова) - 1405,41 гривень. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою судді від 05 червня 2018 року у справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений ухвалою строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н від 25 січня 2013 року, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України та п.2.1.1.2.3 "Умов та правил надання банківських послуг", щодо встановлення та зміни кредитного ліміту зазначено, що при укладенні Договору Клієнт дає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 "Умов та правил надання банківських послуг". Відповідно до матеріалів справи при укладені кредитного договору відповідач був ознайомлений з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку" на що вказує його підпис. Даний факт свідчить, що між [PERSON] та Банком було укладено кредитний договір. Пунктом 2.1.1.12.2 "Умов та правил надання банківських послуг" передбачено, що у випадку непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 договору. Пунктом 1.1.3.2.3. "Умов та правил надання банківських послуг" передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту, зобов'язанрий не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Відповідно до п.1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Відповідно до п.1.1.2.5 "Умов та правил надання банківських послуг" - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.1.1.2.6 "Умов та правил надання банківських послуг" - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.1.1.2.7 "Умов та правил надання банківських послуг". Позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 1200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач взяв на себе зобов'язання щомісячно сплачувати кредит, відсотки за його користування, комісію, а також інші витрати згідно договору. Однак відповідачем не виконуються вищевказані умови кредитного договору та згідно наданого представником позивача розрахунку станом на 31 березня 2018 року виникла заборгованість на загальну суму 30013,58 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом на суму 1138,68 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом - 23969,49 гривень, заборгованості за пенею - 3000,00 гривень, штрафу (фіксована частина) - 500,00 гривень та штрафу (процентна складова) - 1405,41 гривень. В силу положень ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Невиконання відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів у встановлений кредитним договором термін, надає право позивачу вимагати від нього вчинення цих дій у судовому порядку. Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Разом з тим позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та штрафу. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, постанові від 11 жовтня 2017 року №347/1910/15-ц. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Частина 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" вказує на те, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Тому відповідно до зазначеного вище суд вважає, що штраф в розмірі 500,00 грн. та 1405,41 грн. не підлягає до стягнення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" слід стягнути судовий збір у розмірі 1762,00 гривні, сплачений позивачем при поданні позову. 20 липня 2018 року до Любешівського районного суду Волинської області від Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" надійшло повідомлення №Е.65.0.0.0./3-365676 від 07 липня 2018 року. В ньому зазначається, що з 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" у зв'язку з чим просить по всім судовим провадженням, судовий розгляд по яким не завершено, вказувати нову назву банку. Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України "Про Акціонерні товариства", зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов'язаних зі зміною назви. Наведеної теоретичної позиції притримуються судові органи при розгляді судових справ. Так, відповідно до пункту 1.4 пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" звернута увага господарських судів, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є реорганізацією. Таким чином, у зв'язку з вказаним вище, змінити назву позивача з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк". Належна оцінка зібраних у справі доказів вказує на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача. А тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по кредитному договору від 25 січня 2013 року в розмірі 28108 грн. 17 коп., яка складається з наступного: 1138 грн. 68 коп. заборгованість за кредитом; 23969 грн. 49 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3000 грн. 00 коп. заборгованість за пенею. В іншій частині задоволення позовних вимог суд вважає слід відмовити. На підставі ст.ст.509, 526, 527, 530, 534, 549, 551, 599, 616, 1049, 1054 ЦК України, ст.61 Конституції України та

Outcome: partial