Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося в суд із позовом до [PERSON] прозвернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 31.07.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №129 микр-ср, відповідно до якого відповідач від ПАТ КБ "ПриватБанк" отримав кредит у розмірі 79534,00 гривень на строк до 10.07.2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором відповідач [PERSON] уклав договір застави з ПАТ КБ "ПриватБанк", згідно якого він надав в заставу банку рухоме майно, а саме: автомобіль HONDA , модель: Civic, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: SHHFN23608U006814, реєстраційний номер: АІ6999ВТ, що належить на праві власності [PERSON]. Оскільки, свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом відповідач [PERSON] не виконав у нього станом на 06.10.2015 року перед Позивачем виникла заборгованість в сумі 265090,62 гривень. Виходячи із вимог ст.ст. 19, 20 Закону України "Про заставу", ПАТ КБ "ПриватБанк" просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором вилучити у відповідача та передати в заклад ПАТ «КБ «ПриватБанк" автомобіль HONDA , модель: Civic, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: SHHFN23608U006814, реєстраційний номер: АІ6999ВТ, що належить на праві власності [PERSON], комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля HONDA , модель: Civic, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: SHHFN23608U006814, реєстраційний номер: АІ6999ВТ, що належить на праві власності [PERSON]та в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором звернути стягнення на зазначений автомобіль, шляхом продажу вказаного предмету застави Позивачем з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з наданням повноважень на отримання дубліката Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також з наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для продажу предмету застави та просить стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву, в якій уточнив позовні вимоги та остаточно просив суд вилучити у відповідача [PERSON] та передати в заклад ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570)\~\~предмет застави, а саме: автомобіль HONDA , модель: Civic, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: SHHFN23608U006814, реєстраційний номер: АІ6999ВТ, що належить на праві власності [PERSON], та збовязати відповідача [PERSON] передати ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» комплект\~\~ключів, свідоцтво про реєстрацію\~\~транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля HONDA , модель: Civic, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: SHHFN23608U006814, реєстраційний номер: АІ6999ВТ, що належить на праві власності відповідачу [PERSON] та надати ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» право від імені відповідача [PERSON] на зніття та постанову на облік предмету застави - автомобіля HONDA , модель: Civic, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: SHHFN23608U006814, реєстраційний номер: АІ6999ВТ в органах ДАІ України. Обгрунтовуючи уточнені позовні вимоги, представник позивача посилася на те, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2012 року звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №129 микр-ср від 31.07.2008 року на предмет застави: автомобіля HONDA , модель: Civic, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: SHHFN23608U006814, реєстраційний номер: АІ6999ВТ, що належить на праві приватної власності [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, пояснив, що з наданими позивачем розрахунками заборгованості за кредитним договором не погоджується та просив відмовити в задоволенні позову з застосуванням строку позовної давності. Вислухавши пояснення учасників по справі, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що 31.07.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №129 микр-ср, відповідно якого відповідач отримав від позивача кредит в розмірі 79534,00 гривень та відповідно до додатку № 1 кредтного договору прийняв на себе зобов'язання щомісячно погашати його в сумі 2274,00 гривень і провести повну його виплату до 10.07.2013 року та сплатити відсотки 24 % річних за користування кредитом, а прострочена процентна ставка складає 50%, що підтверджується кредитним договором та додатком № 1 до нього (а. с. 12-15). Як встановлено у судовому засіданні, з метою забезпечення виконання зобов'язань по сплаті кредиту Відповідачем між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] 31.07.2008 року був укладений договір застави транспортного засобу, предметом якого був автомобіль HONDA , модель: Civic, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: SHHFN23608U006814, реєстраційний номер: АІ6999ВТ, що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 16-18). В судовому засіданні знайшов підтвердження факт ухилення Відповідача [PERSON] від виконання своїх зобов'язань щодо погашення кредиту. Так, відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту №129 микр-ср від 31.07.2008 року укладеного між Позивачем та [PERSON] станом на 06.10.2015 року встановлено, що Відповідач сплату кредиту та відсотків за користування ним не у встановлені договором строки не проводить та у нього виникла заборгованість у сумі 265090,62 гривень, з них: заборгованість за кредитом в розмірі 60529,59 гривень; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом 99109,50 гривень; пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором 92590,07 гривень; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: штраф (фіксована частина) 250,00 гривень; штраф (процентна складова). Судом встановлено, що заочним рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30.10.2012 року було задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк, [PERSON] про звернення стягнення; звернуто стягнення на рухоме майно за договором застави, а саме: автомобіль HONDA , модель: Civic, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: SHHFN23608U006814, реєстраційний номер: АІ6999ВТ, що належить на праві приватної власності [PERSON], для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №129 микр-ср від 31.07.2008 року в розмірі 152\~180,42 грн. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 29.10.2013 року заочне рішення від 30.10.2012 року скасовано, а ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27.12.2013 року позовну заяву по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк, [PERSON] про звернення стягнення залишено без розгляду. Банком не надано доказів того, що ним направлялось та відповідачем було отримано вимогу банку про отримання предмету застави в заклад. Відповідно до\~статті 44 Закону України «Про заставу», заклад як самостійний вид застави виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Із змісту наданого позивачем договору застави вбачається, що сторони не домовлялися про передачу автомобіля у заклад, та він знаходився у користуванні заставодавця, який зобов'язувався забезпечити його належне зберігання, а також застрахувати і надавати можливість для перевірки його стану. Відповідних положень законодавства, що надають право вимагати передачі в заклад майна, яке на підставі договору застави знаходиться в розпорядженні заставодавця, відповідачем не наведено. Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України „Про заставу" заклад -застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя. Обов'язки та права заставодержателя при закладі передбачені ст.ст.\~45,\~46\~вказаного\~Закону. Таким чином, враховуючи зміст поняття закладу, права та обов'язки сторін при закладі, відповідно до ст.ст. 44, 45, 46 Закону України „Про заставу", заклад є одним із самостійних способів застави, і за своєю правовою природою покликаний забезпечити можливість заставодержателя виконати зобов'язання заставодателя примусово, зокрема шляхом звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 1\~ст.584 ЦК України\~у договорі застави визначаються суть, розмір і строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору. Таким чином заклад є цивільно-правовим договором, укладення якого полягає у досягненні згоди між його сторонами стосовно всіх істотних умов. Безспірно встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] не погоджували між собою передачу автомобіля, належного Відповідачу, у заклад. Таким чином, вимога про примусове вилучення автомобіля і передачу його у заклад не відповідає ані умовам договору, ані чинному законодавству. Крім того, в ході судового розгляду справи спростовано посилання представника позивача на факт набрання законної сили рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2012 року, за яким звернуто стягнення на автомобіль відповідача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Що стосується заяви відповідача про застосування строків позовної давності до вимог про звернення стягнення на предмет застави, суд не вбачає підстав для їх застосування, осільки відмовляє в задоволенні позову в звязку з його недоведеністю, окрім того, позовні вимоги представником позивача було змінено і вимоги щодо звернення стягнення на предмет застави в уточненій позовній заяві ним не ставились. Відповідно до ч.1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У зв`язку з викладеним, приймаючи до уваги встановлені судом обставини та відповідні їм спірні правовідносини, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed