Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки та виселення, свої вимоги мотивує тим, що 24.07.2007 року між [PERSON] та позивачем був укладений договір № KIQ0GA00000063 відповідно до якого, [PERSON] отримав кредит у розмірі 60000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.07.2017 року. Відповідач за вказаним договором свої зобов'язання не виконав. Станом на 04.12.2013 року має заборгованість в розмірі 161860,92 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 24.07.2007 року між банком та відповідачем укладено договір іпотеки № KIQ0GA00000063. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 52,50 м2, житловою площею 29, 20 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу1 на праві власності на підставі договору дарування. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 383800 грн. 00 коп. Просить звернути стягнення на предмет застави квартиру загальною площею 52.50 кв.м., житловою площею 29.20 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № KIQ0GA00000063 від 24.07.2007 р.) Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав наведених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав через безпідставність та необґрунтованість, просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча повідомлялась належним чином, про причину неявки суд не повідомила,заяв та клопотань про слухання справи у її відсутність суду не надала. Суд вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та доведено матеріалами справи, що 24.07.2007 року між [PERSON] та позивачем був укладений договір № KIQ0GA00000063 відповідно до якого, Відповідач отримав кредит у розмірі 60000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.07.2017 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п. 2.2 кредитного договору відповідач зобов'язався повернути кредит в сумі, вказаній в договорі, своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за цим договором сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строках та на умовах, що визначені цим договором. Борг відповідача станом на 04.12.2013 року становить суму 161860,92 доларів США, яка складається з 55408,25 доларів США - заборгованість за кредитом; 41087,52 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6256,15 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 51371,54 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина); 7706,17 доларів США - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № KIQ0GA00000063 від 24.07.2007 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 24.07.2007 року між банком та відповідачем укладено договір іпотеки №KIQ0GA00000063. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 52.50 кв.м., житловою площею 29.20 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору дарування. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 383800 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом стягнення на предмет іпотеки. Згідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менше ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе за договором зобов'язань, що є порушенням норм чинного законодавства України. Оцінюючи зібрані докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно Довідки «Міський житловий центр» №318 від 19.02.2014 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON]. В частинах 2 і 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» законодавець установлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. У п. 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. При цьому пред'явлення позову не є пред'явленням вимоги відповідно до ст. 40 Закону України "Про іпотеку", оскільки на момент звернення ПАТ КБ "ПриватБанк" до суду із позовом про виселення, його права повинні бути порушені відповідачем шляхом невиконання вимоги про звільнення житлового приміщення. Наявність письмової вимоги про звільнення житлового приміщення є обов'язковою умовою при задоволенні позову про виселення із іпотечного житла. Тобто, при вирішенні позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд має враховувати те, що виселення мешканців житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом, зокрема при вирішенні цього питання слід чітко враховувати вимоги ч.ч. 2, 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», якими встановлено певний порядок дій іпотекодержателя ( банку). При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов, а саме: у разі, якщо мешканці не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів отримання відповідачами письмової вимоги про добровільне звільнення квартири, яка є предметом іпотеки. Враховуючи вищезеначене суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги про виселення осіб зареєстрованих в квартирі, яка є предметом іпотеки і на яку судом звернено стягнення. Позовні вимоги в частині відшкодування витрат судового збору сплаченого Позивачем під час подачі позову підлягають до задоволення пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 3654 грн.00 коп., згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial