Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

14 червня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на слідуючі обставини. [INFO] померла бабуся заявника [PERSON] в с. Вишневе Татарбунарського району Одеської області, з якою заявник постійно проживав та вів спільне господарство на час відкриття спадщини. Після смерті спадкодавця залишилась земельна ділянка загальною площею 4,11 га, розташована на території Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту серії [NUMBER], виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 16.07.2003 року на ім'я [PERSON]. Цю земельну ділянку заявник має право успадкувати як спадкоємець за заповітом, який бабуся вчинила на його ім'я за життя. Однак, при зверненні до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Монастирліу О.П., заявнику було відмовлено у прийомі заяви та відкритті спадкової справи після смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Крім того, нотаріус звернув увагу, що у свідоцтві про смерть спадкодавця її ім'я зазначено як "[PERSON]", а у правовстановлюючому документі - Державному акті на право приватної власності на землю, належному останній, наявні розбіжності та ім'я власника вказано як «[PERSON]». Разом з тим, на думку заявника, згідно ч.3. ст.1268 ЦК України, він вважається таким, що прийняв спадщину у зв'язку з тим, що на день відкриття спадщини, а точніше з січня 2014 року постійно проживав без реєстрації зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство, оскільки бабуся була похилого віку та потребувала стороннього догляду. Крім того, заявник зазначає про наявність розбіжностей у правовстановлюючих документах спадкодавця у написанні її імені, де в свідоцтві про смерть ім'я спадкодавця вказано «[PERSON]», а в Державному акті на право приватної власності на землю - «[PERSON]». Посилаючись на ряд документів та враховуючи, що встановлення фактів, що мають юридичне значення можливо лише в судовому порядку, заявник звернувся до суду із вказаною заявою. Представник заявника - адвокат Дімітренко В.Є. в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, вимоги заяви підтримав в повному обсязі (а.с.17а). Представник Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, однак із наданої до суду заяви (а.с.24), вбачається, що заінтересована особа просить розглянути справу за відсутності її представника, не заперечуючи проти вимог заяви. Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З огляду на належне сповіщення заявника та зацікавленої особи про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі сторін. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] позбавлений можливості вступити у спадок по заповіту в установленому законом порядку після смерті своєї бабусі - [PERSON], померлої [INFO], через відмову нотаріуса у прийомі заяви та відкритті спадкової справи, у зв'язку з відсутністю доказів сумісного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Крім цього, необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документу на земельну ділянку спадкодавцю, де ім'я померлої зазначено як «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». Вказане підтверджується: - копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.04.2015 року (а.с.7), згідно якого [PERSON] померла [INFO] в с. Вишневе Татарбунарського району Одеської області; - копією заповіту, складеного 06.12.2006 року (а.с.8), із якого вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем по заповіту на все майно, яке належало [PERSON] на день її смерті; - копією Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 16.07.2003 року (а.с.9), згідно якого [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 4,11 га, розташованої на території Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - довідко № 313 Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 25.05.2017 року (а.с.10) з якої вбачається, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], на день смерті дійсно проживалау своєму будинку з онуком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з січня 2014 року, але зареєстрований останній за адресою: [ADDRESS] - листом нотаріуса (а.с.11), згідно якого нотаріальною конторою відмовлено заявнику у прийнятті заяви та відкритті спадкової справи, у зв'язку з втратою ним 6-місячного строку для прийняття спадщини, та не наданням доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім того, наявні розбіжності у правовстановлюючих документах, де в Державному акті на землю вказано ім'я власника "[PERSON]", а у свідоцтві про смерть ім'я спадкодавця зазначено як «[PERSON]»; - витребуваною судом інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №48209331 від 26.06.2017 року (а.с.23), якою повідомляється, що за результатами пошуку спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] - інформація відсутня; - з витягу з погосподарської книги №3 по Вишнівській сільській раді, облікова картка об'єкта господарського обліку за 2011-2015 роки (а.с.26) слідує, що головою домогосподарства, розташованого по [ADDRESS] є [PERSON]. У відповідності з ч.2 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для заявника встановлення вищезазначених фактів має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати його право на прийняття спадщини, як спадкоємця за заповітом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. В силу ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа, не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (за №1382-ІУ від 11.12.2003 року) передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, за відсутності заперечень заінтересованої особи (а.с.24), суд вважає можливим задовольнити вимоги заяви, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт постійного проживання заявника [PERSON] однією сім'єю з спадкодавцем [PERSON], на час відкриття спадщини - [INFO], за місцем мешкання спадкодавця, в належному їй будинку по [ADDRESS], що підтверджується довідкою Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с. 10) та витягом з погосподарської книги №3 (а.с.26). Враховуючи, що прийняти спадщину за законом в установленому законом порядку він позбавлений можливості через відмову нотаріуса (а.с.11), якому необхідно надати докази постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або встановити вказаний юридичний факт в судовому порядку, суд вважає можливим встановити юридичний факт постійного проживання заявника [PERSON], як спадкоємця по заповіту, разом із спадкодавцем [PERSON], на час відкриття спадщини, а саме [INFO]. Крім того, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності спадкодавцю [PERSON] правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме Державного акту на право приватної власності землю серії [NUMBER] від 16.07.2003 року, на ім'я [PERSON], де зазначено помилково її ім'я "[PERSON]" замість правильного "[PERSON]", що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією паспорту останньої (а.с.6-7).

Outcome: approved