Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, вказавши в ньому, що 17 лютого 1989 року Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою був посвідчений договір дарування. Відповідно до даного договору [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар 33/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] на земельній ділянці розміром 101 і кв.м. Даний договір зареєстровано в реєстрі за № 1-272 та в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації. 17 лютого 1989 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день її смерті буде належати їй та на що вона за законом матиме право, вона заповіла [PERSON]. У 2001 році [PERSON], з метою покращення житлових умов, власними силами виконала реконструкцію 33/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] з прибудовою та влаштуванням підвалу. Для узаконення виконаних дій вона звернулася з відповідною заявою до виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Чернівці. 17 грудня 2001 року міжвідомча комісія винесла висновок, відповідно до якого було надано пропозиції виконавчому комітету Ленінської районної ради м. Чернівці щодо узаконення реконструкції 33/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] з прибудовою та влаштуванням підвалу. 26 грудня 2001 року виконавчий комітет Ленінської районної ради м. Чернівці прийняв рішення за № 170/13 „Про надання дозволу на будівництво окремих споруд, перепланування квартир, капітальний та поточний ремонт власними силами та дотримання порядку в індивідуальному будівництві". Відповідно до даного рішення [PERSON] було узаконено самовільну реконструкцію та запропоновано міському бюро технічної інвентаризації внести поточні зміни в особистий рахунок квартиронаймачів та інвентарну справу власників будинків. На підставі цього рішення [PERSON] повинна була звернутися до міського бюро технічної інвентаризації для внесення змін в інвентарну справу. Після внесення даний змін, вона повинна було б звернутися до Чернівецької міської ради із заявою про заміну правовстановлюючого документу, оскільки в договору дарування та у інвентарній справі вказані різні данні щодо нерухомого майна. Відповідно до чинного законодавства Чернівецька міська рада повинна була б розглянути дану заяву та видати [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Однак [PERSON] не встигла звернутися до міського бюро технічної інвентаризації та до міської ради. [INFO] [PERSON] померла, про що міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 2415. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Звертаючись до нотаріуса позивачка мала намір отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 33/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS]. Оглянувши документи, нотаріус повідомив про те. що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 33/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] не може, оскільки позивачкою не було подано нових правовстановлюючих документів, які є необхідними для вчинення нотаріальної дії. У зв'язку із цим 25 липня 2014 року нотаріусом була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Внести зміни в інвентарну справі та отримати новий правовстановлюючий документ на 33/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] на сьогоднішній день не можливо, оскільки [PERSON] померла. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України та статтею 3 Цивільного процесуального кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частинами 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання нрава. Враховуючи те, що рішенням за № 170/13 від 26 грудня 2001 року [PERSON] узаконили реконструкцію 33/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS], вважає, що має право просити суд визнати за собою право власності на спадкове майно, а саме на 33/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS], яке складається з: житловий будинок літ. „А" загальною площею 497,3 кв.м., в тому числі житловою площею 245,2 кв.м., сарай літ. „Е", гараж літ. „Ж", вбиральня літ. „И", гараж літ. „К", Пг- погріб, № 4 колодязь, № 1-2 огорожа. Просить суд визнати за [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [NUMBER], право власності на майно, а саме на 33/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS], яке складається з: житловий будинок літ. „А" загальною площею 497,3 кв.м., в тому числі житловою площею 245,2 кв.м., сарай літ. „Е", гараж літ. „Ж", вбиральня літ. „И", гараж літ. „К", Пг- погріб, № 4 колодязь, № 1 -2 огорожа. В судове засідання позивач не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити. В судове засідання відповідачі не з'явилися надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, не заперечували проти задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Стаття 152 Житлового Кодексу України встановлює, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Враховуючи вищезазначене, а також вимоги п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 січня 2009 р. № 5), власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку. Відповідно до вимог ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані, або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника ( користувача ) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.331 Цивільного Кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до ч. 2 ст. 238 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно, житлові будинки, будівлі, споруди, тощо виникає з моменту завершення будівництва, створення майна. Відповідно до ч. 5 ст. 376 України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за власником (користувачем) земельної ділянки, який здійснив самочинне будівництво, якщо це не порушує прав інших осіб. Згідно цих вимог закону судом встановлено, що 17 лютого 1989 року Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою був посвідчений договір дарування. Відповідно до даного договору [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар 33/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] на земельній ділянці розміром 101 і кв.м. Даний договір зареєстровано в реєстрі за № 1-272 та в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації. 17 лютого 1989 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день її смерті буде належати їй та на що вона за законом матиме право, вона заповіла [PERSON]. У 2001 році [PERSON], з метою покращення житлових умов, власними силами виконала реконструкцію 33/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] з прибудовою та влаштуванням підвалу. Для узаконення виконаних дій вона звернулася з відповідною заявою до виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Чернівці. 17 грудня 2001 року міжвідомча комісія винесла висновок, відповідно до якого було надано пропозиції виконавчому комітету Ленінської районної ради м. Чернівці щодо узаконення реконструкції 33/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] з прибудовою та влаштуванням підвалу. 26 грудня 2001 року виконавчий комітет Ленінської районної ради м. Чернівці прийняв рішення за № 170/13 „Про надання дозволу на будівництво окремих споруд, перепланування квартир, капітальний та поточний ремонт власними силами та дотримання порядку в індивідуальному будівництві". Відповідно до даного рішення [PERSON] було узаконено самовільну реконструкцію та запропоновано міському бюро технічної інвентаризації внести поточні зміни в особистий рахунок квартиронаймачів та інвентарну справу власників будинків. На підставі цього рішення [PERSON] повинна була звернутися до міського бюро технічної інвентаризації для внесення змін в інвентарну справу. Після внесення даний змін, вона повинна було б звернутися до Чернівецької міської ради із заявою про заміну правовстановлюючого документу, оскільки в договору дарування та у інвентарній справі вказані різні данні щодо нерухомого майна. Відповідно до чинного законодавства Чернівецька міська рада повинна була б розглянути дану заяву та видати [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Однак [PERSON] не встигла звернутися до міського бюро технічної інвентаризації та до міської ради. [INFO] [PERSON] померла, про що міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 2415. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Звертаючись до нотаріуса позивачка мала намір отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 33/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS]. Оглянувши документи, нотаріус повідомив про те. що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 33/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] не може, оскільки позивачкою не було подано нових правовстановлюючих документів, які є необхідними для вчинення нотаріальної дії. У зв'язку із цим 25 липня 2014 року нотаріусом була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Внести зміни в інвентарну справі та отримати новий правовстановлюючий документ на 33/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] на сьогоднішній день не можливо, оскільки [PERSON] померла. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України та статтею 3 Цивільного процесуального кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частинами 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання нрава. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення, а тому слід визнати за [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [NUMBER], право власності на майно, а саме на 33/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS], яке складається з: житловий будинок літ. „А" загальною площею 497,3 кв.м., в тому числі житловою площею 245,2 кв.м., сарай літ. „Е", гараж літ. „Ж", вбиральня літ. „И", гараж літ. „К", Пг- погріб, № 4 колодязь, № 1 -2 огорожа. На підставі викладеного та

Outcome: approved