Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

у липні 2018 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до ПАТ "Українська залізниця" про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразову грошову допомогу та середнього заробітку за час затримки виплати сум, що належать від підприємства. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що 02 серпня 2016 року на підставі наказу № 124/ДН-лс вона була прийнята на посаду провідного економіста у сектор контролю за договірною роботою та аналітико - цінової роботи фінансово-економічного відділу структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця". 14 липня 2017 р. на підставі наказу № 10387/ДН-ос позивач була звільнена згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (у зв"язку зі скороченням штату). На день її звільнення нарахована, але не виплачена заробітна плата з березня 2017 року по 14 липня 2017 р., грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку та одноразова грошова допомога у розмірі середньомісячного заробітку у розмірі 26 109 грн. 42 коп. Оскільки суми, що належать позивачу від підприємства, не виплачені, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку та одноразову грошову допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку - 26 109 грн. 42 коп. Також просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати при звільненні працівника, тобто з 14 липня 2017 року по 31 липня 2018 року у розмірі 81 800 грн. 11 коп. та донарахувати по день фактичного розрахунку. В судове засідання позивач не з"явилася, надіслала клопотання про судовий розгляд без її участі. (а.с. 2) Відповідач в судове засідання не забезпечив явку свого представника. Надіслав письмовий відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Зазначає, що у зв"язку з захопленням невідомими особами адміністративної будівлі та вироничих об"єктів ПАТ "Укрзалізниця", розташованих, зокрема в м. Донецьк, Ясинувата у відповідача з 20.03.2017 р. відсутній доступ до документації підприємства (кадрової, первинної, технічної, договірної, податкової, архівної та іншої), до ком"ютерних баз та втрачено контроль над господарською діяльністю. За цим фактом за заявою відповідача порушено кримінальне провадження № 12017050420000286 за ознаками ст. 341 КК України. Вказані форс - мажорні обставини унеможливлювали виконання відповідачем своїх зобов"язань згіно ст.ст. 47, 83, 115 та 116 КЗпП України. також відповідач не мав об"єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов"язків та виконати свої зобов"язання за трудовим договором. Відповідач просить не брати до уваги довідку № 365 від 16 жовтня 2017 р., оскільки вона не містить обов"язкових реквізитів, а саме підпис уповноваженої особи і печатка, а тому довідка є неналежним доказом. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що наказом 124/ДН-лс від 02.08.2016 р. позивача було прийнято на роботу на посаду провідного економіста у сектор контролю за договірною роботою та аналітико - цінової роботи фінансово-економічного відділу структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця". Відповідно до наказу № 10387/ДН-ос позивача було звільнено з посади у зв"язку зі скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 9) При звільненні з [PERSON] не був проведений повний розрахунок та належні їй кошти не були виплачені. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 цієї статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вбачається, що заробітну плату [PERSON] не виплатили за період з березня 2017 року по 14 липня 2017 року. Згідно довідок про заборгованість по заробітній платі за березень 2017 р. - 9 409 грн. 42 коп., квітень 2017 р. - 2 582 грн. 86 коп., травень 2017 р. - 3 505 грн. 31 коп., червень 2017 р. - 3 505 грн. 31 коп. та липень 2017 р. - 7 106 грн. 52 коп., а всього 26 109 грн. 42 коп. (а.с. 10 - 12) Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України 29 січня 2014 року в справі № 6-144ц13. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 липня 2017 року по 31 липня 2018 р., що складає 81 800 грн. 11 коп. Згідно розраунку, наданого позивачем, середня заробітна плата складає 8 113 грн. 75 коп. (оклад 6491 грн. +1622,75 грн.) (25% надбавки за вислугу років)). Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 98 027 грн. 61 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з період з 14 липня 2017 року по 01 жовтня 2018 року. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає 1 762 грн. 00 копійок судового збору.

Outcome: approved