Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області надійшла заява прокурора Оратівського району Вінницької області в інтересах держави в особі закладу охорони здоров'я - Оратівської центральної районної лікарні до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення. В судовому засіданні прокурор Максимишин О.В. заявлені вимоги підтримав та пояснив, що вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 25.02.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України. Як встановлено під час розгляду справи №136/2607/13-к Липовецьким районним судом Вінницької області [PERSON] 13 червня 2013 року, близько 19 години 45 хвилини, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння в громадському місці, у магазині ПП "[PERSON]", що розташований по [ADDRESS],. безпричинно почав висловлюватись в адресу [PERSON] нецензурними словами, та наніс йому один удар кулаком лівої руки в область носа., після чого продовжив бійку із [PERSON], який впав на підлогу, та, не даючи змоги [PERSON] піднятись з підлоги, [PERSON] продовжив наносити удари руками та ногами по голові, тулубу та кінцівках останнього. Побиття [PERSON] супроводжувалось нецензурною лайкою на його адресу із сторони [PERSON] Внаслідок таких дій [PERSON] , [PERSON] було заподіяне тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми - забою головного мозку легкого ступеню тяжкості, ран та синців на голові, синців - на передній поверхні шиї справа і на лівій кисті, саден на задній поверхні правого ліктьового суглоба, які, згідно висновку СМЕ №1050/1148/1342 від 29.07.2013 року, не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, належать до середньої тяжкості, оскільки закрита черепно - мозкова травма - забій головного мозку легкого ступеня тяжкості спричинила тривалий (понад 21 день) розлад здоров'я. Згідно листа Оратівської центральної районної лікарні хворим проведено 24 ліжко-днів. Ліжко-день у червні-липні місяці 2013 року склав 205 грн. 25 коп. Тобто, загальна вартість перебування у лікарні [PERSON] складає 4926 грн. 24 коп. [PERSON] на час звернення до суду з даним позовом не відшкодував завдані його діями збитки, що є порушенням державних інтересів та підставою звернення прокурора до суду. Неповернення коштів до державного бюджету в рахунок відшкодування витрат Оратівської центральної районної лікарні на лікування потерпілого свідчить про порушення державних інтересів, захист яких згідно ч. 2 ст. 121 Конституції України покладається на прокуратуру. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь держави 4926 грн. 24 коп. в рахунок відшкодування витрат Оратівської центральної районної лікарні на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Просить провести заочний розгляд справи. Представник позивача Оратівської ЦРЛ Миколенко Н.Г., будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час судового розгляду, повторно в судове засідання не з'явився, причини неявок суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки прокурор та представник позивача не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] 13 червня 2013 року, близько 19 години 45 хвилини, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння в громадському місці, у магазині ПП "[PERSON]", що розташований по [ADDRESS],. безпричинно почав висловлюватись в адресу [PERSON] нецензурними словами, та наніс йому один удар кулаком лівої руки в область носа., після чого продовжив бійку із [PERSON], який впав на підлогу, та, не даючи змоги [PERSON] піднятись з підлоги, [PERSON] продовжив наносити удари руками та ногами по голові, тулубу та кінцівках останнього. Побиття [PERSON] супроводжувалось нецензурною лайкою на його адресу із сторони [PERSON] Внаслідок таких дій [PERSON] , [PERSON] було заподіяне тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми - забою головного мозку легкого ступеню тяжкості, ран та синців на голові, синців - на передній поверхні шиї справа і на лівій кисті, саден на задній поверхні правого ліктьового суглоба, які, згідно висновку СМЕ №1050/1148/1342 від 29.07.2013 року, не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, належать до середньої тяжкості, оскільки закрита черепно - мозкова травма - забій головного мозку легкого ступеня тяжкості спричинила тривалий (понад 21 день) розлад здоров'я.. Своїми діями [PERSON] скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України. Згідно вироку Липовецького районного суду Вінницької області від 25.02.2014 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки . На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнено [PERSON] від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1 (один) рік 6 (місяців) не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України , наступні обов'язки: 1.не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; 2. повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи. Вирок ніким не оскаржувався та набрав законної сили. Частиною 1 статті 1206 ЦК України передбачено обов'язок особи, яка вчинила злочин, відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання. Як вбачається з повідомлення №1290 від 19.11.2015 року Оратівської районної центральної лікарні хворим [PERSON] проведено у відділенні районної лікарні 24 ліжно-днів. Ліжко-день у червні-липні місяці 2013 року склав 205 грн. 26 коп. Тобто, загальна вартість перебування у лікарні [PERSON] складає 4926 грн. 24 коп. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 липня 1995 року № 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінерту Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Наведені докази позивача не викликають сумнівів у їх правильності, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved