Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просить поділити спільне майно яке належить їй з відповідачем на праві спільної сумісної власності, а саме житловий будинок загальною площею 63.0 кв.м., що знаходиться по вул.Демчинській 179 в с.Малосілка Бердичівського району Житомирської області; квартиру № 23 по пров.Ветеринарному 11 в м.Бердичеві, автомобіль MERCEDES-BENZ 313 Sprinter, 2002 року випуску, ДНЗ АМ 3787 АС вартістю 180000 грн., вантажний автомобіль ГАЗ 2752, 2003 року випуску, ДНЗ 6920 ВВ вартістю 40000 грн; легкового автомобіля TOYOTA Camry 2.4, 2008 року випуску, вартістю 400000.00 грн; сукупність будівельних матеріалів та обладнання, використаних під час будівництва гаражів №12 та №13 загальною площею 48 м. кв. які розташовані по вул.Шелушкова 21 в м.Бердичеві вартістю 20498.00 грн. виділивши їй у власність 1/2 частину вказанного майна, залишивши його у їх спільній частковій власності. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом в якому просив визнати [PERSON] зобов"язанною особою перед ПАТ " ОТП Банк " та ТОВ " ОТП Факторинг " зі сплати залишку кредиту, процентів за кредитним договором укладеним між ним та ПАТ " ОТП Банк " для придбання спірної квартири № 23 по пров.Ветеринарному 11 в м.Бердичеві. В судовому засіданні [PERSON] в заяві про уточнення позовних вимог просить поділити спірне майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності в натурі, та виділити йому у власність житловий будинок загальною площею 63.0 кв.м., що знаходиться по вул.Демчинській 179 в с.Малосілка Бердичівського району Житомирської області вартістю 15000 грн.; автомобіль MERCEDES-BENZ 313 Sprinter, 2002 рокуу випуску, ДНЗ АМ 3787 АС вартістю 70000 грн., а відповідачці-позивачу [PERSON] виділити легковий автомобіль TOYOTA Camry 2.4, 2008 року випуску, вартістю 400000.00 грн;вантажний автомобіль ГАЗ 2752, 2003 року випуску, ДНЗ 6920 ВВ вартістю 70000 грн., стягнувши з [PERSON] на його користь різницю вартості виділеного на її користь майна у розмірі 192500 грн. Визнати відповідачку за зустрічним позовом [PERSON] зобов"язанною особою перед ПАТ " ОТП Банк " та ТОВ " ОТП Факторинг " зі сплати залишку кредиту, процентів за кредитним договором укладеним між ним та ПАТ " ОТП Банк ", та стягнути судові витрати по справі. В подальшому [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з [PERSON] різницю вартості виділенного на її користь майна, а саме легкового автомобіля TOYOTA Camry 2.4, 2008 року випуску, вартістю 400000.00 грн. в розмірі 200000 грн., та визнати [PERSON] зобов"язанною особою перед ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг"зі сплати залишку кредиту, процентів за кредитним договором. В судовому засіданні позивачка-відповідачка [PERSON] заявлені нею позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зустрічний позов з уточненнями до нього не визнала. Просить відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що спірний автомобіль TOYOTA Camry 2.4, 2008 року випуску було придбано нею під час перебування у шлюбі з [PERSON] за рахунок коштів отриманих в наслідок укладення нею кредитного договору від 27.02.2008 року. Вказаний автомобіль весь час перебував і перебуває виключно у її розпорядженні, і тільки вона займалася його обслуговуванням, та сплатою коштів по кредитним зобов"язанням, а тому вважає спірний автомобіль її особистою власністю. Крім того вважає, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у спільній сумісній власності, допускається лише за його згодою та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми другим із подружжя. Якщо поділ стосується неподільної речі, а жоден з подружжя не вчинив таких дій, така позовна вимога не може бути задоволена. Крім цього в своїх заперечення проти зустрічного позову зазначає, що кредит в розмірі 26\~500 дол. США, отриманий [PERSON] 06 березня 2008 року в ПАТ «ОТП Банк» на підставі кредитного договору № ML-J02/011/2008, не надавався позичальнику для придбання квартири № 23, що знаходиться за адресою: м. Бердичів, пров. Ветеринарний, 11., і був отриманий ним без її відому та згоди не в інтересах сім"ї, а на інші його особисті потреби, про що свідчить той факт, що спірна спірна квартира була придбана ними за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу, ще 20 січня 1998 року. В пункті 2 кредитного договору № ML-J02/011/2008 зазначено, що метою надання кредиту [PERSON] є споживчі цілі, а не придбання нерухомого майна, що повністю спростовує його твердження в цій частині. Інших доказів того, що одержані позивачем за зустрічним позовом кошти в розмірі 26\~500 дол. США за кредитним договором № ML-J02/011/2008, укладеним між ним та ПАТ «ОТП Банк», використані на задоволення потреб сімї матеріали справи не містять. За таких обставин вважає, що позовна вимога [PERSON] про визнання мене зобовязаною перед ТОВ «ОТП Факторинг» зі сплати залишку кредиту згідно кредитного договору № ML-J02/011/2008 є необґрунтованою та не підтвердженою належними та допустимими доказами. Відповідач-позивач [PERSON] та його представник заявлені позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали повністю. В задоволенні позову [PERSON] просять відмовити застосувавши до спірних правовідносин строк позовної давності який розпочався 20.06.2011 року та сплинув 20.06.2014 року. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані матеріали справи, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] підставними та підлягаючими задоволенню в повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON] заявлений до [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 12 лютого 1994 року перебували в зареєстрованному шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду від 01 квітня 2011 року. Як убачається з матеріалів справи, сторони під час шлюбу придбали житловий будинок загальною площею 63.0 кв.м., що знаходиться по вул.Демчинській 179 в с.Малосілка Бердичівського району Житомирської області; квартиру № 23 по пров.Ветеринарному 11 в м.Бердичеві, автомобіль MERCEDES-BENZ 313 Sprinter, 2002 року випуску, ДНЗ АМ 3787 АС вартістю 180000 грн., вантажний автомобіль ГАЗ 2752, 2003 року випуску, ДНЗ 6920 ВВ вартістю 40000 грн; легковий автомобіль TOYOTA Camry 2.4, 2008 року випуску, вартістю 400000.00 грн; та два гаражі №12 та №13 загальною площею 48 м. кв. які розташовані по вул. Шелушкова 21 в м. Бердичеві вартістю 20498.00 грн. 06 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-J02/011/2008, за умовами якого останньому було надано кошти в сумі 26\~500 дол. США, зі сплатою 5,99 % річних строком до 06 березня 2023 року. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до роз"яснень у Постанові Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК), поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК\~та\~ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності (п.25 Постанови). В судовому засіданні сторони не досягли згоди щодо поділу спірного майна, на момент розгляду справи у суду відсутні відомості про дійсну реальну вартість його станом на день розгляду справи, при цьому сторонами не заявлялось клопотань про призначення у справі відповідної експертизи з визначення його вартості на момент розгляду справи, що є визначальним в межах розгляду даної справи, з урахуванням керівних роз`яснень викладених в п.22\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», відповідно до яких вартість майна, що підлягає поділу, визначається виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Крім того, жоден із сторін не вчинив дій передбачених ст. 365 ЦК України, а тому суд вважає, що за таких обставин слід визнати право на 1/2 ідеальну частку спірного майна за кожним із сторін, і залишити його у спільній частковій власності. Крім того, предметом поділу спільного майна подружжя виступає автомобіль марки автомобіль TOYOTA Camry, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER]. Як встановлено судом, спірний автомобіль TOYOTA Camry було придбано [PERSON] за договором купівлі-продажу № 6649/02/08 від 12 лютого 2008 року за кошти отримані за кредитним договором № CL-J02/002/2008, укладеним між нею та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» 27 лютого 2008 року. Кредитний договір було укладено в період перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі. \~\~\~\~ З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що [PERSON] відповідно до цивільного законодавства під час перебування у шлюбі з [PERSON] набув права спільної сумісної власності на придбаний ними автомобіль за кошти, взяті ними в кредит.\~ Отже, обєктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обовязки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обовязки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сімї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сімї. Таким чином суд вважає, що зазначений кредитний договір створив обовязки щодо повернення кредиту і для позивача-відповідача по справі [PERSON] Згідно додатку №1 до кредитного договору від 27.02.2008 року, порядок погашення заборгованості за кредитом у період часу з 25.03.2008 року по 27.02.2015 року було обумовлено з боку [PERSON] Відповідно до довідки вих. № 010-01/010-5/010-5-135 від 06.04.2015 року, наданої ПАТ «ОТП Банк», станом на 06.04.2015 року заборгованість за кредитним договором складає 0 гривень. Отже, кредитний договір припинив свою дію з 06.04.2015 року у зв'язку з повним виконанням позичальником зобов'язань перед кредитором. Враховуючи те, що шлюб між сторонами було розірвано в квітні 2011 року, суд вважає, що кошти внесені в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором до цієї дати, були спільною сумісною власністю подружжя, у зв`язку з чим розподілу не підлягають. Разом з тим, відповідно до встановлених судом обставин, підлягають розподілу кошти внесені особисто [PERSON] на погашення вказанного кредиту за період з квітня 2011 року і до 27.02.2015 року. Враховуючи те, що [PERSON] позовних вимог про стягнення з [PERSON] половини вартості погашенного нею кредиту на її користь за період з квітня 2011 року і до 27.02.2015 року не заявляла зважаючи на те, що спірний автомобіль належить їй на праві особистої власності, доказів про розмір коштів внесених нею особисто на погашення кредиту за вказаний період не надала , тому вказане питання в межах розгляду даної справи судом не вирішується. Також, судом установлено, що кошти, одержані [PERSON] за кредитним договором з банком АКБ «Укрсоцбанк», використані ним не на задоволення потреб сімї, а на інші потреби. Встановивши такі обставини, суд також дійшов правильного висновку про те, що цей договір не створює обовязки для [PERSON]. Отже, обєктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обовязки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обовязки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сімї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сімї. Суд вважає безпідставними позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] зобов"язанною особою перед ПАТ " ОТП Банк " та ТОВ " ОТП Факторинг " зі сплати залишку кредиту, за кредитним договором № ML-J02/011/2008, оскільки доказів на підтвердження того, що отриманий ним 06.03.2008 року кредит був використаний в інтересах сім'ї, та за нього було придбане майно, яке є предметом поділу [PERSON] не надано, і таких доказів не добуто в судовому засіданні. В пункті 2 кредитного договору № ML-J02/011/2008 зазначено, що метою надання кредиту [PERSON] є споживчі цілі, а не придбання нерухомого майна, а саме спірної квартири № 23, що знаходиться за адресою: м. Бердичів, пров. Ветеринарний, 11., яка була придбана [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу 20 січня 1998 року, що повністю спростовує його доводи в цій частині. Інших доказів того, що одержані позивачем за зустрічним позовом кошти в розмірі 26\~500 дол. США за кредитним договором № ML-J02/011/2008, укладеним між ним та ПАТ «ОТП Банк», використані на задоволення потреб сімї матеріали справи не містять, а тому суд приходить до висновку, що такий договір не створює обов"язків для другого подружжя. Суд також, не вбачає підстав для задоволення заяви [PERSON] про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, оскільки як зазначено ним самим в заяві, і це убачається з матеріалів справи, перебіг строку давності розпочався 20.06.2011 року, а [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом 02.06.2014 року, тобто в межах строку позовної давності встановленної ст.257 ЦК України. \~ Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: partial