Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

В провадженні Рівненського міського суду знаходиться справа за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 23 жовтня 2011р. в м.Рівне на вул.Київській, з вини громадянина [PERSON] , який керував автомобілем Хюндай з державним номерним знаком ВК 0184 АР, була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Рівненського міського суду від 02 грудня 2011р. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль Опель з номерними знаками 18840 РВ під керуванням [PERSON] Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля № 121П від 10 лютого 2012р. , складеного оцінювачем [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Опель, становить 8317;33 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно зі ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/5207229 терміном дії з 03.08.2011р. до 02.08.2012р. У зв'язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 6931,11 грн. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 ст.38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст.13 Закону. 18.10.2012р. МТСБУ звернулось до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв'язку з проведенням регламентної виплати потерпілому з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди ( 720,00 грн.). На даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати МТСБУ. Просили стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат: 7651,11 грн. - основний борг. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь МТСБУ судовий збір в розмірі 243,60 грн. та 1500,00 грн. витрат на правову допомогу. Всього необхідно стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро І 9151,12грн. На подані відповідачем заперечення подали до суду письмові пояснення згідно яких заперечили пропуск строку позовної даності, оскільки позовну заяву направили до суду 18.03.2015 року,, тобто в межах строку позовної давності. Просили позов задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, підтримав подані до суду письмові заперечення згідно яких підтвердив, що дійсно 23.10.2011р. в м.Рівне на вул.. Київській була скоєна ДТП з його вини. 23 жовтня 2011 року потерпілим було подано заяву до Позивача по даній справі про здійснення відшкодування шкоди заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу. У заяві визначено розмір заподіяної шкоди у розмірі 8317 грн. Нормами ст.ст. 257, 258 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена строком в один рік. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові. Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що означає: з наступного дня , коли Позивачу стало відомо про порушення його прав, починається дія трьохрічного строку права звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів. Таким чином, строк позовної давності сплинув 20.02.2015 р. Проте Позивач звернувся з позовом лише 20.03.2015 року, доказом того є відмітка суду про отримання позовної заяви з додатками. Позивачу стало відомо про порушення його прав протягом трьох днів після ДТП, тобто 26 жовтня 2011 року. 02 грудня 2011 року винесено Постанову Рівненського міського суду по справі № 3-6040/11 про адміністративне стягнення в розмірі 340 грн. , якою його визнано винним у вчиненому адміністративному правопорушені. Оцінку автомобіля на замовлення Позивача по справі складено 10 лютого 2012 року. З додатків до Позовної заяви відомо, платіжне доручення № 1324 від 19 березня 2012 року. Строк позовної давності сплинув 19 березня 2015 року. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що 23 жовтня 2011р. в м.Рівне на вул.Київській, з вини громадянина [PERSON] , який керував автомобілем Хюндай з державними номерними знаками ВК 0184 АР, була скоєна дорожньо-транспортна пригода . Постановою Рівненського міського суду від 02.12.2011р. [PERSON] визнаний винним за ст. 124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у виді шлтафу в розмірі 340 грн. , що підтверджується оглянутою судом справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП за № 3-6040/11. Так, з оглянутої справи вбачається, що внаслідок ДТП були завдані механічні пошкодження автомобілю марки Опель з номерними знаками 18840 РВ під керуванням [PERSON], який був застрахований згідно Полісу №АА 5207229 , що вказано в схемі дорожньо-транспорної пригоди. Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля № 121П від 10 лютого 2012р. , складеного оцінювачем [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Опель, становить 8317;33 грн. Платіжним дорученням № 1324 від 19.03.2012р. підтверджується, що [PERSON] було виплачено 6931,11 грн. страхового відшкодування. Згідно платіжного доручення № 986 від 29.02.2012р. підтверджується оплата в сумі 720 грн. за послуги аварійних комісарів. 18.10.2012р. на імя [PERSON] МТСБУ за вих.. № 26350/3-2-05 направлявся лист з пропозицією добровільно відшкодувати витрати МТСБУ в сумі 7651,11 грн., яка відповідачем не була виконана. Автомобіль відповідача не був застрахований. Позовна заява надійшла до Рівненського міського суду поштою. З поштового штампу на конверті, квитанції про відправлення рекомендованої кореспонденції від 18.03.2015 № 2446 вбачається, що позивач направив позов до Рівненського міського суду 18.03.2015р., що підтверджує дотримання позивачем трьохрічного строку звернення з позовом до суду, а тому заперечення відповідача стосовно пропуску строку позовної давності суд до уваги не приймає, так вважає його таким, що не пропущений. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно зі ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/5207229 терміном дії з 03.08.2011р. до 02.08.2012р. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідача в судове засідання письмових заперечень надано не було. Таким чином, сукупністю достовірно встановлених судом доказів підтверджується, що внаслідок неправомірних дій [PERSON] була завдана шкода власникові автомобіля марки Опель з номерними знаками 18840 РВ під керуванням [PERSON], якому відповідно до Звіту про оцінку автомобіля № 121П від 10 лютого 2012р. , складеного оцінювачем [PERSON], було відшкодовано 6931,11 грн. МТСБ України, виплаченої матеріальної шкоди та 720 грн. витрат на послуги аварійному комісару, а всього 7651,11 грн. За вказаних вище обставин, суд, оцінюючи зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. А тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, доведені достовірними доказами та підлягають до задоволення в повному обємі та стягнення з відповідача на користь МТСБУ в порядку регресу 6931,11 грн. , виплаченої матеріальної шкоди та 720 грн. витрат на послуги аварійного комісара, а всього 7651,11 грн. Вимога в частині стягнення понесених судових витрати в порядку ст. 88 ЦПК України підлягає до задоволення частково. Підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду згідно платіжного доручення № 36519 від 17.03.2015р. Вимога в частині стягнення 1500 грн. витрат на правову допомогу до задоволення не підлягає у звязку з відсутність доказів про проведення такої оплати. На підставі викладеного ст.ст. 22, 1166,1188,1191ЦК України, Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial