Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Фермерського господарства «Галстедан» про визнання недійсним договору оренди землі укладеного 16 травня 2016 року між [PERSON] та ФГ «Галстедан». Свої позовні вимоги [PERSON] обгрунтовує тим, що він є власником земельної ділянки площею 1,7524 га, кадастровий номер: 0720880400:01:001:0981, яка знаходиться за адресою: Волинська область, Горохівський район, с/рада. Бранівська. 09 серпня 2017 року позивачу стало відомо з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що 21 червня 2016 року на підставі договору оренди від 16.05.2016 року за ФГ «Галстедан» зареєстровано право оренди на земельну ділянку позивача. У зв`язку з тим, що позивач будь-яких договорів з відповідачем не укладав і не підписував, тому просив визнати недійсним вищевказаний договір оренди землі та скасувати його державну реєстрацію і стягнути з відповідача понесені витрати. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак скерував заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Фермерського господарства «Галстедан» в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Статтею 14 Конституції України гарантується право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Власники земельних ділянок мають право передавати земельну ділянку в оренду, що передбачено ст.90 ЗК України. Відповідно до ст.6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У відповідності до частини 4 статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Як вбачається із відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та (а.с.4-5) та договору оренди землі від 16.05.2016 року, 21 червня 2016 року державним реєстратором Присяжною Ю.В. зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 1,7524 га, кадастровий номер: 0720880400:01:001:0981, яка знаходиться за адресою: Волинська область, Горохівський район, с/рада Бранівська, на підставі договору оренди землі укладеного між [PERSON] та Фермерським господарством «Галстедан». Підставою виникнення права власності на земельну ділянку [PERSON] є державний акт на право власності на земельну ділянку №208324, виданий 21.06.2010 року Держземагентством. Договір укладено на 10 років. Способами захисту прав власника або землекористувача на земельну ділянку є визнання прав, визнання угоди недійсною ( п."а", п."в" ч.3 ст.152 ЗК України). Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Згідно з ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам . Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1,3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із висновку експерта №144 від 10 вересня 2019 року Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (а.с.103-107) вбачається, що підпис в графі «Орендодавець» у договорі оренди землі від 16.05.2016 року, укладеному між [PERSON] та ФГ «Галстедан», об`єктом якого є земельна ділянка площею 1,7524 га, кадастровий номер: 0720880400:01:001:0981, яка знаходиться за адресою: Волинська область, Горохівський район, Бранівська сільська рада - виконаний не [PERSON] , а іншою особою. А тому, враховуючи вищенаведене, зважаючи, що волевиявлення позивача щодо укладення договору оренди не було, договір не підписувався позивачем, а іншою особою, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача щодо визнання недійсним договору оренди землі, який був укладений між [PERSON] та ФГ «Галстедан», об`єктом якого є земельна ділянка площею 1,7524 га, кадастровий номер: 0720880400:01:001:0981, яка знаходиться за адресою: Волинська область, Горохівський район, с/рада Бранівська та скасування державної реєстрації вищевказаного договору. У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача сплачені останнім при зверненні до суду 640,00 грн. судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved