Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Відповідно до Закону України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції №1632-VІІ від 12.08.2014 року та Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №2710/38-14 від 02.09.2014 року, позивач звернувся до суду 19 серпня 2015 року з позовом до відповідача про надання дозволу на вивезення дитини за межі України одним із батьків. Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на вивезення дитини за межі України одним із батьків, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20 червня 2008 року позивачем та [PERSON] укладено шлюб м. Донецьку. Оскільки спільне життя з чоловіком не склалось, 13.07.2015 р. рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області шлюб було розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Діти постійно проживають з позивачкою. В листопаді 2014 року через активізацію бойових дій на території Донецької області позивачка з дітьми виїхала з тимчасово окупованої території в Костянтинівський район Донецької області в с. Полтавка, вул. Шкільна, 6.2 де постійно мешкає. Факт виїзду підтверджується довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції № [NUMBER] від 24.11.2014р. При цьому позивачці періодично необхідно зявлятись в м.Донецьк для лікування та спостереження сина, [PERSON] [INFO], який має діагноз дитячий аутизм. До липня 2015 року позивачка безперешкодно перетинала разом з дітьми контрольний пункт вїзду-виїзду з наявним пропуском. В липні на контрольному пункті їй повідомили, що відповідно до п. 5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, розробленого СБУ, вїзд/виїзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Відповідно до ст. 4 зазначених Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою. Таким чином, для перетину контрольного пункту вїзду/виїзду через лінію зіткнення у межах Донецької Луганської областей потрібна нотаріально засвідчена згода одного з батьків. Позивачка зверталась до колишнього чоловіка, [PERSON], з проханням надати такий дозвіл, але він відмовляється його надавати без обґрунтування причин. Позивач вважає, що своїми діями [PERSON], який є батьком їх спільних дітей, порушує їх права на безпечні умови життя, фізичний та духовний розвиток. Відповідач не приймає ніякої участі у вихованні дітей, ухиляється від матеріальної допомоги через що позивачка вимушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Більше того, з боку батька не вживається жодних заходів щодо моральної підтримки та фізичного розвитку дітей. При цьому він, шляхом відмови в наданні дозволу на виїзд/виїзд на територію України ще й позбавляє дітей безпечних умов життя. Оскільки отримати нотаріально посвідчену згоду батька на виїзд/вїзд дітей через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей позивачка не маю можливості, вважаю, що в неї є всі підстави для звернення до суду з зазначеним позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд/вїзд на неконтрольовану територію через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей без згоди та супроводу другого з батьків. Позивачка просить надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд/вїзд на неконтрольовану територію через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], без дозволу (згоди) батька дитини, [PERSON] строком на три роки. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, пояснила, що у зв'язку з тим що дитина [PERSON] [INFO] страждає на дитячий аутизм та потребує в лікуванні, яке є в м. Донецьк, тому їй потрібен дозвіл на тимчасовий виїзд, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, про явку в суд був повідомлений належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Представник органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Зясувавши позицію позивача, представника органу опіки та піклування, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13 липня 2015 року, що підтверджується копією заочного рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області (а.с.8). Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-НО № 229183, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьку (а.с.9), та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-НО № 328112, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьку (а.с.10) які мешкають з позивачкою (а.с.16) та знаходяться на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає. Згідно висновку № 165/852 від 13.08.2013 року виданого Комунально лікувально-профілактичною установою «Міський психоневрологічного диспансера м. Донецька» [PERSON] [INFO], страждає на дитячий аутизм (а.с.14) Суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ,постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Так, згідно паспортних даних позивачки та свідоцтва про народження дитини, вони є громадянами України. Дитина проживають разом з матір'ю. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. На теперішній час, у зв'язку з проведенням на території Донецької області антитерористичної операції, пересування громадян на територію, не підконтрольну ВСУ та владі України має обмеження та відповідні труднощі. Але, при прийнятті рішення, про надання дозволу на пересічення лінії протистояння ВСУ та збройних сил самопроголошеної ДНР, суд виходить із засад законності, справедливості та співчуття до хворої дитини, яка потребує довгострочного лікування у спеціалізованому медичному закладі, який знаходиться у м. Донецьку. Разом з тим, суд вважає, що термін знаходження заявниці на неконтрольованій території з роки, є забагатим і вважає достатнім для лікування дитини двох років. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, в силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial