Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

11.01.2021 ЛКП\~"Залізничнетеплоенерго"\~звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, в якій просить постановити рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.02.2017 по 31.01.2020 в розмірі 20262,71 грн. та сплачений судовий збір по справі у розмірі 1891,80грн. Свої вимоги мотивує тим, що позивач, як виробник і виконавець, надає послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді відповідачам за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Площа квартири включена до всієї опалювальної площі будинку на яку подається теплове навантаження, будинок обладнаний лічильником опалення і щомісячно позивач отримує покази використаної теплової енергії. Відповідачам за теплову енергію в період з 01.02.2017 по 31.01.2020 нараховано борг в розмірі 20262,71 грн., з яких 19773,52 грн. за послуги з централізованого опалення та 489,19 грн. за послуги з гарячого водопостачання. Заборгованість за вказаний період не погашалася. Оскільки відповідачі не виконують свого обов`язку з оплати послуг з постачання теплової енергії та гарячої води просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 12.02.2021 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного законодавства.\~ 11.03.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач [PERSON] зазначає, що позивачем неодноразово нараховувались кошти без показів лічильника тепла на уже оплачені квитанції. Переплачені кошти позивач не повертає та щомісячно добавляє як солідарний борг. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін не надходило.\~\~\~\~\~\~\~\~ Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено,\~що ЛКП\~"Залізничнетеплоенерго"\~є виробником\~і виконавцем\~послуг з\~постачання теплової\~енергії в\~гарячій воді на території Львівської області, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачами природного газу за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, судом встановлено що 23.04.2020 Залізничний районний суд м. Львова за заявою ЛКП\~«Залізничнетеплоенерго» видав судовий наказ № 462/2119/20 про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ЛКП\~«Залізничнетеплоенерго»\~заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 20262,71 грн., а також про стягнення з боржників на користь стягувача судового збору в розмірі 210,20 грн. 25.05.2020 року Залізничний районний суд м. Львова постановив ухвалу, якою скасував судовий\~наказ № 462/2119/20 від 23.04.2020, роз`яснивши при цьому право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. З довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданої ЛКП\~«Залізничнетеплоенерго» №4608 від 05.08.2020 вбачається, що\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками приватизованої квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані в даній квартирі і відповідно користуються послугами з центрального опалення та послугами з централізованого постачання гарячої води. Відповідно до ч.4\~ст.319 ЦК України\~власність зобов`язує. Відповідно до\~ст.302 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.360 ЦК України\~співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Отже, між позивачем та відповідачами склалися зобов`язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Станом на 31.01.2020 сума заборгованості за\~особовим рахунком відповідачів № [NUMBER] складає 20262,71 грн. Це свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов`язань, наслідком чого є порушення права позивача на одержання плати за надані послуги у встановлений законодавством строк. Так, відповідно до\~ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст.11 ЦК України\~згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між Позивачем та Відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки Позивач надає житлово-комунальні послуги, а Відповідач ними користується. Відповідно до п.1, п.5 ч.2\~ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не як право споживача. Як вбачається зі змісту позовної заяви, актів контрольного зняття показів лічильника відповідачі споживали теплову енергію за адресою: [ADDRESS] та частково проводили оплату за таку, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав і обов`язків, що з них випливають. Окрім цього, оскільки обов`язок споживача житлово-комунальних послуг як власника житла ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. Аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2016 року по справі №461/14555/14-ц. П. 1 ч. 1\~ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3\~ст. 20 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13. Крім того, п.1 ч.1\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3\~ст.20 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Станом на 31.01.2020 за адресою: [ADDRESS] , у відповідачів утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.02.2017 по 31.01.2020 у розмірі 20262,71 грн., з яких 19773,52 грн. за послуги з централізованого опалення та 489,19 грн. за послуги з гарячого водопостачання, оскільки відповідачі неналежно виконували свої обов`язки, зокрема, не в повному обсязі вносили виконавцю плату за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, внаслідок чого й утворилась заборгованість. Суд зауважує, що відповідач [PERSON] у відзиві покликаються на те, що позивачем неодноразово нараховувались кошти без показів лічильника тепла на уже оплачені квитанції, однак не надав належних доказів на підтвердження цього. Відповідно до п. 3-4 ч. 2\~ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії ( теплопостачальну організацію), якою є Львівське комунальне підприємство «Залізничнетеплоенерго». Згідно\~ст. 6 цього Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг, у порядку і випадках, визначених законом. 01.07.2014 позивачем було опубліковано умови договору в друкованому місцевому виданні «Високий Замок» №92 ( [NUMBER] ). Згідно ч. 5\~ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч. 1, 3\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах визначеного предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд вважає, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1891,80 грн.

Outcome: approved