Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду із зазначеним позовом та просить зняти арешт з нерухомого майна, що є предметом іпотеки, а саме земельної ділянки площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: Одеська область, Комінтернівський(Лиманський) район, [ADDRESS], кадастровий номер - [NUMBER] накладений відділом державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції при виконанні виконавчого листа №6-468/2008, виданого Новозаводським районним судом м.Чернігова, а також арешт накладений 30 квітня 2014 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області в рамках виконавчого провадження 43162497. В обґрунтування вимог посилається на те, що 02.04.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-банк»(в подальшому найменування змінено на ПАТ «Альфа-Банк») укладено кредитний договір №800003532, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у сумі 120 000 доларів США. Того ж дня на забезпечення виконання основного зобов'язання за договором між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено іпотечний договір згідно до якого [PERSON] передав позивачу в іпотеку земельну ділянку, площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, [ADDRESS], кадастровий номер - [NUMBER]. Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору зареєстровано до Державного реєстру обтяжень за номером 6927922. Через неспроможність [PERSON] виконати свої зобов'язання перед позивачем він передав ПАТ «Альфа-Банк» предмет іпотеки з метою реалізації та спрямування коштів на погашення заборгованості за кредитним договором. Однак позивачу стало відомо, що відділом державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції при виконанні виконавчого листа №6-468/2008, виданого Новозаводським районним судом м.Чернігова, накладено арешт на майно, що знаходиться в іпотеці ПАТ «Альфа-Банк». А також відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, в рамках виконавчого провадження 43162497, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою також накладено арешт на іпотечне майно позивача. Наявність арешту унеможливлює задоволення вимог кредитора за рахунок заставленого майна. Представник позивача Черняк Є.Ю. в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву якою просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.(а.с.46) Відповідачі про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомляли, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходили. Представник третьої особи відділу державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області в судове засідання не з'явися надав до суду заяву якою просив справу розглядати без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Так судом встановлено, що 02 квітня 2008 року між [PERSON] та позивачем укладено кредитний договір №800003532, згідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 120 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом та кінцевим строком повернення коштів 02 квітня 2028 року. (а.с.8-16) Відповідно до договору іпотеки укладеному 02 квітня 2008., між [PERSON] та позивачем на забезпечення кредитного договору №800003532 від 02 квітня 2008 року, в забезпечення виконання грошового зобов'язання [PERSON] передав, а Банк прийняв в іпотеку земельну ділянку площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: Одеська область, Комінтернівський(Лиманський) район, [ADDRESS], кадастровий номер - [NUMBER] (а.с. 17-23). Договір іпотеки зареєстровано в Державному реєстрі іпотек 02.04.2008 року за №6927922 (а.с. 24-25). Згідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30 квітня 2014 року у виконавчому провадженні №43162497 відкритому за виконавчим листом Комінтернівського районного суду Одеської області №2-2148/11 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Кравець О.В. накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON], номер обтяження згідно до державного реєстру обтяжень 5877506.(а.с.32) На виконання виконавчого листа №6-468/2008, виданого Новозаводським районним судом м.Чернігова, 23.03.2010 року відділом державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON].(а.с.29) 30 червня 2016 року [PERSON] надав свою згоду на реалізацію предмета іпотеки, земельної ділянки площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: Одеська область, Комінтернівський(Лиманський) район, [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №800003532.(а.с. 30) Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позивачем не доведено існування претензій щодо задоволення боргових вимог за рахунок предмету іпотеки в рамках виконання іпотечного договору (судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавчого напису нотаріуса або іншого порядку визначеного угодою сторін), надання згоди [PERSON] не передбачено договором як підстава звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону: у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України "Про іпотеку". Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України "Про іпотеку"). Нормами статей 36, 37, 38 цього Закону також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. . Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. . Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вказаного,

Outcome: dismissed