Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати арешт, накладений на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до Договору про іпотечний кредит № 77.2/СЖ-135.08.1 від 13.05.2008 року, що був укладений між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] , останньою був отриманий кредит в сумі 375 000 грн., строком до 13.05.2023 року. Згідно з іпотечним договором, укладеним між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] , [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палладій Н.В. 13.05.2008 року за реєстровим номером № 2147, останніми було передано в іпотеку в забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору квартиру за адресою: [ADDRESS] , де [PERSON] належала 1/3 квартири, [PERSON] - 2/3 квартири. У подальшому між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» був укладений договір № 15 відступлення прав вимоги за кредитним договором від 28.04.2020 року та договір відступлення прав за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І. за реєстровим № 85 від 28.04.2020 року, згідно з яким права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором перейшли до ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт». Розмір заборгованості, що був відступний банком складає: борг зі сплати тілу кредиту у розмірі 369 890,38 грн., борг зі сплати відсотків у розмірі 445 054,30 грн., пеня у розмірі 24 508,46 грн., 3 % річних у розмірі 10 063,14 грн. На виконання вимог ст.ст. 35,36 Закону України «Про іпотеку» у зв`язку із порушенням позичальником умов кредитного договору та простроченням сплати суми кредиту та відсотків, боржникам було надіслано лист-вимогу про необхідність погашення наявної заборгованості за кредитом. Оскільки у відповідний строк сума боргу погашена не була, 24.09.2020 року право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано за ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт». Однак, як вбачається із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, головним державним виконавцем Святошинського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Абакумовою Н.І. було винесено постанову про арешт майна боржника від 26.09.2019 року № 58865962, якою було накладено арешт на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 38394613). На даний час виконавче провадження не закінчено, арешт з квартири не знято. Таким чином наявність відповідного арешту перешкоджає позивачу як власнику реалізувати свої права. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва суду [PERSON] від 09.10.2020 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву (а.с. 16-18). 25.01.2021 року відповідачкою було подано заяву про визнання позову (а.с. 20). На підставі розпорядження керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2021 року № 61, було проведено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку з відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя, та визначено суддю Кириленко Т.В. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 28.01.2021 року Кириленко Т.В. вказану справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 28-29). Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до Договору про іпотечний кредит № 77.2/СЖ-135.08.1 від 13.05.2008 року, що був укладений між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] , останньою був отриманий кредит в сумі 375 000 грн., строком до 13.05.2023 року. Згідно з іпотечним договором, укладеним між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] , [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палладій Н.В. 13.05.2008 року за реєстровим номером № 2147, останніми було передано в іпотеку в забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору квартиру за адресою: [ADDRESS] , де [PERSON] належала 1/3 квартири, [PERSON] - 2/3 квартири (а.с. 3-6). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2013р. задоволено позов ПАТ "Родовід Банк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2018р. рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2013р. скасовано та постановлено нове, яким позов ПАТ "Родовід Банк" до [PERSON] , [PERSON] задоволено частково, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення торгів з продажу предмету іпотеки. На виконання вказаної постанови видано виконавчий лист і постановою Головного державного виконавця Святошинського районного відділу ДВС у м. Києві від 2.05.2019р. відкрито виконавче провадження № 58865962 з примусового виконання вказаного виконавчого листа (а.с. 72). Головним державним виконавцем Святошинського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Абакумовою Н.І. було винесено постанову про арешт майна боржника від 26.09.2019 року № 58865962, якою було накладено арешт на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 38394613) (а.с. 80). У подальшому між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» був укладений договір № 15 відступлення прав вимоги за кредитним договором від 28.04.2020 року та договір відступлення прав за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І. за реєстровим № 85 від 28.04.2020 року, згідно з яким права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором перейшли до ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» (а.с. 7-9). Як вбачається із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири за адресою: [ADDRESS] з 24.09.2020р. є позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» (а.с. 10). 9.11.2020р. [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , однак відмовилась від позову та провадження у справі було закрито (а.с.122-123). Таким чином, позивач на даний час є власником квартири [ADDRESS] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.09.2020р., яке є чинним. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, виходячи із наведених вище норм міжнародного та вітчизняного законодавства, суд доходить висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття арешту з такого майна. Відповідно до ч. 1-4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позово про визнання права власності на це майна і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Разом з тим, при розгляді даного спору суд враховує роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 р. № 5. Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03.06.2016 р. відповідачами в справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки в інший спосіб, ніж зняття арешту з майна, накладеного на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка на даний час належить позивачу, а не боржникові, захистити порушене право позивача неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved