Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Адвокат Ільїна Т.Ю. в інтересах [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить зняти арешт з нерухомого майна, а саме: з будинку [ADDRESS] , що належав громадянину [PERSON] , який помер [INFO] . Зазначила, що, як єдиний спадкоємець [PERSON] за законом, [PERSON] прийняла спадщину, що залишилась після його смерті шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори, але постановою приватного нотаріуса від 13 серпня 2019 року останній було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що на все нерухоме та рухоме майно, яке належало померлому [PERSON] , накладено арешт на підставі постанови ВДВС Новокаховського МУЮ Херсонської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №21241774 від 22.10.2010 року в межах суми стягнення (7221,30 грн.), а також постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н 13.12.2010 року, якою внесено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна в межах суми стягнення - 215389,74 грн. Постановами державного виконавця від 11.05.2011 та 30.12.2011 року виконавчі документи, а саме: виконавчі листи №2-1408 від 23.09.2010 року та №2-1101 від 26.08.2010 року були повернуті стягувачу. Отже, враховуючи, що на примусовому виконанні виконавчі провадження, в межах яких було накладено арешт на спірне майно, на даний час не перебувають, а наявність арешту на вказаний вище житловий будинок порушує можливість реалізації позивачкою своїх прав власності як спадкоємця, остання змушена звертатись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 13.12.2019 року було відкрито провадження по справі і призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 16.03.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». В судове засідання [PERSON] та її представник - адвокат Ільїна Т.А. не з`явились, проте від останньої до суду надійшла письмова заява, в якій вона заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, на їх задоволенні наполягала, справу просила розглядати в її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник Новокаховського ВДВС Головного південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання також не з`явився, надавши при цьому письмовий відзив, в якому проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що згідно даних проведеної перевірки у реєстрі АРМ «Державний виконавець», виконавче провадження №21241774 з примусового виконання виконавчого листа №2-1101 від 26.08.2010 року, виданого Новокаховським міським судом Херсонської області, про стягнення з [PERSON] на користь Дніпрянської селищної ради Херсонської області збитків, завданих самовільним зайняттям земельної ділянки в сумі 7221,30 грн. відкрито 09.09.2010 року. 10.05.2011 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу. 25.08.2011 [PERSON] сплачено суму боргу, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій за даним виконавчим провадженням. 11.02.2020 року постановою державного виконавця знято арешт з майна та виключене відповідне обтяження на нерухоме майно. Крім того, на примусовому виконанні також перебувало виконавче провадження №23556960 з примусового виконання виконавчого листа №2-1408 від 23.09.2010 року про стягнення солідарно з Приватного підприємства «Південний шлях», [PERSON] , на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №010/-04-02/2089 від 14.03.2008 року в сумі 215389,74 грн. 13.12.2010 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. 30.12.2011 року виконавче провадження завершено, виконавчий документ повернуто стягувачу. Надати інші відомості не виявляється можливим в зв`язку із знищенням провадження зі спливом 3-річного терміну його зберігання. Згідно відомостей, наданих стягувачем, по зазначеному виконавчому провадженню заборгованість за кредитним договором станом на 20.05.2019 року відсутня, проте залишається не сплаченим виконавчий збір. Таким чином, підстави у державного виконавця для винесення постанови про зняття арешту з майна відсутні. Представник третьої особи, яка не заявляє вимог на предмет спору, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання також не з`явився, про розгляд справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, письмового відзиву суду не надав. За таких обставин суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] помер [INFO] (актовий запис №303) в м.Нова Каховка, про підтверджується копією свідоцтва про його смерть серіі [NUMBER] від 28.04.2018 року, виданого Новокаховським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Відповідно до даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.08.2019 року арешт на майно, належне [PERSON] , а саме: будинок [ADDRESS] , зареєстрований на підставі постанови відділу ДВС №21241774 від 22.10.2010 року. Постановою приватного нотаріуса Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С.І. від 13.08.2019 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі п. 4.17 глави 10 розділу ІІ №Порядку вчинення нотаріальних дій», відповідно до якого, в разі накладення арешту на спадкове майно, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до його зняття. Згідно даних спецрозділу реєстру виконавчих проваджень АРМ «Державний виконавець», 03.09.2010 року було відкрито виконавче провадження №21241774 з примусового виконання виконавчого листа №2-1101 від 26.08.2010 року, виданого Новокаховським міським судом Херсонської області, про стягнення з [PERSON] на користь Дніпрянської селищної ради Херсонської області збитків, завданих самовільним зайняттям земельної ділянки, в сумі 7221,30 грн. 10.05.2011 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». 11.02.2020 року постановою державного виконавця знято арешт з майна та виключене відповідне обтяження з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Судом також встановлено, що на примусовому виконанні перебувало інше виконавче провадження №23556960 з примусового виконання виконавчого листа №2-1408 від 23.09.2010 року, виданого Новокаховським міським судом Херсонської області, про стягнення солідарно з Приватного підприємства «Південний шлях», [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №010/-04-02/2089 від 14.03.2008 року в сумі 215389,74 грн. 13.12.2010 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та арешт майна боржника з оголошенням заборони його відчуження. 30.12.2011 року постановою державного виконавця виконавче провадження завершено, виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто в зв`язку із неможливістю встановити особу боржника, з`ясувати його місце проживання. Згідно довідки про наявність і стан заборгованості по кредитах, виданої ПАТ «Райффазен Банк Аваль», заборгованість за кредитним договором №010/04-02/2089 від 14.03.2008 року у ПАТ «Південний шлях» станом на 20.05.2019 року відсутня. За даними письмового відзиву начальника відділу ДВС Л.Краснопер від 16.03.2020 року №7026, за вказаним виконавчим провадженням залишається несплаченим виконавчий збір, що складає 10 відсотків від суми боргу за виконавчим документом. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначалися Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року. Відповідно до частини 2 статті 25 цього Закону за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. За змістом частин 1, 2, 3 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем зокрема шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Частиною 1 статті 30 Закону України "Про виконавче провадження" передбачалося, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону. Наслідки завершення виконавчого провадження визначались статтею 50 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до частини 1 цієї статті у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно з частинами 2, 3 статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Саме по собі завершення виконавчого провадження в зв`язку із поверненням виконавчого документу стягувачу на підставі п.5 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) не є передбаченою ст.ст. 50, 60 ЗУ «Про виконавче провадження» підставою для зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до положень ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст.. 22 цього Закону. Повернення виконавчого документа стягувачу не закінчує виконавче провадження, а завершує його. Стаття 50 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачала зняття арешту з майна боржника у випадку закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, а не у випадку повернення виконавчого документа стягувачу, який не позбавлений можливості повторно звернути виконавчий документ до виконання. За таких обставин, враховуючи, що повернення виконавчого документу не закінчує виконавче провадження, а завершує його, відсутні підстави вважати, що відповідачем порушено право позивачки, про що нею стверджується у позові, а відтак, враховуючи вимоги частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed