Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності після смерті [INFO] сестри [PERSON] на спадкове майно - земельну ділянку площею 0,07 га, наданої для садівництва та городництва, що знаходиться на території Забірської сільської ради у СТ «Стави». В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої серед іншого входить згадана земельна ділянка. Спадщину після смерті сестри він прийняв шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому має право на спадщину за законом та звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 09.09.2019 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати останню за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено учасникам процесу строки на подачу до суду заяв по суті справи, витребувано у Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори: належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , № 104, зареєстровано в реєстрі за № 692; витяг із спадкового реєстру, належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] . Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав. 28.11.2019 на виконання ухвали від 09.09.2019 до суду надійшла копія спадкової справи до майна [PERSON] та повідомлення про те, що спадкова справа до майна [PERSON] не заводилась. Протокольною ухвалою від 25.05.2020 до участі у справі в якості третьої особи залучено [PERSON] . Ухвалою від 25.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 31.12.2020 суддею Ковальчук Л.М. прийнято справу до свого провадження та призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання учасники процесу не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників процесу, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Калінінграді Московської області. [PERSON] померла [INFO] у віці 34 років у м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 16.12.2003 серії [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.04.2001, зареєстрованого в реєстрі за № 692, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,07 га, надана для садівництва та городництва, що знаходиться на території Забірської сільської ради у СТ «Стави», яку вона успадкувала після смерті її матері - [PERSON] . Вартість згаданої земельної ділянки 4410,30 грн., що підтверджується копією довідки від 21.03.2001 № 345. Згідно наданої державною нотаріальною конторою інформації, спадкова справа до майна [PERSON] не заводилась. Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд виходить із наступного. У листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 зазначено, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Предметом спору у цій справі є визнання за позивачем права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Прийняття спадщини може бути здійснено двома способами: шляхом подачі заяви до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України) та шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] (шляхом подачі заяви до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини або ж шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини). Крім того, суд зазначає, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами сам факт родинних відносин між ним та [PERSON] . До того ж, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", згідно якого, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Статтею 49 Закону України "Про нотаріат" передбачено випадки відмови нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, звертаючись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування нерухомого майна, позивач не врахував, що указана функція перебуває в компетенції нотаріальних органів, а суд, в силу своїх повноважень може розглядати такий спір у разі відмови нотаріальних органів щодо видачі спадкоємцю свідоцтва про право власності на майно в порядку спадкування. Таким чином, зверненню до суду з указаним позовом мало передувати вирішення питання про видачу позивачеві нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, чого фактично не відбулося. Аналіз наведених норм права та встановлених при судовому розгляді обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що [PERSON] не прийняв спадщину після смерті [PERSON] , а відтак заявлені позовні вимоги про визнання права власності за позивачем на спадкове майно являються безпідставними і не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed