Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

В березні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, визнання трансакцій недійсними та стягнення коштів. В обґрунтування своїх позовнихвимог позивач вказала, що вона була клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» і станом на травень 2015 року у неї було три картки банку: [NUMBER] (картка згідно якої вона отримувала соціальну допомогу при народжені дитини); № [NUMBER] (картка на яку вона отримувала заробітну плату); кредитна картка № [NUMBER]. 08.05.2015 року близько 12год. при спробі розрахуватись банківською карткою [NUMBER] та кредитною карткою № [NUMBER], з'ясувалось, що на них відсутні кошти, що виявилось для неї несподіванкою, оскільки вона жодних операцій щодо зняття готівки, переказу грошових коштів іншим особам не здійснювала. Крім цього, вона не повідомляла свої особисті данні стосовно зазначених вище платіжних карток жодній особі та не залишала їх у вільному доступі, як в електронному, так і в іншому вигляді. Вона одразу повідомила працівників банку та просила заблокувати картку та повернути їй кошти від несанкціонованих трансакцій, та цього ж дня 08.05.2015 року нею було подано у відділення банку письмову заяву, в якій вона описала усе вищевказане та просила банк повернути їй кошти на картки та призупинити нарахування відсотків за користування кредитними коштами, які незаконно були зняті з кредитної картки. Як їй стало відомо від працівників банку, 07.05.2015 року відбувся несанкціонований доступ до її карткових рахунків, внаслідок чого відбулось незаконний переказ коштів, та в зв'язку з чим, вона була позбавлена можливості користуватись як власними, так і кредитними коштами. 27.05.2015 року нею було отримано виписки по карткових рахунках [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER] за період з 01.05.2015р. по 27.05.2015р. З виписки по картці-рахунку [NUMBER] вбачається, що 07.05.2015р. було проведено трансакцію - перерахування коштів на картку [NUMBER] через "Приват24", загальна сума незаконних трансакцій становить 950грн. З виписки по картці-рахунку № [NUMBER] вбачається, що 07.05.2015р. було проведено трансакцію - перерахування коштів на картку [NUMBER] через "Приват24" в сумі 8500грн. та 290грн., загальна сума незаконних трансакцій становить 8790грн. Як вбачається з виписки по картці-рахунку № [NUMBER] було проведено наступні трансакції: оплата в інтернет-магазині від 07.05.2015р. платежу 56908177 через LigPay на загальну суму 4860,55грн. та сплата комісії у розмірі 137,45грн.; оплата в інтернет-магазині від 07.05.2015р. платежу 56908272 через LigPay на загальну суму 3362,71грн. та сплата комісії у розмірі 95,09грн.; оплата в інтернет-магазині від 07.05.2015р. платежу 56908272 через LigPay на загальну суму 1269,70грн. та сплата комісії у розмірі 35,90грн.. Загальна сума незаконних трансакцій по картці № [NUMBER] становить 9492,96 грн. та на які нараховувалась комісія у розмірі 268,44грн. Отже, третіми особами було здійснено несанкціонований доступ, без її відому та погодження, до її карткових рахунків, внаслідок якого останні спочатку перерахували з її картки [NUMBER] кошти в розмірі 950грн. та з її кредитної картки № [NUMBER] кредитні кошти в сумі 8790 на її зарплатну картку № [NUMBER], з якої в подальшому незаконно було перераховано та здійснено три незаконних трансакції щодо перерахунку коштів у загальному розмірі 9492,96грн. на які з її коштів було незаконно списано комісію в розмірі 268,44грн. Загальна сума незаконних (несанкціонованих) трансакцій становить 9761,36грн., з яких 971,36грн. її особисті кошти, а 8790грн. кредитними коштами. Проте, вона не давала банку жодних розпоряджень щодо проведення операцій 07.05.2015 року з коштами на карткових рахунках, так як взагалі 07.05.2015 року не користувалась онлайн-системою "Приват24". Отже, усі операції були здійснені несанкціоновано та без її згоди. В усному порядку працівниками банку було відмовлено їй у відновлені залишку коштів на її рахунках та повернення коштів. Також банком всупереч її проханню продовжувалось нарахування відсотків та неустойки згідно вищевказаних неналежних операцій щодо перерахування кредитних коштів та відбулось списання коштів з її зарплатного рахунку. Вважає такі дії банку щодо не зупинення вищевказаних несанкціонованих (незаконних) трансакцій та щодо неповернення коштів та нарахування на них відсотків неправомірними, а проведені банком трансакції не чинними та такими, що порушують її права, як споживача фінансових (банківських) послуг. Вона одразу, після з'ясування обставин відсутності коштів на картках, звернулась до найближчого відділення банку з вимогою заблокувати картки, зупинити зняття (можливий переказ) коштів та повернути їй кошти, та в той же день звернулась з даними вимогами у письмовій формі. Щодо дій банку, то вони є неправомірними, так як банк отримавши від неї повідомлення щодо несанкціонованих трансакцій, що нею не вчинялись, зобов'язаний був призупинити завершення вищевказаних трансакцій (операцій) та відновити залишок коштів до того стану, який він був перед виконанням несанкціонованих (незаконних) операцій. Будь-яких перешкод у банку для зупинення даних несанкціонованих трансакцій та повернення коштів на картку не було. Тим паче, що згідно Закону, Держатель карти, Емітент, Еквайр мають право на опротестування переказу та зупинення переказу аж до 90 днів з дня його вчинення, чого банком здійснено не було. Відповідачем при проведенні даних несанкціонованих трансакцій (операцій) щодо незаконних перерахунків та зняття коштів з її карток, було порушено законодавство про захист прав споживачів, приписи Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в України", Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, що свідчить про порушення її прав, як споживача фінансових (банківських) послуг. Тому вважає вищевказані трансакції щодо незаконного зняття (переказу) коштів з її карток у сумі 9492,96грн. недійсними (нечинними) так як останні не відповідають загальним вимогам, встановленим ст.203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, вони не відповідають вимогам закону (ч.1 ст.203 ЦК України) та суперечать ч.2, 3 ст.203 ЦК України, яка встановлює, що волевиявлення учасника правочину має бути спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Вищевказане також підтверджує факт неотримання, невикористання безпосередньо нею кредитних коштів банку, що унеможливлює стягнення та нарахування їй відсотків за користування кредитними коштами, яких вона не отримувала (не використовувала). З огляду на нечинність (недійсність) вищевказаних трансакцій вважає, що банк в порядку реституції (ст.216 ЦК України) зобов'язаний повернути їй її власні кошти у розмірі 971,36грн. Також внаслідок вищевказаних трансакцій банком було стягнуто з неї та нею сплачено кредитні кошти (які нею не отримувались та не використовувались) та відсотки за користування кредитною лінією за період з 01.05.2015р. по 30.05.2015р. в загальному розмірі 1417,55 грн. З врахуванням наведеного, позивач просить суд: визнати недійсними операції (трансакції) щодо переказу 07.05.2015 року коштів з карткового рахунку [PERSON] № [NUMBER] в АТ КБ "Приватбанк" (код ЄДРПОУ 14360570) в сумі 950грн.; визнати недійсними операції (трансакції) щодо переказу 07.05.2015 року коштів з кредитної картки [PERSON] № [NUMBER] в АТ КБ "Приватбанк" (код ЄДРПОУ 14360570) в сумі 8500грн. та 290 грн.; визнати недійсними операції (трансакції) щодо переказу 07.05.2015 року коштів з карткового рахунку [PERSON] № [NUMBER] в АТ КБ "Приватбанк" (код ЄДРПОУ 14360570) в сумі 4860,55грн., 3362,71грн. та 1269,70грн.; скасувати відсотки, неустойку, комісії та інші штрафні санкції, нараховані АТ КБ "Приватбанк" (код ЄДРПОУ 14360570) за [PERSON] за опротестованими [PERSON] операціями (трансакціями) щодо переказу 07.05.2015 року коштів з кредитної картки [PERSON] № [NUMBER]; стягнути з Акціонерного товариства КБ "Приватбанк" на користь [PERSON] кошти в сумі 2388,91грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задоволити з підстав вказаних у позовній заяві, суду пояснив, що позивач не надавала стороннім особам жодної інформації, в т.ч. ПІН, логін та іншої інформації, нею не було здійснено волевиявлення щодо здійснення вказаних трансакцій. Крім того, зазначив, що операція була розпочата 07.05.2015р., а завершена 08.05.2015 року. Позивач звернулась до банку 08.05.2015 року, проте банком не було зупинено вказані трансакції, тому вважають, що кошти мають бути повернуті. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, суду пояснила, що в ході службової перевірки було встановлено, що всі операції було проведено з використанням правильного логіна та пароля. Раніше користуючись Приват24 у вспливаючому вікні позивач зазначила свій логін та пароль, чим дала можливість скористатись ними третім особам. У поданому до суду відзиві також вказала, що 25.06.2014 року позивач підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. На підставі вказаного договору позивачем було отримано кредитну карку [NUMBER], 07.05.2015р. з вказаної картки було здійснено дві операції з переказу коштів на суму 9136,48 на дебетну картку позивача [NUMBER], з якої кошти були переведені через систему Приват24/LigPay на поповнення неперсоніфікованого гаманця реєстратора WalletOne. При здійсненні вищевказаних операцій були коректно введені логін, пароль, а також динамічні паролі. Позивач розповсюдила інформацію, а саме логін, пароль входу у Приват24, що було встановлено службовою перевіркою банку. Відповідно до п.6.8 Положення "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Таким чином, оспорюванні операції із переказу коштів, були здійснені із правильним введенням статичних та динамічних паролей, і відповідальність за таку операцію несе позивач. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право серед іншого на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Судом встановлено, що 25.06.2014 року [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, "Умовами та правилами надання банківських послуг", та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Зазначений договір відповідає вимогам ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі вказаної угоди [PERSON] банком було видано банківські картки [NUMBER], № [NUMBER] та кредитну картку № [NUMBER]. З виписки по картці-рахунку [NUMBER] вбачається, що 07.05.2015р. було проведено трансакцію - перерахування коштів на картку [NUMBER] через "Приват24", загальна сума трансакції становить 950грн. З виписки по картці-рахунку № [NUMBER] вбачається, що 07.05.2015р. було проведено трансакцію - перерахування коштів на картку [NUMBER] через "Приват24" в сумі 8500грн. та 290грн., загальна сума трансакцій становить 8790грн., сума сплаченої комісії становить 346,48грн. З виписки по картці-рахунку № [NUMBER] вбачається, що було проведено наступні трансакції: оплата в інтернет-магазині від 07.05.2015р. платежу 56908177 через LigPay на загальну суму 4860,55грн. та сплата комісії у розмірі 137,45грн.; оплата в інтернет-магазині від 07.05.2015р. платежу 56908272 через LigPay на загальну суму 3362,71грн. та сплата комісії у розмірі 95,09грн.; оплата в інтернет-магазині від 07.05.2015р. платежу 56908684 через LigPay на загальну суму 1269,70грн. та сплата комісії у розмірі 35,90грн.. З виписки по картці-рахунку № [NUMBER] за період з 01.05.2015р. по 30.11.2015р., також вбачається, що банком було проведено автоматичне погашення простроченої заборгованості з карт [NUMBER] та [NUMBER]: 09.08.2015р. - 447,98грн.; 09.09.2015р.- 29,32грн.; 09.09.2015р.- 427,11грн.; 09.10.2015р. - 23,18грн.; 10.10.2015р. - 11,59грн.; 11.10.2015р. - 438,25грн., а всього - 1377,43грн. Вказані обставини підтверджуються: Анкетою-заявою [PERSON] про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриатБанку від 25.06.2014 року; виписками по картках-рахунках [NUMBER], № [NUMBER] та кредитній картці/рахунку № [NUMBER]. 08.05.2015 року [PERSON] направила на адресу ПАТ КБ "ПриватБанк" заяву, в якій повідомила, що нею не здійснювались операції по картках-рахунках 07.05.2015 року, та просила повідомити її, яким чином були списані кошти з її карткових рахунків, надати їй виписку по рахунках та призупинити з 08.05.2015 року нарахування відсотків. З копії вказаної заяви вбачається, що вона була зареєстрована у банку 15.05.2015 року. Також з копії електронного листа від 08.05.2015 року, вбачається, що запит [PERSON] в банку був зареєстрований під вхідним номером 5850 від 08.05.2015 року, та їй повідомлено, що відповідь вона отримає на протязі 30 днів. ПАТ КБ "ПриватБанк" листом від 19.06.2015 року №20.1.0.0.0/7-20150515/3941 повідомив [PERSON], що результатами службового розслідування встановлено, що "фішингова" схема шахраїв була розрахована на неуважність користувачів Приват24 і недостатньою захищеністю їх персональних комп'ютерів від комп'ютерних вірусів, а так само на наявність особливостей деяких сервісів, які шахрай може використовувати для обману користувачів системи. Шкідливі "вірусні" програми забезпечують перенаправлення запиту клієнта на спеціально підготовлений зловмисником фішинговий (підроблений) сайт, підконтрольний цьому зловмисникові. Отримуючи на ньому інформацію про логін і паролі користувача, зловмисник має можливість увійти під цими скомпрометованими даними в реальний аккаунт самого клієнта. Аналіз ситуації показав, що нею були порушені умови і правила надання банківських послуг (п.п.1.1.5.5, 1.1.5.14, 2.3.2.7.3.1.13) та у зв'язку з наведеним відмовлено у задоволенні її вимог. З матеріалів перевірки ПАТ КБ "ПриватБанк" по даному факту , також вбачається, що перевіркою було встановлено, що [PERSON] 05.05.2015 року на своєму стаціонарному компютері з інтернету отримала шкідливе ПО, при цьому нічого непідозрюючи реєструвалась в Приват24 (вводила логін, пароль та інші динамічні паролі) на вспливаюче вікно "Приват24" внаслідок чого всі запити на "Приват24" направлялись на шахрайський сервер. Шахраї заволодівши інформацією від імені [PERSON] через телефон реєструвались в Приват24, при цьому сесію залишали відкритою. Після чого, 07.05.2015р. шахраї використовуючи активну сесію проводили перерахунок коштів. 08.05.2015 року [PERSON] також звернулась в прокуратуру м.Хмельницького з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та внесення до ЄРДР інформації про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.ст.185,191 КК України по факту незаконного заволодіння її коштами. Свідок [PERSON] суду пояснив, що коли вони виявили, що на банківських картках відсутні кошти, то одразу звернулись в центральне відділення банку, де їм сказали дзвонити на гарячу лінію. Вони подзвонили і пішли в прокуратуру, а потім у відділення банку по вул.Зарічанській, де написали листа. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст.215, ч.1 ст. 216 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Частинами 1 та 2 ст.1071 ЦК України встановлено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно ст.1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Частиною 3 ст.1092 ЦК України передбачено, що якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. Відповідно до ст.39 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" суб'єкти переказу зобов'язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Правила платіжних систем мають передбачати відповідальність за порушення цих вимог з урахуванням вимог законодавства України. Пунктом 32.3.2 ст.32 вказаного Закону також визначено, що у разі помилкового переказу з рахунка неналежного платника, що стався з вини банку, цей банк зобов'язаний переказати за рахунок власних коштів суму переказу на рахунок неналежного платника, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня помилкового переказу до дня повернення суми переказу на рахунок неналежного платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. У разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. Відповідно до ст.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні": неналежний отримувач - це особа, яка не має законних підстав на отримання від платника суми переказу, що внаслідок помилкового переказу надійшла на її рахунок або була сплачена їй у готівковій формі; помилковий переказ - рух певної суми грошей, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі; неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково переказана сума грошей; Пунктами 8,9 розділу 6 Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого Постановою Правління Національного банку України №705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. З витягу з Умов та Правил надання банківських послуг (долученого представником відповідача до відзиву) вбачається, що згідно: п.1.1.5.5, банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS-повідомленні ПіН-коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24 або проведених Клієнтом операціях стане відомою іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв'язку під час використання цих каналів; п. 1.1.5.29, держатель несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту звернення [PERSON] в Банк та блокування [PERSON], і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в СТОП-ЛИСТ Платіжною Системою, в разі якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати електронного платіжного засобу, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. Згідно з пункту 1.1.5.14 вказаних Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт несе відповідальність за всі операції, що проводяться в підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації і аутентифікації. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коди чи будь-якої іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Результати службового розслідування ПАТ КБ "ПриватБанку", на які посилається представник відповідача, не підтверджують, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коди чи іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Крім того, у своєму листі від 19.06.2015 року №20.1.0.0.0/7-20150515/3941 ПАТ КБ "ПриватБанк" повідомляє, що результатами службового розслідування встановлено, що "фішингова" схема шахраїв була розрахована на неуважність користувачів Приват24, недостатньою захищеністю їх персональних комп'ютерів від комп'ютерних вірусів, а так само на наявність особливостей деяких сервісів, які шахрай може використовувати для обману користувачів системи. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що 07.05.2015 року відбулось несанкціоноване списання грошових коштів з рахунків [PERSON], доказів на підтвердження того, що вона своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суду не надано і судом таких не здобуто, у зв'язку з чим, власні кошти позивачки списані з її рахунків внаслідок вказаних незаконних трансакцій в сумі 950 грн., а також на погашення відсотків за користування кредитними коштами в сумі 1377,43грн., підлягають поверненню шляхом їх стягнення з відповідача. А нараховані АТ КБ "Приватбанк" відсотки, неустойка, комісії та інші штрафні санкції за оскаржуваними [PERSON] операціями (трансакціями) щодо переказу 07.05.2015 року коштів з її кредитної картки № [NUMBER], підлягають скасуванню. При цьому суд враховує, що обраний позивачем спосіб захисту її прав в даному випадку є ефективним і відповідає способу захисту прав та інтересів, передбачених ст.16 ЦК України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та слід визнати: недійсними операції (трансакції) щодо переказу 07.05.2015 року коштів з карткового рахунку [PERSON] № [NUMBER] в АТ КБ "Приватбанк" (код ЄДРПОУ 14360570) в сумі 950грн.; недійсними операції (трансакції) щодо переказу 07.05.2015 року коштів з кредитної картки [PERSON] № [NUMBER] в АТ КБ "Приватбанк" (код ЄДРПОУ 14360570) в сумі 8500грн. та 290 грн.; недійсними операції (трансакції) щодо переказу 07.05.2015 року коштів з карткового рахунку [PERSON] № [NUMBER] в АТ КБ "Приватбанк" (код ЄДРПОУ 14360570) в сумі 4860,55грн., 3362,71грн. та 1269,70грн.; скасувати відсотки, неустойку, комісії та інші штрафні санкції, нараховані АТ КБ "Приватбанк" за оскаржуваними [PERSON] операціями (трансакціями) щодо переказу 07.05.2015 року коштів з її кредитної картки № [NUMBER]; стягнути з Акціонерного товариства КБ "Приватбанк" на користь [PERSON] кошти в сумі 2327,43грн.. В задоволенні решти вимог, слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 2801,29грн. (за три вимоги немайнового характеру 704,80 грн. х 3= 2114,40грн., та за одну вимогу майнового характеру 2388,91/100=23,88; 2327,43/23,88=97,46; 704,80грн./100х97,46=686,89). На підставі наведеного,

Outcome: partial