Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, де є третя особа, про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без дозволу батька, посилаючись на те, що отримавши пропозицію на літній відпочинок для дитини в США, позивач почала збирати необхідні документи та з серпня 2015 року намагалась зв»язатись з відповідачем для отримання його згоди на виїзд дитини. Проте, відповідач будучи батьком спільної дитини сторін, не надає згоди на виїзд дитини за кордон, на зв»язок з позивачем не виходить, у звязку з чим остання вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судовезасідання не з'явився, однак про день, час та місцерозглядусправибувповідомленийналежним чином, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Третя особа у справі надіслала на адресу суду лист у якому просила суд розглянути справу без участі їх представника з максимальним врахуванням інтересів дитини. За таких обставин, суд визнав за можливерозглянути справу у відсутністьвідповідача та ухвалитизаочнерішеннявідповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскількипозивач не заперечувалапроти заочного розглядусправи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.08.2007 рік /а.с. 6/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с. 7/. З липня 2015 року відповідач виїхав за місцем проживання до своїх батьків, з позивачем та дитиною зв»язку не підтримує. Дитина проживає з позивачем та находиться на повному утриманні позивача. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженимипостановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року передбачена можливість вирішення у судовому порядку питання про виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", - документами, що надають право громадянина на виїзд з України і в'їзду в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон та проїзний документ дитини. Згідно зі ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", - оформлення проїзного документу дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Доказів надання відповідачем нотаріально засвідченого клопотання на оформлення проїзного документу дитині та нотаріального дозволу на виїзд дочки за межі України суду не надано. Статтею 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватись на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим значенням є інтереси дитини, які повинні бути непорушними незалежно від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»за відсутності оди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України № 789 від 27.02.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача в частині вимог про надання дозволу на виїзд дитини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, є такими, що підлягають задоволенню, оскільки надання дозволу сприятиме реалізації прав дитини. Доводи відповідача, якими останній обґрунтовував свої заперечення не знайшли свого підтвердження та є неспроможними. На підставі вищевикладеного та,

Outcome: approved