Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації, в якому зазначив, що після смерті свого батька [PERSON], який помер 23.12.2014 року, він успадкував земельну ділянку № 170, кадастровий номер 3521780300:02:000:1170, площею 6,6202 гектара , розташовану на території Олександрівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом №57641028 від 02.07.2015 року, зареєстрованим в реєстрі за №1326. Вступивши в спадщину, [PERSON] з'ясував, що за життя, а саме 30.07.2014 року [PERSON] уклав з ТОВ "Влада-Агро" договір оренди зазначеної земельної ділянки. При вивченні вказаного правочину, позивач виявив, що підпис від імені [PERSON] останньому не належить, посвідчення підпису орендодавця було вчинене секретарем Олександрівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області 30.07.2015 року з порушенням вимог ст. 52 Закону України " Про нотаріат ". Крім того державна реєстрація вказаного договору була проведена після смерті орендодавця, а саме 18.02.2015 року, в реєстраційній службі Новоукраїнського районного управління юстиції Кіровоградської області, проте на договорі міститься відтиск печатки реєстраційної служби Добровеличківського районного управління юстиції Кіровоградської області. За таких обставин [PERSON] вважає, що вказаний договір слід визнати недійсним . Позивач та його представники в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали повністю та обґрунтували їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Позивач додав, що на момент розгляду спору він бажає самостійно обробляти належну йому земельну ділянку, що й спонукало його звернутися до суду з відповідним позовом. Про обставини укладення та підписання оспорюваного договору йому нічого не відомо . Представник позивача [PERSON]Я . додав , що заявлений ними свідок [PERSON] підтвердить той факт, що спірний правочин був підписаний нею, а не орендодавцем . Представник відповідача в судовому засіданні заявлених вимог не визнав повністю та наполягав на тому, що спірний договір оренди землі був підписаний безпосередньо орендодавцем. Зазначив, що вказані вище обставини можуть бути спростовані лише висновком судової почеркознавчої експертизи. Зазначив, що нотаріальне посвідчення підпису на договорі не передбачено законодавством, а тому вказана обставина на його думку не може бути підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним. Наявний в договорі запис про реєстрацію вказаного правочину реєстраційною службою Новоукраїнського РУЮ Кіровоградської області вважає помилкою, допущеною під час його оформлення . Додав, що факт державної реєстрації права оренди землі після смерті орендодавця не може бути підставою для визнання оспорюваного договору недійсним, оскільки на момент досягнення згоди з усіх істотних умов договору, його складання та підписання волевиявлення орендодавця було вільним . Треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, поважних причин їх неявки суду не надали. Від Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області та Олександрівської сільської ради надійшли заяви про розгляд справи за відсутності їх представників . Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 39992614 від 02.07.2015 року, виданого Добровеличківською державною нотаріальною конторою та свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.07.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1326, встановлено, що [PERSON] набув права власності на земельну ділянку площею 6,6202 га, кадастровий номер 3521780300:02:000:1170, яка знаходиться на території Олександрівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, шляхом прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON], який помер 23.12.2014 року (а.с.10,12) . З договору оренди землі від 30.07.2014 року, укладеного між [PERSON] ( орендодавець ) та ТОВ " Влада-Агро " ( орендар ) , зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.02.2015 року за № 8781662, встановлено, що перший передав останньому в оренду строком на 10 років належну йому земельну ділянку площею 6,62 га. Орендна плата становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Договір містить підписи від імені орендодавця та представника орендаря. Також у ньому міститься наступний запис : " 30.07.2014 року цей договір посвідчено мною [PERSON], секретарем Олександрівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області . Договір підписаний [PERSON] у моїй присутності . Особу довірителя встановлено, дієздатність її перевірено " . Крім того в договорі міститься запис про те, що право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у РС Новоукраїнського РУЮ Кіровоградської області. Проте вказаний запис завірений печаткою РС Добровеличківського РУЮ Кіровоградської області ( а.с. 8-9 ). З витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 33842401 від 19.02.2015 року, встановлено, що державна реєстрація права оренди на підставі вказаного правочину відбулася 18.02.2015 року та була проведена державним реєстратором РС Добровеличківського РУЮ Кіровоградської області [PERSON] ( а.с. 13 ). Обґрунтовуючи свої доводи щодо недійсності оспорюваного правочину з тих підстав, що він був підписаний не орендодавцем [PERSON], а іншою особою, сторона позивача послалася на показання свідка [PERSON], яка в судовому засіданні повідомила, що 30.07.2014 року, в денну пору доби, вона знаходилася на території току ТОВ " Влада-Агро ", що в селі Олександрівка Добровеличківського району Кіровоградської області. В цей час до неї підійшов представник відповідача та запропонував підписати договір оренди землі. Разом із власним договором оренди землі вона підписала від імені свого чоловіка [PERSON] і спірний договір оренди . При цьому нею був поставлений не її власний підпис, а підроблений підпис від імені [PERSON] Також з показань вказаного свідка встановлено, що відповідачем було виплачено орендну плату за 2014 рік . Проте судом не приймаються показання вказаного свідка, як допустимі докази, оскільки [PERSON] є матір'ю позивача та дружиною нині покійного орендодавця, а тому є зацікавленою у результатах розгляду справи. Вказана зацікавленість проявлялася і в поведінці свідка під час всього судового розгляду ( неодноразові репліки на виступи представника відповідача ) . Зважаючи на ті обставини, що для з'ясування належності підписів від імені орендодавця на оспорюваному договорі необіхідні були спеціальні знання, суд неодноразово з'ясовував у сторони позивача їх позицію щодо необхідності призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, проте останні відмовилися заявляти таке клопотання . Відповідно до статті 13 Закону України Про оренду землі ( далі по тексту Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 14 Закону № 161-ХІV, договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до статті 16 Закону № 161-ХІV, укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом . Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним . Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ). Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою-третью, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Аналізу зібраних по справі доказів та належна їх оцінка дають підстави суду зробити висновок про те, що стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами тих обставин, що при укладенні оспорюваного договору оренди землі не було додержано вимог, встановлених ч .1-3,5,6 ст. 203 ЦК України . Іншою підставою для визнання оспорюваного договору недійсним зазначено ту обставину, що державна реєстрація права оренди була проведена після смерті орендодавця, тобто після припинення його правоздатності. Проте вказані обставини не є підставою для задоволення позовних вимог зважаючи на наступне . Відповідно до ст. 32 Закону № 161-ХІV перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається . Згідно з вимогами частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Частиною першою статті 20 Закону№ 161-ХІV, укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Відповідно до статті 18 цього Закону№ 161-ХІV, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Отже, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом із тим цивільні права та обовязки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні спірного договору, набуваються після відповідної державної реєстрації. Статтею 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин,визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідків. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. В судовому засіданні стороною позивача не було спростовано належними та допустимими доказами тих обставин, що на момент досягнення згоди з усіх істотних умов оспорюваного договору, його складання та підписання волевиявлення орендодавця було вільним та відповідало його внутрішній волі . Наявність такого волевиявлення підтверджується і тими обставинами, що відповідач виплатив орендодавцеві орендну плату за 2014 рік, а останній її прийняв . Здійснення реєстрації договору оренди землі після смерті орендодавця, проте волевиявлення на укладення якого він виявляв у момент досягнення згоди з усіх істотних умов , складання та скріплення підписом письмового документа, не є підставою для визнання договору недійсним у порядку, визначеному ч.3 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України. Зазначена позиція суду узгоджується із правовими позиціями ВСУ ( постанова від 18.12.2013 року по справі № 6-127цс13 ) та ВССУ ( ухвала від 05.02.2014 року по справі № 6-48449св13 ) . Доводи сторони позивача про те, що державна реєстрація права оренди була проведена РС Новоукраїнського РУЮ Кіровоградської області, спростовуються витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 33842401 від 19.02.2015 року, згідно якого зазначена реєстрація проведена РС Добровеличківського РУЮ Кіровоградської області . Доводи сторони позивача про недотримання представником Олександрівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області вимог законодавства щодо порядку вчинення нотаріальних дій при нотаріальному посвідченні спірного договору та підпису на ньому на переконання суду не є підставою для визнання вказаного правочину недійсним, оскільки його нотаріальне посвідчення не є обов'язковим . З огляду на вказане, суд вважає, що заявлені вимоги є необґрунтованими, а тому в їх задоволенні слід відмовити . На підставі ст.ст. 13,14,16,18,20,32 Закону України Про оренду землі від 06.10.1998 року № 161-ХІV із змінами та доповненнями, ст.ст.203,207,215,627,638 ЦК України,

Outcome: dismissed