Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

04.08.2017 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-інвест», Київської міської державної адміністрації, за участі третьої особи: [PERSON] , в якому просить суд: - визнати майнові права на об`єкт інвестування в об`єкті будівництва, що уявляє собою незавершену будівництвом двокімнатну квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , паспорт [NUMBER] виданий Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області 20.11.2008р., ідентифікаційний код [NUMBER] ; - зобов`язати Київську міську державну адміністрацію повідомити нового Замовника будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , про встановлення правових відносин з власником майнових прав об`єкту інвестування в об`єкті будівництва [PERSON] ; - стягнути з ТОВ «БІК «Київ Житло-інвест», код ЄДРПОУ 32531950, на користь [PERSON] понесені витрати при зверненні до суду на оплату судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 серпня 2012р. [PERSON] уклала з ТОВ Будівельно-інвестиційна компанія "Київ Житло-інвест" договір №9/218 про передачу майнових прав на об`єкт інвестування з метою отримання у власність об`єкту інвестування - двокімнатної квартири за будівельним [ADDRESS] . Позивач зазначає, що виконала взятий за Договором №9/218 про передачу майнових прав на об`єкт інвестування обов`язок по сплаті 100% вартості обраного об`єкту інвестування, а відповідач прийняв цю оплату і закріпив за позивачем конкретний об`єкт інвестування - житлове приміщення, квартира [ADDRESS] , та взяв на себе обов`язок збудувати і передати дане приміщення Позивачу. Проте, станом на даний час об`єкт будівництва, а саме: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , взагалі ще не готовий до введення в експлуатацію, будівництво припинено і на даний час не ведеться. Вищенаведені обставини з урахуванням укладеного Договору, а також норми чинного законодавства України однозначно підтверджують той факт, що ТОВ БІК "Київ Житло-інвест" (відповідач) порушив взяте на себе за Договором зобов`язання, а саме припинив будівництво, і як наслідок не збудував Об`єкт будівництва згідно до розробленої та затвердженої проектно-кошторисної документації у встановлений Договором строк, і не передав об`єкт інвестування позивачу, що і послугувало підставою для звернення до суду. 05.02.2019 відповідно до розпорядження № 57 від 05.02.2019 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, у зв`язку з відстороненням від посади судді [PERSON] . 07.02.2019 ухвалою судді Ільєвій Т.Г. справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання. 31.03.2020 було ухвалено заочне рішення суду. 14.04.2021 ухвалою суду було скасовано заочне рішення та призначено справу до розгляду на 27.05.2021. 11.06.2021 до суду надійшов відзив Київської міської державної адміністрації, в якому відповідач вказав, що вимоги які адресуються йому не обґрунтовані і не підлягають задоволенню та просив прийняте рішення згідно чинного законодавства. 14.06.2021 до суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-інвест», в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представника відповідача ТОВ БІК «Київ Житло-інвест» - Кожокар М.Ю. проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Окрім цього, позивач [PERSON] , як свідок, пояснила, що їй стало відомо, що на [ADDRESS] здійснюється будівництво, після чого вона поїхала до офісу та ознайомилася із ціною та умовами договору, а також познайомилася з директором. 20.08.2012 р. позивач в офісі на вул. Городецького уклала договір про передачу майнових прав на об`єкт інвестування. 31.08.2012 позивач з чоловіком [PERSON] прибули до офісу, де була зроблена оплата першої частини відповідно до умов договору, на підтвердження чого видали перехідний касовий ордер. Після чого, чоловік попросив зафіксувати у еквіваленті в доларах суму, яку ще потрібно буде сплатити. В подальшому було здійснено другий платіж, та позивач отримала довідку про 100 % сплату коштів. Після сплати коштів, позивач приїжджала дивитися на будівництво, та було помітно, що будівництво затягується і їй повідомили, що будинок буде здано у 2105 р. Після чого вона з чоловіком приїхали до будинку та дізналися про зупинення будівництва, та про те що, директор поїхав у інше місце та переховується та відмовляється спілкуватися. Одночасно свідок вказала, що наданий момент касових квитанції немає, так як вказані документи було викрадено, в зв`язку чим [PERSON] було подано заяву про злочин та відкрито кримінальне провадження. Відповідно до договору кошти сплачувалися не на розрахунковий рахунок, а сплачувалися готівкою у касу, було ми отримали касовий ордер. Також, третя особа [PERSON] , як свідок пояснив, що знаходячись на вул. Старонаводницькій в м. Києві, їх з дружиною зацікавило будівництво будинку та вони вирішили стати інвесторами. 20.08.2012 р. він разом з позивачем познайомилися із директором, який детально розповів про будівництво та строки здачі. Після чого, третя особа з позивачем прийняли рішення стати інвесторами та оплати перший внесок, проте, у зв`язку з закінченням робочого банківського дня, директор запропонував оплати у касу компанії, на що вони погодилися, на підтвердження чого директор написав розписку, відповідно до курсу долара. Окрім цього, свідок пояснив, що у його присутності було оплачено другий платіж. Разом з тим, будівництво відбувалося дуже повільно та через деякий час стало відомо, що працівники у офісі вже не перебувають. Представник Київської міської державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не подано. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом визнано за можливе розглядати справу за відсутності нез`явишихся осіб, на підставі наявних у справі доказів, та за погодженням сторін й третьої особи. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та які сторона позивача підтримала у судовому засіданні, а також враховуючи доводи представників відповідачів, третьої особи, пояснення свідків, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Судовим розглядом встановлено, що Рішенням Київської міської ради № 285/6501 від 06.10.2011 року «Про надання дозволу та розроблена проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ БІК «Житло- Інвест» на перетині вул. Кутузова та вул. Старонаводницької в Печерському районі м.Києва для будівництва та експлуатації житлового будинку з нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом, будівлями соціально-громадського призначення» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ БІК «Житло- Інвест» на перетині вул. Кутузова та вул. Старонаводницької у Печерському районі міста Києва орієнтованою площею 0,65 га в оренду на 5 років для будівництва та експлуатації житлового будинку з нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом, будівлями соціально-громадського приміщення та підземним паркінгом, будівлями соціально-громадського призначення згідно з планом-схемою. ТОВ «БІК «Житло-Інвест» зобов`язано, у місячний термін звернутися до Головного управління земельних ресурсів для отримання вихідних даних на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Наказом №99 від 20.02.2012 року Головного управління містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) присвоєно об`єктам (будівництва житлового будинку з підземним паркінгом та інженерної споруди - підпірної стінки, що розташовані на перетині м. Київ, Старонаводницька, 2-а та м. Київ, Старонаводницька, 2-А у Печерському районі будівельну адресу: м. Київ, Старонаводницька, 2-А. 20.12.2012 року Київською міською радою прийнято рішення № 114/8398 «Про передачу ТОВ БІК «Київ Житло-Інвест» земельної ділянки для будівництва та експлуатації житлового будинку з нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом, будівлями соціально-громадського призначення на [ADDRESS] , яким визнано таким, що втратило чинність, рішення виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 16.07.79 № 925/21 «Про відведення земельної ділянки Управлінню справами Ради Міністрів Української РСР під будівництво жилих будинків, соціальних п побутово-торгівельних закладів», як таке, що було виконане та віднесено вказану земельну ділянку до міських земель, не наданих у власність чи користування. Даним рішенням було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ БІК «Київ Житло-Інвест» для будівництва та експлуатації житлового будинку соціально-громадського призначення на м. Київ, Старонаводницька, 2-А і передав ТОВ БІК «Київ Житло-Інвест» за умови виконання пункту 4 цього рішення, в короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку загальною площею 0,65 га для будівництва та експлуатації житлового будинку з нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом, будівлями соціально-громадського призначення на [ADDRESS] , у зв`язку з переходом права власності на частину об`єкта незавершеного будівництва (рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2012 у справі №13/518), в тому числі площею 0,36 га за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування та площею 0,29га - за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови. 21.12.2012 року між Київською міською радою в особі заступника міського голови секретаря Київської міської ради Гереги Г.Ф. та ТОВ БІК «Київ Житло-Інвест» укладено договір оренди, за умовами якого орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 20.09.2012 №114/8398, за актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (дострокове платне користування) земельну ділянку (п. 1.1. цього договору). Згідно п. 2.1. Договору, об`єктом оренди відповідно до договору є земельна ділянка з наступними характеристиками: місце розташування м. Київ, Старонаводницька, 2-А; розмір 0,6500 га; цільове призначення для будівництва та експлуатації житлового будинку з нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом, будівлями соціально-громадського призначення; кадастровий номер 8000000000:82:068:0095. Від компанії ТОВ «БІК «Київ Житло-Інвест» підписантом виступав виконавчий директор [PERSON], який діяв на підставі Статуту підприємства. Повноваження посадової особи виконавчого директора ТОВ БІК «Київ Житло- Інвест» [PERSON] були встановлені Господарським судом м. Києва під час розгляду справи №910/16577/15. Відповідно до Договору №9/218 про передачу майнових прав на об`єкт інвестування від 20.08.2012 року (надалі - Договір), укладеного між [PERSON] (Покупець) та ТОВ БІК «Київ Житло-Інвест» (Продавець), на умовах та за ціною, визначеними в цьому договорі, продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність майнові права на квартиру та виплатити продавцю за них грошові кошти в строк та у розміри визначені цим договором. Згідно п. 2 вказаного Договору, Сторони встановили, що право власності на майнові права на квартиру до покупця переходить у момент оплати покупцем 100 % загальної вартості майнових прав на квартиру та отримання від продавця довідки про оплату в повному обсязі загальної вартості майнових прав на квартиру. Відповідно до пп.2.2 Договору, сторони встановили, що Продавець зобов`язаний передати Покупцеві майнові права на квартиру та саму квартиру після повної сплати їх вартості та прийняття об`єкта в експлуатацію у строки, передбачені цим договором, а покупець зобов`язується прийняти їх. Передача та прийняття майнових прав на квартиру здійснюється сторонами за актом приймання-передачі майнових прав на квартиру. Об`єкт будівництва, а саме житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у визначений у п. 7 Договору строк в експлуатацію не здано, будівництво було припинено. Відповідно до норм Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), до первісних підстав набуття права власності належать набуття права на новостворене майно, у тому числі об`єкт будівництва (стаття 331), переробка речі (стаття 332), привласнення загальнодоступних дарів природи (стаття 333), набувальна давність (стаття 344) та інші. Найбільш поширеними похідними способами набуття права власності юридичними особами є набуття права власності на підставі правочинів (стаття 334) та у поряд у правонаступництва (стаття 107). Згідно зі ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», станом на час укладення договору №9/218 від 20.08.2012 року, інвестування та фінансування будівництва об`єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов`язань за якими здійснюється шляхом передачі об`єкта (частини об`єкта) житлового будівництва. Інші способи фінансування будівництва таких об`єктів визначаються виключно законами. Встановлені вищевказаним законом механізми були впроваджені державою для захисту прав інвесторів. Якщо кошти на будівництво житла залучені за такими механізмами, то це є інвестиціями; процес залучення таких коштів є інвестиційною діяльністю; а особа, яка вклала свої кошти в будівництво житла - є інвестором, якому держава, згідно зі ст. 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність», гарантує захист прав та законних інтересів у разі виникнення будь-яких проблем з інвестицією. Так, на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог [PERSON] позових вказує на встановлення Верховним Судом України практики з приводу захисту майнових прав на об`єкти інвестування при будівництві житла за кошти фізичних осіб. Між тим, вказана позиція не може бути врахована в даній цивільній справі, оскільки стосується регулювання іншого роду взаємовідносин, в якому предметом розгляду є угода про пайову участь у будівництві житлового будинку, при тому, що укладений між [PERSON] та Відповідачем Договір №9/218 від 20.08.2012 року стосується лише передачі майнових прав на об`єкт інвестування. Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до договору №9/218 про передачу майнових прав на об`єкт інвестування від 20 серпня 2012 року, укладеного між [PERSON] (покупець) та ТОВ БІК «Київ Житло- Інвест» (продавець) на умовах та за ціною, визначеними в цьому договорі, продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність майнові права на квартиру та сплатити продавцю за них грошові кошти в строк та у розміри визначені цим договором. Згідно п. 2 вказаного Договору, продавець зобов`язаний передати покупцеві майнові права на квартиру та саму квартиру після повної оплати їх вартості та прийняття об`єкта в експлуатацію у строки, передбачені цим договором, а покупець зобов`язується прийняти їх. Передача та прийняття майнових прав на квартиру здійснюється сторонами за актом приймання-передачі майнових прав на квартиру. Звертаючись у суд із позовом, [PERSON] вказувала на те, що визнання власником майнових прав на об`єкт інвестування в об`єкті будівництва, що являє собою незавершену будівництвом двокімнатну квартиру [ADDRESS] , і є тим самим єдиним прийнятним способом захисту порушеного права, проте до вказаних доводів суд відноситься критично. Так, за змістом положень статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є визнання права. Відповідно до статті 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами. Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підл '.є державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. У позовній заяві [PERSON] , зазначає, що свої зобов`язання з будівництва та передачі в установлений строк позивачу у користування об`єкту інвестування, квартири за будівельним [ADDRESS] , відповідач не виконав, не надав позивачу акт приймання-передачі майнових прав квартиру та будинок не було здано в експлуатацію. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами. Так, на підтвердження виконання позивачем зобов`язань за договором інвестування, долучені лист від 24.04.2013 року та довідка від 25.04.2013 року, адресовані [PERSON] від ТОВ БІК "Київ Житло-Інвест ", підписані [PERSON] , як директором. Зі змісту листа від 24.04.2013 року вбачається вимога до [PERSON] про термінове внесення інвестиційних коштів, у розмірі 299700 грн. до 30.04.2013 року. Згідно довідки від 25.04.2013 року, [PERSON] сплатила повну вартість об`єкта інвестування згідно договору №9/218 від 20.08.2012 року, у сумі 799488 грн., що складає 100% вартості 2-х кімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 76,80 кв.м. Позивач стверджує, що оплата за майнові права, які були придбані згідно умов Договору №9/218 від 20.08.2012 року, проводилася двома платежами, а саме: у розмірі 499788 грн., що підтверджується розпискою від 31.08.2012 року, яку позивач додає в якості доказу до матеріалів справи та 299700 грн., які позивач передав [PERSON] готівкою 25.04.2013 року. Так, під час судового розгляду [PERSON] вказала, що 31.08.2012 року, відповідно до умов договору, в присутності свого чоловіка - [PERSON] , подружжя сплатило першу частину коштів вартості майнових прав на квартиру до компанії ТОВ БІК "Київ Житло-інвест", у сумі 499788 грн., та на наступний день після отримання повідомлення від компанії про оплату залишкової вартості майнових прав, [PERSON] сплатила - 299 700 грн., проте дані доводи суд розцінює як суперечливі. Як на підставу підтвердження факту виконання зобов`язання щодо сплати Замовнику будівництва (продавцю) грошових коштів на придбання майнових прав на квартиру за адресою [ADDRESS] , [PERSON] вказує на розписку, надану директором компанії ТОВ "БІК"Київ Житло-інвест", копія якої долучена в якості доказу. Зі змісту вказаної розписки вбачається, що [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] (паспорт [NUMBER] , виданий Шевченківським РУ ГУ МВС в м. Києві 17.04.2012) отримав від [PERSON] 95 000 американських доларів. Між тим, зі змісту договору №9/218 про передачу майнових прав на об`єкт інвестування від 20.08.2012 року, убачається, що вказаний договір укладено між [PERSON] (покупець), з однієї сторони, та ТОВ БІК "Київ Житло-інвест", в особі виконавчого директора [PERSON], що діє на підставі Статуту (продавець), з іншої сторони. Отже, зобов`язальні відносини за укладеним договором складалися між [PERSON] , та ТОВ БІК "Київ Житло-інвест", а [PERSON] не був суб`єктом вказаного зобов`язання. З розписки вбачається, що остання надана [PERSON] із зазначенням його особистих персональних даних, без вказівки на здійснення повноважень у цей час, як директора Товариства, та на виконання зобов`язальних відносин за договором №9/218 від 20.08.2012 року. Крім того, умовами Договору №9/218 від 20.08.2012 року встановлено наступне. Згідно п. 3 Договору, квартира, яку отримує покупець внаслідок придбання майнових прав на квартиру складається з житлового приміщення загальною площею 76,8 кв.м. Пунктом 4 вказаного Договору встановлено, що загальна вартість майнових прав на квартиру (ціна договору) складає 666 240 грн., крім ПДВ - 133248 грн. Загальна вартість майнових прав на квартиру, яку Покупець зобов`язаний сплатити продавцю, всього з ПДВ складає 799488 грн. Загальна вартість майнових прав на квартиру підлягає коригуванню відповідно до п.5.7 цього Договору, яким вказано, що у разі, якщо розмір площі квартири, зазначений в п.3.1 цього Договору буде відрізнятись від фактичного розміру площі квартири, зазначеного в технічному паспорті БТІ, більш ніж на 0,50 кв.м., Сторони здійснюють відповідне коригування загальної вартості майнових прав на квартиру. Пунктом 5 Договору встановлено, що платіж, який здійснює покупець - 799488 грн, в т.ч. ПДЗ - 133248 грн. Отже, затвердженою Договором грошовою одиницею розрахунку визначена національна валюта України, без зазначення еквіваленту в іноземній валюті. Окрім цього, суд приймає до уваги те, що курс Національного банка України станом на 31.08.2012 року складав 1180 - 7.993 грн. за 1 долар США, а отже, еквівалентом суми 95000 дол. США є 759 335 грн. З урахуванням доводів позивача, [PERSON] була сплачена загальна сума вартості 799488 грн., а отже, зазначена в розписці сума 95000 доларів США не є еквівалентною визначеного в договорі сумі, відсутні й підстави припускати, що сума була змінена, у зв`язку із зміною площі квартири. При цьому, наведені в позовній заяві обставини є суперечливими й такими, що не відповідають обставинам справи. Акт приймання-передачі майнових прав на квартиру між сторонами укладено не було, що, зокрема, не заперечується й позивачем, а інвентаризація будинку за адресою [ADDRESS] , в бюро не замовлялась і не проводилась, що підтверджується долученим позивачем листом Комунального підприємства КМР "Київське міське бюро технічної інвентаризації" №062/14-3643 (И-2017) від 28.03.2017 року. З урахуванням вищенаведеного, долучена позивачем розписка не може бути належним та допустимим доказом внесення оплати [PERSON] , на виконання вимог Договору №9/218 від 20.08.2012 року, оскільки розписка не відповідає вказаним у позовній заяві обставинам, на які посилається позивач, як на обґрунтування своїх позовних вимог. Крім того, п.5 Договору №9/218 від 20.08.2012 встановлено, що повну сплату загальної вартості майнових прав на квартиру покупець повинен здійснити до 18.09.2012 року, а днем здійснення платежу вважається день зарахування коштів на рахунок продавця в банківській установі, яка її обслуговує, проте, грошові кошти, про які зазначає позивач, були сплачені відповідно 31.08.2012 року та 25.04.2013 року та не на банківській рахунок відповідача. За таких обставин, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено факт внесення 100% вартості інвестування. Статтею 328 ЦК України, визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, власник не зобов`язаний у кожному випадку доводити іншим особам правомірність набуття права власності на належне йому майно. Традиційно підстави набуття права власності поділяють на первісні (набуття права власності вперше, незалежно від волі попередніх власників) і похідні (зміна власника). Практичне значення такого поділу полягає в тому, що розглядаючи спори про захист права власності, набутого у похідний спосіб, судам необхідно враховувати імовірність наявності прав на відповідне майно в інших осіб. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Договором купівлі-продажу від 12 вересня 2016 року ТОВ БІК "Київ Житло-Інвест", в особі директора Дегтяра О.А., що діє на підставі Статуту, передав у власність Товариству з обмеженою відповідальністю "ЖК Половецька" об`єкт незавершеного будівництва, а саме житловий будинок з підземним паркінгом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір зареєстровано в реєстрі за № 1648 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топілко О.О. Актом прийому-передачі об`єкту незавершеного будівництва до договору купівлі- продажу, посвідченого 12 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топілко О.О. за № 1648, ТОВ БІК "Київ Житло-Інвест" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖК Половецька" прийняв у власність об`єкт незавершеного будівництва, а саме житловий будинок з підземним паркінгом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначені обставини, з урахуванням укладеного Договору, а також норми чинного законодавства України, однозначно підтверджують, що обраний позивачем [PERSON] спосіб захисту є необґрунтованим, а отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що майнові права на об`єкт будівництва ТОВ БІК "Київ Житло-Інвест" було продано третій особі, яка не має зобов`язальних відносин із [PERSON] , проте, остання не позбавлена можливості звернення із вимогою про повернення сплачених коштів до [PERSON] , у випадку наявності належних платіжних доручень до ТОВ БІК "Київ Житло-Інвест ". Як наслідок, у задоволенні позовних вимог до Київської міської державної адміністрації також відмовити, а також приймаючи до уваги і той факт, що приписами чинного законодавства не визначено прямої норми, яка визначає відповідальність Київської міської державної адміністрації за обрання або зміну Замовника будівництва, який уклав договір про використання земельної ділянки під будівництво об`єкту інвестування і не завершив це будівництво та не покладено обов`язок Київської міської державної адміністрації повідомляти нового замовника будівництва про встановлення правових відносин з власником майнових прав об`єкту інвестування в об`єкті будівництва. Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та, як наслідок, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed