Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

09 вересня 2013 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю « 1 Фірма Прокат», треті особи - [PERSON], [PERSON] в якій позивач з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 26.05.2014 року просив: визнати відсутнім у Товариства з обмеженою відповідальністю « 1 Фірма Прокат» права користування нежитловим будинком за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю « 1 Фірма Прокат» звільнити нежитловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та повернути його власникам; зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю « 1 Фірма Прокат» відшкодувати [PERSON] 1/3 частину всіх доходів, отриманих Товариством з обмеженою відповідальністю « 1 Фірма Прокат» від використання нежитлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що становить 468 497,24 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.02.2011 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі - Орендодавці) з одного боку та ТОВ « 1 Фірма Прокат» з іншого (далі - Орендар) був підписаний договір оренди №10 (далі Договір), за яким Орендар отримав в оренду нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Приміщення належить Орендодавцям на праві спільної часткової власності. Як зазначає [PERSON], з копії договору, яку він отримав в рамках розгляду іншої справи в Шевченківському районному суді м. Києва, йому стало відомо, що договір підписаний на строк понад три роки - з 01.04.2011 року по 31.12.2014 року, а тому договір повинен бути нотаріально посвідчений та зареєстрований. Але зазначені вимоги діючого законодавства сторонами дотримані не були, а тому Договір оренди є неукладеним та не може породжувати для будь-якої із сторін прав та обов'язків. І тому позивач вважає, що ТОВ « 1 Фірма Прокат» з 01.04.2011 року користується будівлею безпідставно, чим порушує права позивача та повинна сплатити 1/3 отриманих доходів за час користування приміщенням. 09.12.2013 року до суду надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю « 1 Фірма Прокат» до [PERSON], треті особи - [PERSON], [PERSON] в якій позивач просить: встановити строк дії договору оренди №10 до 01.02.2014 року. Ухвалою суду від 11.12.2013 року зустрічний позов було об'єднано в одне провадження з первісним позовом. Свої вимоги ТОВ « 1 Фірма Прокат» обґрунтовувала тим, що в умовах договору оренди помилково зазначено строк оренди до 31.12.2014 року замість 01.02.2014 року. А тому, оскільки інші співвласники - [PERSON] та [PERSON] дають згоду на переукладення договору із зазначеною датою, тому позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні представники [PERSON] заявлені їх довірителем вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Щодо зустрічного позову, то просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що заявлені вимоги не обґрунтовані та будь-які підстави для його задоволення відсутні. В судовому засіданні представник ТОВ « 1 Фірма Прокат» заявлені позовні вимоги [PERSON] не визнала та просила відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що частка [PERSON], який є співвласником нежитлового приміщення в натурі не виділена; він з власної волі передав свою частину майна в користування Товариству, засновником якого є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Представник зазначає, що договір оренди нотаріально не засвідчений та не зареєстровано у відповідному державному реєстрі у зв'язку з відсутністю спеціальних знань сторін договору. В той же час сторони досягли домовленостей щодо усіх істотних умов договору та виконують його. Зустрічний позов підтримала та просила задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Треті особи [PERSON], [PERSON] та представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги [PERSON] не підтримали та просили відмовити в їх задоволенні. Зустрічні вимоги ТОВ « 1 Фірма Прокат» підтримали та просили задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши сторони, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 22.12.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено договір купівлі - продажу, за яким ТОВ "БІК" Інтербудінвест " продало та передало у власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в рівних частках кожному, нежитловий будинок, загальною площею 1 368, 90 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту приймання - передачі нежитлового будинку від 22.12.2010 року, ТОВ "БІК" Інтербудінвест" передало, а [PERSON] прийняв у власність 1/3 нежитлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], загальною площею 1 368,90 кв.м. Право власності [PERSON] на 1/3 частину зазначеного нежитлового приміщення зареєстроване 20.01.2011 року. Як вбачається з копії Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю « 1 Фірма Прокат», засновниками Товариства є громадяни України: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 10.02.2011 року між фізичними особами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (надалі - Орендодавці) з однієї сторони та ТОВ « 1 Фірма Прокат» (далі - Орендар) з іншого боку був підписаний Договір оренди №10. За умовами Договору, Орендодавці передали, а Орендар прийняв в тимчасове, платне користування приміщення, що розташоване на трьох поверхах і складається з площі 1 368,9 кв.м. будинку, розташованого в [ADDRESS] (п.1.1 Договору). Орендоване приміщення за умовами п.2.1 Договору надається для розташування офісу Орендаря та подальшої передачі орендованого приміщення у суборенду. З копії Договору оренди, що була надана до матеріалів справи вбачається, що строк оренди встановлено з 01.04.2011 року по 31.12.2014 року зі сплатою орендної плати в розмірі 82 134,00 грн. з врахуванням ПДВ щомісячно. Частина 1 статті 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 статті 16 ЦК України визначає способи захисту цивільного права. За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст.759 ЦК України). Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч.1 ст.763 ЦК України). Наймачеві належить право власності на плоди, продукцію, доходи, одержані ним у результаті користування річчю, переданою у найм (стаття 775 ЦК України). Стаття 793 ЦК України визначає, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі (ч.1). Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню (ч.2). Право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ст.794 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч.1 ст.639 ЦК України). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч.2 ст.640 ЦК України). Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення (ч.3 ст.640 ЦК України). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч.1 ст.368 ЦК України). Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників (частина 1 та 2 статті 369 ЦК України). На даний час частка [PERSON] в натурі не виділена. Стаття 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін (ч.1 ст.209 ЦК України). Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (ч.1 ст.210 ЦК України). В пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Пункт 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснює, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави (ч.1 ст.1214 ЦК України). В судовому засіданні оригінал Договору суду надано не було. Кожна сторона посилалась на ту обставину, що за незрозумілих причин оригінал відсутній. В той же час [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснювали, що їм відомо про необхідність нотаріального посвідчення договору, якщо строк оренди становить більше трьох років, а тому, підписуючи договір в 2011 році там було напевне зазначено 31.12.2011 року, але не 2014 рік. Проте кожний з них точно не пам'ятає на який строк вони передали нежитлове приміщення в оренду. З копій договорів суборенди вбачається, що приміщення передавались в суборенду на строк по 31.12.2011 року, 01.09.2012 року, 31.12.2012 року, 31.12.2013 року, 30.09.2014 року Як вбачається з листа №17/2013 від 23.09.2013 року, що підготовлений ТОВ « 1 Фірма Прокат» та направлений на адресу [PERSON], Товариство не заперечувало факту укладення Договору оренди строком з 01.04.2011 року по 31.12.2014 року. За умовами п.4.2 Договору - передача орендованого приміщення від Орендодавців до Орендаря здійснюється відповідно до Акту здачі-приймання приміщення, підписання якого свідчить про фактичну передачу орендованого приміщення Орендарю. У момент підписання Акту здачі-приймання, Орендодавці передають Орендарю ключі від орендованого приміщення. В судовому засіданні сторони не надали суду для огляду оригінал акту здачі-приймання та копію для приєднання до матеріалів справи. В той же час сторони пояснили, що вони не пам'ятають чи був підписаний акт здачі-приймання приміщення, хоча фактично Товариство користується цим приміщенням з 01.04.2011 року до теперішнього часу. Ключі від приміщення були передані 01.04.2011 року, як пояснила представник Товариства. З довідки, що 17.01.2014 року за №9.7-3-98/01 надана ПАТ «Єврогазбанк» вбачається, що за період з 26.05.2011 року по 09.01.2014 року від ТОВ « 1 Фірма Прокат» на рахунок [PERSON] надійшли кошти в розмірі 81 500,00 грн. Висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-економічної експертизи, що складена 23.04.2014 року за №2900/14-45 встановлено, що надходження грошових коштів на рахунок ТОВ « 1 Фірма Прокат» за договорами суборенди в період з 01.04.2011 року по 31.12.2013 року документально підтверджуються у розмірі 1 649 991,71 грн. Отже, так як Договір оренди нотаріально не посвідчений, не зареєстрований, відсутні докази передачі майна, тому даний договір є неукладений, та відповідно не породжує для сторін будь-яких наслідків. Враховуючи, що засновниками ТОВ « 1 Фірма Прокат» є [PERSON], [PERSON], [PERSON], які з власної волі передали в оренду власне нежиле приміщення, на даний час [PERSON] та [PERSON] заперечують щодо повернення майна, та наполягають на укладенні договору оренди з іншим строком оренди. В судовому засіданні не встановлено розміру доходів, а експертом визначена лише сума грошових коштів, що надійшла за договорами суборенди (не враховано витрати на утримання приміщення). За таких обставин, проаналізувавши заявлені вимоги, відповідність їх нормам матеріального права, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем [PERSON] позов не містить вимог про захист порушеного права, суперечить статтям 3 та 4 ЦПК України, які передбачають захист в судовому порядку лише порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кожної особи у спосіб, визначений законами України, тому суд не вбачає підстав для задоволення заявлених вимог [PERSON] Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частини 1 та 2 ст.651 ЦК України). Також суд не вбачає законом передбачених підстав для задоволення вимог ТОВ « 1 Фірма Прокат» так як встановлення строку дії договору суперечить принципам добровільності договору та в судовому засіданні представником позивача не доведено істотних порушень умов Договору оренди. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed