Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з цивільним позовом до Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач), третя особа [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 20 березня 2015 року померла його мати [PERSON], яка постійно проживала у [INFO]. При житті, а саме 13 лютого 1998 року, мати склала заповіт, відповідно до якого заповіла йому все своє майно. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва, що належала їй на праві власності на підставі державного акту, на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що належала їй на праві власності на підставі державного акта, на будинок з надвірними спорудами, що належав їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону. Позивач у визначений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, а саме до 20 вересня 2015 року, до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини не подав у звязку з перебуванням закордоном. Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно, немає. Рідна сестра [PERSON] спадщину не прийняла і на неї не претендує. На підставі викладеного, посилаючись на приписи ч. 3 ст. 1272 ЦК України, просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що постійно перебуває у Російській Федерації, там живе з сім'єю і працює, однак документальних доказів цьому надати не може, оскільки не зберіг документів, які могли б це підтвердити. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні також підтримала позовні вимог позивача і підтвердила факт перебування останнього закордоном, внаслідок чого пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини. Від відповідача на адресу суду надійшов лист від 30 січня 2017 року (вих № 31), відповідно до змісту якого останній не заперечував проти задоволення позову та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 20). Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 20 березня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 24 березня 2015 року серії І-СР № 245284 (а.с. 6). Згідно з довідкою Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 7 лютого 2017 року № 177 [PERSON] була зареєстрована та проживала одна за адресою: вул. Гоголя, 2, с. Григорівка, Чорнобаївський район, Черкаська обл. (а.с. 22). Позивач є сином померлої [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження позивача від 26 жовтня 1966 року серії VІI-УР № 0683727, де у графі "мати" зазначено "Кравченко Антонина Іванівна" (а.с.23). При житті [PERSON], а саме 13 лютого 1998 року, склала заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Лукашівської сільської ради народних депутатів Чорнобаївського району Черкаської області 13 лютого 1998 року та зареєстрований у книзі для запису нотаріальних дій під № 6, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своєму синові, тобто позивачу (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва площею 5,38 га, розташована на території Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, що належала спадкодавцеві на праві власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЧР № 050193, виданого 19 листопада 2002 року; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,41 га, розташована за адресою: вул. Гоголя, 2, с. Григорівка, Чорнобаївський район Черкаська обл., що належала спадкодавцеві на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 715126, виданого 22 січня 2010 року; жилий будинок з надвірними спорудами, розташований у с. Григорівка, Чорнобаївського району Черкаська обл., що належав спадкодавцеві на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону від 14 жовтня 1997 року серії НБ № 153187. Позивач своєчасно у визначений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини у нотаріальну контору не подав, що пояснив перебуванням за кордоном, а саме у Російській Федерації, де він проживає з сім'єю і працює. Факт перебування позивача закордоном знайшов своє підтвердження у судовому засіданні з пояснень його рідної сестри - третьої особи [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто 20 березня 2015 року. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що померла [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла все своє майно позивачеві. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач до нотаріальної контори ані під час встановленого чинним законодавством шестимісячного строку, ані після його спливу до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки перебував закордоном. Вказані обставини підтверджуються листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 31 січня 2017 року (вих. № 35-01/16), що надійшов у відповідь на запит суду, відповідно до змісту якого після смерті [PERSON] заяви про прийняття спадщини або відмови від спадщини до нотаріальної контори не надходили (а.с. 21). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до абз. 2 цього пункту суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Абзацем 4 п. 24 постанови встановлено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", суд визнає поважною причину, на яку посилається позивач як на причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, оцінивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення позивача і третьої особи, зважаючи на наявність заповіту, а також на те, що причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважною, позивач є єдиним спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, вказана спадщина після смерті [PERSON] до цього часу ніким не прийнята, відумерлою у встановленому законом порядку не визнана, відповідач проти позову не заперечує, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 3 (три) місяці. Судом також встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved