Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

[PERSON] 21.03.2014 року звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Філдес Україна» та просив суд визнати контракт № 0502477, укладений 01.04.2006 року між ним та ДП «Філдес Україна компанії «Філдес Ентерпрайзіс ЛТД ЛТД», правонаступником якого є ПАТ «Філдес Україна», недійсним, стягнути з ПАТ «Філдес Україна» матеріальну шкоду у розмірі 59 492 грн. 99 коп., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він уклав контракт з відповідачем з метою отримання автомобіля, на виконання умов контракту позивач за період з квітня 2006 року по травень 2013 року сплатив на розрахункові рахунки відповідача 58 434 грн. 89 коп., але автомобіль так і не отримав. В судовому засіданні позивач [PERSON] просив позовні вимоги задовольнити. При цьому зазначив, що в 2006 році він уклав з відповідачем контракт, так як не мав змоги купити одразу автомобіль. Представники фірми тоді пояснили, що автомобіль він отримає через 2-3 місця. Через рік в 2007 році вже цього салону не було. З 2006 року по 2013 рік він сплачував повністю всі чеки, які вони йому надсилали, адже фіксованої плати не було. В усній формі він неодноразово звертався до відповідачів в м.Одесі.. В телефонному режимі представники фірми запевняли, що зараз криза, але по закінченню контракту він отримає все, що передбачено в контракті, тобто автомобіль ВАЗ 2104. В травні 20013 року на електронній сторінці фірми він не знайшов своє ім'я та дані про чергу і тоді вони запевнили, що це збій в програмі та вони все виправлять. На письмовий запит в червні 2013 року та в січні 2014 року відповідь він не отримав, тому звернувся до суду. Представник відповідача ПАТ «Філдес Україна» у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причин неявки суду не представив. Заяв про розгляд справи за відсутністю відповідача суду не надано. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.04.2006 року між Дочірнім підприємством «Філдес Україна» та [PERSON] було укладено контракт №0502477 з ідентифікатором до нього, предметом якого є надання особі, що уклала контракт, послуги по адмініструванню системи, що умовно називається «CAR CREDIT», з метою придбання автомобіля марки ВАЗ 21043 в групі.(а.с. 6-17). Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Таким чином, відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12 травня 1991 р. N 1023-XII "Про захист прав споживачів" (далі - Закон N 1023-XII). Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону N 1023-XII споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Відповідно до пунктів 3, 18 ч. 1 ст. 1 Закону N 1023-XII виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації. Тобто Закон N 1023-XII регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. За умовами укладеного контакту клієнт системи сплачує вступний внесок у розмірі 1061,10 грн.; щомісячний чистий внесок - 1,19%; щомісячні адміністративні витрати -0,3%; асигнаційний збір - 4%. (а.с. 17). Як вбачається з наданих позивачем документів, [PERSON] сплатив 01.04.2006 року вступний внесок за контрактом у розмірі 1061,10 грн., що підтверджується квитанцією про сплату. За змістом контракту виконання послуг з адміністрування системи полягає в тому, що клієнт сплачує передбачені контрактом кошти, а ДП «Філдес Україна» формує групу клієнтів, за рахунок чистих внесків з яких здійснюється придбання автомобіля (ст.ст. 3,5 Контракту); клієнт одержує автомобіль відповідно до принципів асигнації (визнання) автомобіля, передбачених Контрактом (ст.6, 7 Контракту); визнання автомобіля здійснює ДП «Філдес» на власний розсуд; право на купівлю автомобіля мають не всі учасники системи, а тільки ті, які володіють на останній день місяця, що передує акту асигнації, найбільшою кількістю балів (ст.8, 9 Контакту), тобто , які зробили найбільшу кількість внесків; Контракт не містить строків та (або) термінів отримання клієнтом автомобіля та не передбачає будь-яких гарантій отримання клієнтом автомобіля навіть у разі повної оплати його вартості; у разі відмови клієнта від Контракту внесок йому повертається після ліквідації групи за вирахуванням 10% штрафу за односторонню відмову від Контракту, який не може бути менший ніж два чистих внески, нарахованих на підставі ціни товару, що є дійсною на день повернення, при цьому поверненню не підлягає вступний внесок, адміністративні витрати, страховий внесок. (ст. 15 Контракту). При вирішенні спорів про захист прав споживачів слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові). До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, слід віднести: чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги); чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров'ю або майну споживача. Про факт придбання, замовлення товарів (послуг) у звичайний спосіб засобом доказування є розрахунковий документ - квитанція, товарний чи касовий чек, квиток, талон та ін. (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону N 1023-XII); письмовий правочин; стосовно товару, на який встановлено гарантійний строк - технічний паспорт чи інший документ, що його замінює, з позначкою про дату продажу (п. 11 ст. 8 Закону N 1023-XII). У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 р. N 5 "Про практику розгляду судами цивільних справ за поновами про захист прав споживачів" роз'яснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. Судом встановлено, що на виконання умов контракту позивачем було сплачено в загальній сумі 59 492 грн. 99 коп., що також підтверджується наданими позивачем квитанціями про сплату. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається з наданого позивачем листування ДП «Філдес Україна» від 22.10.2007р., назва ДП «Філдес України» була змінена з початку на ЗАТ «Філдес Україна» (а.с. 20) а згодом на Приватне акціонерне товариство «Філдес Україна» (а.с. 21) Також, в листах підприємства позивачу було вказано номер групи, його номер в групі та пароль доступу на сайті, при цьому йому було роз'яснено можливість отримання інформації на сайті www.carcredit.ua. В судовому засіданні позивач пояснив, що він користувався інформацією з сайту та слідкував за своєю чергою на отримання автомобіля, однак в травні 2013 року інформація щодо нього з сайту зникла, на його звернення за телефоном в офіс в м.Одесі, його запевнили, що це інформаційний збій програми, незабаром все відновиться. Однак на письмове звернення в червні 2013 року та січні 2014 року відповіді не надійшло,а на телефоні дзвінки в офісі ніхто не відповідав. Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 17.03.2014 року, реєстрацію юридичної особи - Дочірне підприємство «Філдес Україна» компанії «Філдес Ентерпрайзис ЛТД» 17.10.2007 року припинено. 18.10.2007 року зареєстровано Приватне акціонерне товариства «Філдес Україна» (код ЄДРПОУ 26343631) , Одеська філія якого знаходиться за адресою: м.Одеса, пр.-т Шевченка, буд. 4-Д офіс 92. Також, як вбачається з Витягу, ПАТ «Філдес Україна» є правонаступником ДП «Філдес Україна» компанії «Філдес Ентерпрайзис ЛТД»( код ЄДРПОУ 26343631). Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5 та 6 ст.203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У статтях 18 і 19 Закону N 1023-XII передбачено підстави для визнання договору недійсним: укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики. Перелік несправедливих умов у договорах зі споживачами визначений у ч. 3 ст. 18 Закону N 1023-XII. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті цей перелік не є вичерпним. Поняття "нечесна підприємницька практика" означає будь-яку підприємницьку діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим чи іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19, ч. 2 ст. 19 цього Закону нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика може бути такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону N 1023-XII нечесна підприємницька практика забороняється. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсним. Таким чином, зазначений Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів із метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Оскільки позивач [PERSON] сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, «Філдес Україна» без залучення власних коштів формувало групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалася передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи «КАР КРЕДИТ» , тому суд приходить до висновку, що контракт, укладений між ДП «Філдес Україна» та [PERSON] суперечить положенням ст. ст. 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів" унаслідок здійснення ПАТ «Філдес Україна» нечесної підприємницької практики, яка є такою, що містить несправедливі умови, а тому контракт підлягає визнанню недійсною із застосуванням правових наслідків недійсності правочину. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то чинне законодавство не встановлює розмір морального відшкодування. Відповідно до положень ст. 23 ЦК це право залишено за судом і визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. До того ж зазначена норма містить порядок визначення судом розміру грошового відшкодування моральної шкоди і з цього приводу наявні відповідні роз'яснення Верховного Суду України у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", а саме: розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних доказів щодо завдання йому відповідачем моральної шкоди. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача коштів, затрачених на правову допомогу, суд вважає за можливе їх задовольнити, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2014 року між позивачем та фізичною особою підприємцем [PERSON] було укладено договір про надання юридичних послуг та окрема угода від 15.01.2014 року, відповідно до п.1.1. якої оплата за надання послуг за договором складає 4 000 грн. Судом встановлено, що позивач поніс витрати, які пов'язані з отриманням правової допомоги у розмірі 2 000,00 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією від 24.01.2014 року, в якій платником вказаний позивач, а отримувачем коштів [PERSON] При цьому підлягає стягненню відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір з відповідача в дохід держави у сумі 594 грн. 92 коп. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності повного задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними а також такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: partial