Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

23.01.2017 позивач [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду з позовом до ОК «Заміський клуб» та згідно із заявою про уточнення позовних вимог від 15.05.2017 просить суд: розірвати Договір №21/07/2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі від 21.07.2015 та Додаткову угоду №1 до договору №21/07/2015 від 21.07.2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі від 22.02.2016, а також стягнути з відповідача на свою користь 20000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 552400 грн., 16000 грн. штрафу, 6310грн.98 коп. 3% річних, 11840 грн. витрат на правову допомогу, а також судовий збір, сплачений за подання заяви про забезпечення позову та за подання позовної заяви (а.с.2-8,168-170). Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Позивач є переселенцем із зони проведення антитерористичної операції, де їй довелось відчужити наявне в м.Донецьк майно і переїхати, винайнявши житло в м.Києві для тимчасового проживання. 21.07.2015 року позивач подала заяву про вступ до [PERSON] кооперативу «Заміський клуб» і в той же день між позивачем та відповідачем [PERSON] кооператив «Заміський клуб» був укладений Договір №21/07/2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі, набувши статусу асоційованого члена ОК «Заміський клуб». Згідно з умовами договору позивач зобовязалась сплатити до [PERSON] пайові внески у розмірах і порядку, встановленому Договором, а ОК «Заміський клуб» зобовязався за рахунок пайових внесків організувати будівництво житлового будинку за тимчасовою будівельною адресоювул.Овочева, 3 кв.3 (друга черга) загальною площею 95,0 кв.м. за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Чубинське, здати його в експлуатацію та передати позивачу всі документи, передбачені Договором. Позивач також вказує, що сторони Договору погодили вартість обєкта будівництва шляхом визначення гривневого еквіваленту 23000 доларів США на день укладення Договору, з яких позивач сплатив 20000 доларів США за курсом НБУ на момент сплати, а також зазначає, що відповідач не виконав у передбачений Договором строк свої зобовязання, а саме: організувати будівництво обєкта будівництва та забезпечити його прийняття до експлуатації у строк до 14.03.2016, оскільки жодні будівельні роботи на земельній ділянці, де мав бути побудований обєкт будівництва, станом на 14.03.2016 року не були розпочаті. Також зазначено, що 22.02.2016 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору №21/07/2015 від 21.07.2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі, відповідно до якої було змінено обєкт будівництва на «будинок (індивідуальний) зблокованого типу за тимчасовою будівельною адресою : Київська область, Бориспільський район, с.Мала Олександрівка, вул.Заможна, 13 , буд.№3, загальна площа (орієнтовна) 94,27 кв.м. з приналежною до будинку земельною ділянкою, орієнтовною площею 0,04 га з окремим кадастровим номером». Згідно з п.1.3 Додаткової угоди кооператив зобовязався організувати будівництво обєкта будівництва та прийняття його до експлуатації у строк до 01.09.2016 року. Позивач стверджує, що виконала свої зобовязання за договором, а відповідач станом на 01.09.2016 навіть не розпочав проведення будівельних робіт, та на момент подачі позовної заяви будівництво обєкта будівництва розпочато не було. Позивач зазначає, що 17.10.2016 року направила відповідачу лист, висловивши своє незадоволення з приводу невиконання відповідачем своїх зобовязань за Договором, а також 31.11.2016 року направила цінним листом з описом вкладення вимогу щодо повернення в повному обємі внесених коштів та сплату штрафних санкцій , надавши строк до 16.12.2016 для добровільного виконання вимоги. З урахуванням викладеного позивач відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України просить стягнути 3% річних за 139 днів прострочення з 02.09.2016 року, а також штраф відповідно до п.8.2.1 Договору, що складає 4000 грн. за кожен календарний місяць на загальну суму 16000 гривень. Позивач також зазначає, що 21.12.2016 року вона уклала Договір про надання юридичних послуг №21/12, відповідно до якого сплатила 26000 грн. витрат на правову допомогу. Обґрунтовуючи свої уточнені позовні вимоги щодо розірвання укладених угод, зазначила, що станом на 07.04.2017 року обєкт будівництва, передбачений Договором та Додатковою угодою не побудований та не введений в експлуатацію, чим відповідач істотно порушив взяті на себе зобовязання. Відповідач ОК «Заміський клуб» звернувся до суду із зустрічною позовною заявою (а.с.122-126), відповідно до якої просить стягнути з позивача на свою користь 12000 грн. неустойку у формі штрафу за порушення графіку платежів, 3150 грн. заборгованість по внесенню членських внесків та вступний внесок 200грн. Свої зустрічні позовні вимоги відповідач обґрунтовує тим, що 21.05.2015 позивач [PERSON] звернулась із заявою про вступ в [PERSON], в день вступу її було ознайомлено з статутом [PERSON], правилами членства та вручено Методичні рекомендації з описом усіх прав та обовязків члена [PERSON], а також, що Протоколом №31 від 22.07.2015 загальних зборів позивача було прийнято до числа асоційованих членів кооперативу. Відповідач зазначає, що згідно п.3.1.2 п.3 розділу 4 Положення про внески до [PERSON] кооперативу на день вступу позивача в кооператив, вступний внесок становив 200грн. Відповідач також зазначає, що позивачем було порушено строки оплати платежів, визначених відповідно до Додатку №1 до Договору №21/07/2015 від 21.07.2015 на 3 місяці, чим порушила права та законні інтереси інших членів/учасників [PERSON] кооперативу. В звязку з чим ОК «Заміський клуб» підготував до [PERSON] претензію про виконання умов договору від 23.12.2015. Відповідач зазначає, що [PERSON] припинила здійснювати платежі по внесенню пайових внесків і тому кооператив не розпочав будівництво квартири, про що позивач була повідомлена. Відповідач також зазначив 22.02.2016 року між Кооперативом та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Договору №21/07/2015 від 21.07.2015, згідно якої сторонами було змінено обєкт будівництва, і кооператив приступив до виконання своїх зобовязань, зокрема здійснив землевпорядні роботи по розподілу землі на ділянки, виготовив технічну документацію, присвоєно окремі кадастрові номери, але в реєстр прав власності не встиг внести через ухвалу про арешт земельної ділянки. Також зазначає, що [PERSON] наявну в неї заборгованість не погасила, а також нехтувала своїми обовязками як члена [PERSON], не сплативши вступний внесок та маючи заборгованість по членським внескам в розмірі 3150 грн. В призначене судове засідання сторони не зявились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Згідно з письмовою заявою від 13.07.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримує, проти задоволення зустрічної заяви заперечує. Також, 15.05.2017 року представником позивача подана заява про застосування строків позовної давності до зустрічних вимог про стягнення неустойки в сумі 12000 гривень відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України (а.с.171). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується Довідкою від 12 жовтня 2016 р. №1919 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.9). В судовому засіданні встановлено, що 21 липня 2015 року між [PERSON] кооперативом «Заміський клуб» та СухопароюЯрославою Вікторівною був укладений Договір №21/07/2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі та підписаний Додаток №1 до вказаного договору [PERSON] платежів (а.с.11-17,18-19). Згідно з п.2.1, 2.2 ст.2 Договору передбачено, що за цим договором [PERSON] кооперативу сплачують до [PERSON] пайові внески у розмірах та порядку, встановленому даним Договором та додатками до нього, а [PERSON] за рахунок пайових внесків [PERSON] та пайових внесків інших асоційованих членів [PERSON] зобов'язується організувати будівництво Об'єкту будівництва, побудувати та здати його в експлуатацію, а в рахунок сплачених пайових внесків [PERSON] передати у власність [PERSON] всі документи, які передбачені цим Договором, на Приміщення у вказаному Обєкті будівництва на умовах, встановлених даним Договором та за умови сплати [PERSON] суми пайового внеску, встановленої даним Договором. Відомості про приміщення: житловий будинок за тимчасовою будівельною адресою: вулиця овочева, №3, квартира №3 (друга черга), загальна площа 95,0 кв.м.заадресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с.Чубинське. Також передбачені умови щодо стану, в якому передається обєкт. За змістом п.3.1 ст.3 Договору вартість будівництва одного квадратного метру приміщення становить 5333 гривень 57 копійок, що за погодженням сторін відповідно до ч.2 ст.524 та ч.2 ст.533 Цивільного кодексу України є еквівалентом 242,10 доларів США за курсом НБУ на день укладання цього договору. Вартість приміщення становить 506690 гривень, що за погодженням сторін відповідно до ч. 2 ст. 524 та ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України є еквівалентом 23000 доларів США за курсом НБУ на день укладення цього договору. Як визначено п.3.2 ст.3 Договору учасники сплачують [PERSON] суму, що підлягає сплаті у строки відповідно до графіку платежів (Додаток №1 до даного Договору) та згідно з умовами, погодженими у п.3.4 даного Договору. За змістом п.5.1 ст.5 Договору фактом виконання зобовязань кооперативу перед учасником є складання акту виконання сторонами обовязків за даним Договором, в якому зазначається приміщення, щодо якого виконані обовязки. Відповідно до п.5.4 ч.5 Договору сторонами визначено, що з моменту складання сторонами письмового акта виконання сторонами обовязків за даним Договором ,обовязок кооперативу щодо предмету договору та учасника щодо предмету договору вважається виконаним. Відповідно до умов п.7.4.4 ст.7 [PERSON] зобовязався організувати будівництво обєкта будівництва та забезпечити його прийняття до експлуатації в строк - до 14.03.2016 року (Декларація про готовність). Згідно з [PERSON] платежів, що є Додатком №1 до Договору №21/07/2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі він підтверджує сплату позивачем трьох платежів: 21.07.2015 в сумі 220300,00грн., що є еквівалентом 10000 доларів США; 20.09.2015 - в сумі, еквівалентній 1500 доларів США за курсом НБУ на день оплати, та 14.03.2016 - в сумі, еквівалентній 2000 доларів США за курсом НБУ на день оплати (а.с.18-19). Також встановлено, що 22 лютого 2016 року сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору №21/07/2015 від «21» липня 2015 року про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі (а.с.20-21), за змістом якої було змінено обєкт будівництва на «будинок (індивідуальний) зблокованого типу за тимчасовою будівельною адресою : Київська область, Бориспільський район, с.Мала Олександрівка, вул.Заможна, 13 , буд.№3, загальна площа (орієнтовна) 94,27 кв.м. з приналежною до будинку земельною ділянкою, орієнтовною площею 0,04 га з окремим кадастровим номером» (п.1.1 Додаткової угоди), а також змінено дату прийняття обєкту в експлуатацію до 01.09.2016 (п.1.3 Додаткової угоди). Крім того, 22 лютого 2016 року сторонами було підписано нову редакцію [PERSON] платежів, що є Додатком №1 до Договору №21/07/2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі, відповідно до якого сторонами визначено, що учасник сплачує пайові внески згідно п 3.4, 3.5 Договору №21/07/2015 від 21.07.2015 року кооперативу в наступному порядку: 1) 2107.2015 сума еквівалентна 11500,00 доларів США за курсом НБУ станом на день сплати, 2) 24.02.2016 сума еквівалентна 8500 доларів США за курсом НБУ станом на день сплати, 3) в день отримання декларації про готовність обєкту сума еквівалентна 3000 доларів США за курсом НБУ станом на день сплати (а.с.22-23). Встановлено, що згідно нової редакції [PERSON] платежів від 22 лютого 2016 року (а.с.22) позивачем сплачено та відповідачем зараховано: 21.07.2015 сума еквівалентна 11500,00 доларів США за курсом НБУ станом на день сплати, 2) 24.02.2016 сума еквівалентна 8500 доларів США за курсом НБУ станом на день сплати. Наведене також підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру (а.с.24-25), а також виданими позивачу [PERSON] кооперативом «Заміський клуб» Довідками про часткову оплату пайових внесків від 21 липня 2015, 22 вересня 2015 та 24 лютого 2016 року в підтвердження сплати [PERSON] частини пайового внеску згідно договору №21/07/2015 від 21.07.2015 в розмірі : 220300,00 гривень 00 копійок, що за погодженням сторін відповідно до ч.2 ст.524 та ч.3 ст.533 Цивільного кодексу України є еквівалентом 10000,00 доларів США; 32790,00 гривень 00 копійок, що за погодженням сторін відповідно до ч.2 ст.524 та ч.3 ст.533 Цивільного кодексу України є еквівалентом 1500,00 доларів США; 229585,00 гривень 00 копійок, що за погодженням сторін відповідно до ч.2 ст.524 та ч.3 ст.533 Цивільного кодексу України є еквівалентом 8500,00 доларів США (а.с.26,27,28). Встановлені на підставі вищевказаних документів обставини спростовують твердження відповідача про порушення позивачем [PERSON] платежів, оскільки з 22 лютого 2016 року сторонами було погоджено нову редакцію такого [PERSON] та внесено зміни до Договору №21/07/2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі від 21.07.2015 року, а такожзмінено обєкт будівництва та погоджено нову дату прийняття обєкту в експлуатацію до 01.09.2016. Таким чином, посилання відповідача на нечинні умови Договору суд вважає необґрунтованими та безпідставними, такими, що не звільняють відповідача від цивільної відповідальності за порушення взятих на себе зобовязань за Договором №21/07/2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі від 21.07.2015 року з відповідними змінами, внесеними Додатковою угодою №1 від 22 лютого 2016 року. За змістом зустрічної позовної заяви встановлено, що відповідачем визнано, що до визначеної в п.7.4.4 ст.7 Договору дати, до 01.09.2016 року, а також на момент розгляду справи в суді обєкт будівництва в експлуатацію не прийнятий. Жодних належних і допустимих доказів того, що це сталось не з вини відповідача ОК «Заміський клуб», суду надано не було. Обставин, які б звільняли відповідача від відповідальності за невиконання умов укладеного сторонами Договору №21/07/2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі, судом не встановлено. Також встановлено, що в день укладення Договору №21/07/2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі, 21.07.2015 року, позивач [PERSON] заповнила виготовлену у вигляді бланку встановленої форми заяву про вступ до обслуговуючого кооперативу «Заміський клуб» (а.с.10,147). За змістом цієї заяви позивач підтвердила, що бажає вступити до [PERSON] кооперативу «Заміський клуб» та що ознайомлена з правами, обовязками, вимогами до членів та з іншими положеннями Статуту [PERSON] кооперативу «Заміський клуб», зобовязалась виконувати положення Статуту, просила прийняти рішення про прийняття її в члени [PERSON] кооперативу «Заміський клуб». Як вбачається зі змісту Протоколу №1 загальних зборів членів/учасників [PERSON] кооперативу «Заміський клуб» від 22 липня 2015 року за пропозицією голови зборів члена ОК «Заміський клуб» у відповідності до ч.6 ст.7 ЗУ «Про кооперацію» прийняти в асоційовані члени кооперативу, зокрема [PERSON], збори голосували, пропозиція прийнята одностайно, та вирішили : затвердити список членів кооперативу у кількості 90 осіб, а саме: члени кооперативу: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та асоційовані члени за списком, в тому числі [PERSON] (а.с.166). Суд звертає увагу, що відповідачем надано копію Статуту [PERSON] кооперативу «Заміський клуб», затвердженого загальними зборами членів кооперативу протокол №45 від 21 грудня 2016 року (а.с.130-145). Тобто в редакції, що була затверджена після вступу позивача до кооперативу, за змістом якої передбачено, що кожен Член кооперативу та асоційований член вносить (сплачує) вступний внесок у безготівковій формі, безпосередньо на поточний рахунок [PERSON], шляхом одноразового перерахування 100% (ста) відсотків від розміру вступного внеску, розмір вступного внеску 2500грн. протягом (але не пізніше) десяти календарних днів з моменту вступу (подання заяви) до [PERSON] (п.5.1.1, ст.5 Статуту в редакції,затвердженої загальними зборами членів кооперативу від 21 грудня 2016 року, а.с.134) . Будь-яких належних і допустимих доказів що сплата вступних та членських внесків здійснювалась членами та асоційованими членами ОК «Заміський клуб» на підставі затвердженого в установленому порядку Положення про внески, про що зазначено в зустрічній позовній заяві, суду надано не було. Суд також звертає увагу, що зазначений відповідачем в зустрічній позовній заяві розмір вступного внеску 200 гривень для асоційованих членів кооперативу, який, як стверджує відповідач, мав бути сплачений позивачем у звязку зі вступом в асоційовані члени кооперативу, жодним належним і допустимим доказом не підтверджений. Суд також звертає увагу, що в направленій на адресу позивача претензії ОК «Заміський клуб» від 23.12.2015 року (а.с.156-158) відсутні жодне посилання на несплату позивачем вступного внеску. При цьому суд звертає увагу, що відповідно до умов п.п.6.1.3 п.6.1 ст.6 Статуту [PERSON] кооперативу «Заміський клуб», затвердженого загальними зборами членів кооперативу протокол №45 від 21 грудня 2016 року (а.с.130-145) членство у кооперативі припиняється у разі несплати вступних, членських, пайових, цільового внесків протягом 7 (семи) календарних днів і більше, з моменту настання строку оплати, а також, що у випадку настання обставин для виключення з членів кооперативу (асоційованих членів) члену надсилається /вручається претензія та надається строк для усунення порушень строком 10 (десяти) днів з дня відправлення повідомлення Докази направлення (вручення) такого повідомлення щодо несплати позивачем вступного внеску суду наданого не було. Як вбачається зі змісту як первісної позовної заяви [PERSON] так і зустрічної позовної заяви ОК «Заміський клуб» та обставина, що позивач [PERSON] вступила в асоційовані члени [PERSON] кооперативу «Заміський клуб» та є таким асоційованим членом на момент розгляду справи в суді, визнано сторонами та ними не оспорюється. Так, за змістом п.1.7 ст.1 Статуту [PERSON] кооперативу «Заміський клуб», в редакції від 21 грудня 2016 року (а.с.131) асоційований член кооперативу- фізична чи юридична особа, яка внесла вступний та пайовий внескі, сплачує всі обовязкові в кооперативі внескі та користується правом дорадчого голосу в кооперативі. Встановлено, що чинною редакцією Статуту [PERSON] кооперативу «Заміський клуб», затвердженою загальними зборами членів ОК «Заміський клуб» протокол №45 від 21 грудня 2016 року (а.с.130-145), зокрема ст.7 передбачено, що у разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми. Строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу. Відповідно до статті 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. [PERSON] кооперативом є кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Водночас сторони при укладенні Договору №21/07/2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі від 21.07.2015 року зі змінами, внесеними додатковою угодою №1 та новою редакцією [PERSON] платежів від 22 лютого 2016 року (а.с.11-17, 20-21, 22-23) врегулювали свої правовідносини у визначений в договорі спосіб та порядку. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно із презумпцією правомірності правочину, закріпленої положенням\~ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена\~законом\~або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувача при укладенні договору. Згідно з ч. 4 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідач порушив свої зобовязання за Договором передбачені підпунктом 7.4.4 ст.7 Договору щодо завершення обєкту будівництва та введення його в експлуатацію до 01.09.2016 року (а.с.21). Враховуючи час, який пройшов із зазначеної дати до моменту звернення позивача з даним позовом до суду в січні 2016 року, а також ту обставину, що будівництво, як визнано сторонами, на момент розгляду справи в суді не розпочато, суд прийшов до висновку що зазначене порушення є істотним, оскільки позбавило позивача того, на що вона розраховувала при укладенні договору на отримання у власність приміщення, побудованого за рахунок сплачених позивачем коштів, та, відповідно, на своє вселення в належну їй на праві власності квартиру. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в частині розірвання Договору №21/07/2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі від 21.07.2015 року, а також Додаткової угоди №1 до договору №21/07/2015 від 21.07.2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі від 22.02.2016, є обґрунтованими і доведеними, і договір підлягає розірванню внаслідок істотного порушення умов договору відповідачем. При цьому суд звертає увагу, що будь-яких порушень умов Договору з боку позивача відповідачем доведено не було, і долучений до матеріалів [PERSON] платежів (нова редакція) свідчить про належне і повне виконання позивачем своїх зобовязань за договором з урахуванням внесених сторонами змін від 22.02.2016 року (а.с.22-23). В звязку з цим, суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню вимоги позивача щодо повернення сплачених нею за договором сум, як зазначено в договорі пайових внесків на суму еквівалентну 20000 доларів США, що на дату ухвалення судового рішення становить 519372 гривні 72 копійки(пятсот девятнадцять тисяч триста сімдесят дві гривні сімдесят дві копійка), враховуючи встановлений НБУ курс гривні по відношенню до євро (100 доларів = 2596,8636 грн.), а не зазначену позивачем суму 552400 гривень (а.с.170). При цьому суд враховує, що розмір виконання позивачем своїх грошових зобовязань за Договором в сумі, що еквівалентна 20000 доларів США, відповідачем не оспорюється, розмір внесених позивачем платежів, а також визначений сторонами порядок їх розрахунку в сумі, еквівалентній в іноземній валюті у відповідності до вимог ч.2 ст.524 та ч.2 ст.533 ЦК України підтверджується долученими до матеріалів справи належними і допустимими письмовими доказами. Обовязок сплати цих сум у разі розірвання договору визначений в п.8.2.1 Договору, що також відповідає вимогам ч.4 ст.653 ЦК України, яка передбачає правові наслідки розірвання договору. Так, відповідно до умов підпункту 8.2.1 п.8.2 ст.8 Договору №21/07/2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі, у разі порушення зобовязання Кооперативом більш ніж на 3 місяці, за вимогою [PERSON] повертає протягом місяця в повному обємі внесені кошти (вартість приміщення в еквіваленті долару США по курсу НБУ/продажа на день повернення) (а.с.15). Крім того встановлено, що, відповідно до умов Договору (підпункт 8.2.1 п.8.2 ст.8 ) передбачено, що у випадку порушення кооперативом строку, визначеного п.7.4.4 цього Договору кооператив зобовязується сплатити учаснику неустойку у форму штрафу, що складає 4000,00 гривень за кожний повний календарний місяць такого затримання. Зазначену цим пунктом неустойку кооператив зобовязується сплатити учаснику протягом трьох календарних днів з моменту предявлення вимоги учасником про її сплату. Відповідна вимога про повернення в повному обємі внесених коштів та сплату штрафних санкцій була направлена позивачем 31.11.2016 року та отримана відповідачем 06.12.2016 року (а.с.30,31). Доказів того, що відповідач виконав таку вимогу та повернув [PERSON] сплачені нею за Договором №21/07/2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі, кошти, а також суму штрафу, суду надано не було. Встановлено, позовну заяву представник відповідача отримав 10.02.2017 (а.с.104-зворот), проте доказів виконання своїх зобовязань за договором щодо повернення в повному обємі внесених позивачем коштів та сплати штрафу, відповідачем надано не було. В звязку з чим вимога позивача щодо стягнення 16000 гривень, тобто по 4000 гривень за кожний повний місяць затримання, починаючи з 01.09.2017 року, тобто за чотири повних місяці, в межах заявлених позовних вимог, підлягає задоволенню в повному обсязі. В частині заявлених позивачем вимог про стягнення 3% річних відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, суд прийшов до переконання, що в цій частині вимоги є необґрунтованими, оскільки вони стосуються невиконання основного грошового зобовязання з повернення коштів, право на отримання якого у позивача виникає з моменту розірвання договору. Оскільки сторонами до звернення позивача до суду не було досягнуто домовленості щодо розірвання договору, підстави для нарахування 3% річних у звязку з простроченням боржника, а саме: невиконанням грошового зобовязання за вказаний позивачем період з 02.09.2016 по 18.01.2017року (139 днів), - відсутні. В звязку з викладеним суд прийшов до висновку, що в цій частині в задоволенні позову [PERSON] щодо стягнення 3% річних слід відмовити. Щодо заявлених ОК «Заміський клуб» зустрічних позовних вимог, суд прийшов до висновку, що вони підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з [PERSON] на користь ОК «Заміський клуб» заборгованості зі сплати членських внесків в сумі 3150 гривень, враховуючи, що розмір встановлених внесків, обовязок з їх сплати, а також розмір внесків, визначений підпунктом 5.3.1 п.5.3 ст.5 Статуту [PERSON] кооперативу «Заміський клуб», затвердженого загальними зборами членів ОК «Заміський клуб» від 21 грудня 2016 року (а.с.130-145). При цьому суд враховує, що така заборгованість зі сплати членських внесків в сумі 3150 гривень, у [PERSON] виникла за період з 08.07.2016 року по 13 травня 2017 року включно, тобто 10 місяців по 315 гривень, та підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою про заборгованість від 13.05.2017 (а.с.159). Будь-яких належних і допустимих доказів того, що [PERSON] сплачувала членські внески в зазначений період з 09.07.2016 по 13.05.2017 року, а також на дату судового розгляду, суду надано не було. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що в цій частині зустрічні позовні вимоги ОК «Заміський клуб» є обґрунтованим та доведеними, в звязку з чим підлягають задоволенню. В частині зустрічних позовних вимог ОК «Заміський клуб» щодо стягнення з позивача [PERSON] вступного внеску в сумі 200 гривень, заявлена вимога задоволенню не підлягає з вищенаведених підстав - за недоведеністю заявлених вимог, а також в частині вимог щодо стягнення штрафу в сумі 12000 гривень в звязку з необґрунтованістю та безпідставністю заявлених вимог, оскільки у звязку з укладенням сторонами Додаткової угоди №1 до Договору №21/07/2015 від 21.07.2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі від 22.02.2016 та нового [PERSON] платежів (нова редакція) від 22 лютого 2016 року, умови Договору, які передбачали зобовязання позивача [PERSON] щодо сплати пайових внесків у відповідності до раніше затвердженого [PERSON] платежів, втратили чинність, тому, посилання відповідача на порушення позивачем таких зобовязань є безпідставним. Крім того, в судовому засіданні на підставі вищенаведених доказів встановлено, що позивачем дотримано умов Додаткової угоди №1 до Договору №21/07/2015 від 21.07.2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі від 22.02.2016, а відповідно і умов Договору, на внесено платежі у відповідності до [PERSON] платежів (нова редакція) від 22 лютого 2016 року. Про справі значаться судові витрати, понесені позивачем [PERSON] по сплаті судового збору в сумі 5865,52 грн. по сплаті судового збору за подання позовної заяви (а.с.1), в сумі 320 грн. по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову(а.с.49), на суму 26000 грн. за надання правової допомоги за Договором про надання юридичних послуг(а.с.44-47), щодо частково відшкодування яких в 11840 грн. заявлено позивачем (а.с.48,168-170). Також відповідачем ОК «Заміський клуб» понесено судові витрати по сплаті судового збору за подання зустрічної позовної заяви в сумі 1600 грн. (а.с.127). Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що понесені позивачем [PERSON] витрати по сплаті судового збору підлягають частковому стягненню з відповідача ОК «Заміський клуб» на суму 5766,53грн. (1% від задоволених позовних вимог 5446,53грн.+ 320грн.), а також з позивача [PERSON] на користь відповідача ОК «Заміський клуб» слід стягнути судовий збір, сплачений за мінімальної ставкою, передбаченої ст.4 Закону України «Про судовий збір», в сумі 1600 грн. Щодо витрат на правову допомогу, то в силу вимог ст.79,84 ЦПК України, ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а також враховуючи розяснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в Постанові Пленуму від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», понесені позивачем [PERSON] витрати підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 9280 грн., що підтверджуються квитанціями та розрахунком часу, витраченого на надання правової допомоги (а.с.44-47,48). Так, за змістом ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» враховуються витрати по оплаті наступної правової допомоги, яка надається в судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час знайомлення з матеріалами справи в суді, така участь має визначатись погодинно. Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в п.п.47,48 Постанови Пленуму від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», право на правову допомогу гарантовано\~статтями 8,\~59\~Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року№ 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року№ 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у\~розділі III\~Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну\~правову\~допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову\~допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6\~Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,\~42,56\~ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову\~допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову\~допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року\~№ 4191-VI\~"Про граничний розмір компенсації витрат на\~ правову\~допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову\~допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у\~пункті 2\~частини третьої статті 79,\~статтях 84,\~88,\~89\~ЦПК. Витрати на правову\~допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову\~допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, суд враховує, що включені в розрахунок часу (а.с.48): 2 години формування правової позиції, а також 2 години опрацювання наявних матеріалів справи з урахуванням отриманих доказів, -не є окремими процесуальними діями, і позивачем та її представником жодним чином не обґрунтовано та не підтверджено кількість часу, витраченого на такі дії. При цьому суд також звертає увагу, що в розрахунок часу представником позивача, який надавав правову допомогувключено: 3 години ознайомлення з матеріалами справи, 0,5 години консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів, 9 годин підготовка (написання) позовної заяви, 2 години підготовка (написання) заяви про забезпечення позову (всього 14,5 год.), - та приходить до висновку, що саме ці витрати на правову допомогу на загальну суму 9280 грн. підлягають відшкодуванні з розрахунку 640 грн. за 1 годину роботи представника, яким було надано правову допомогу позивачу на підставі укладеного Договору про надання юридичних послуг від 21 грудня 2016 року (а.с.42). На підставі викладеного,

Outcome: partial