Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

06.09.2018 позивач, адвокат Коломієць Світлана Василівна, звернулася до суду із позовом в інтересах [PERSON] до відповідачів: публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дяченка Вячеслава Анатолійовича, про визнання кредитного договору та іпотечного договору припиненими, зняття заборони на нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 04 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», та [PERSON] укладено кредитний договір № 97-С, за умовами якого банк надав позивачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 36000,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 10,2 процентів річних. Договором про внесення змін № 1 від 12 травня 2008 року збільшено процентну ставку до 13,3 відсотків річних. У забезпечення виконання умов кредитного договору між [PERSON] та банком укладено іпотечний договір № 97-С від 04.10.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В.А., за умовами якого іпотекодавець передав в заставу (іпотеку) іпотекодержателю двокімнатну квартиру [ADDRESS] . 13 листопада 2012 року в порядку реструктуризації боргу між сторонами укладено додаткову угоду № 2. Після внесення останнього платежу позивач 20 квітня 2018 року звернулася до відповідача з заявою про видачу довідки про стан погашення кредиту та про списання коштів у відповідності до додаткової угоди. У відповідь отримано лист від 08.05.2018 року № 3-243000/3978, що у зв`язку з порушеннями зобов`язань, визначених додатковою угодою, на сьогоднішній день наявна заборгованість перед банком. У листі відсутні будь-які посилання, що саме і коли, на думку відповідача, було порушено позивачем. У зв`язку з відмовою відповідача провести прощення залишку боргу у відповідності до умов додаткової угоди, позивач змушена була звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Позивач просила: 1. Визнати кредитний договір від 04.10.2007 року № 97-С, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , припиненим. 2. Визнати іпотечний договір № 97-С від 04.10.2007 року, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В.А., припиненим. 3. Зняти заборону на нерухоме майно, власником якого є [PERSON] - двокімнатну квартиру [ADDRESS] , накладену приватним нотаріусом приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В.А. 04 жовтня 2007 року за № 1310, та вилучити запис про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ухвалою від 09.10.2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу на 19.11.2018 року до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження, надано відповідачам строк для надання відзивів на позовну заяву. Ухвалою суду від 21.05.2019 року до участі у справі в якості правонаступника відповідача залучене приватне підприємство «БІЗНЕС МЕНС ГРУПП». У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представники відповідачів, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання повторно не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, відзиви на позов не надали. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», та [PERSON] укладено кредитний договір № 97-С. Згідно умов кредитного договору банк надає [PERSON] в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 36000,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 10,2 процентів річних. Договором про внесення змін № 1 від 12 травня 2008 року внесено зміни та збільшено процентну ставку до 13,3 відсотків річних. У забезпечення виконання умов кредитного договору між [PERSON] та банком укладено іпотечний договір № 97-С від 04.10.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В.А. На умовах, передбачених цим договором, іпотекодавець передає в заставу (іпотеку) іпотекодержателю наступне нерухоме майно: двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Квартира складається з: кімнати жилої 4 пл. 16,7 кв.м,, кімнати жилої 5 пл. 12,6 кв.м., кухні 3 пл. 6,3 кв.м., коридору 1 пл. 4,9 кв.м., яка зареєстрована в КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», номер запису № 15985, в книзі № 115, реєстраційний номер № 16215870. 13 листопада 2012 року в порядку реструктуризації між [PERSON] та банком укладено додаткову угоду № 2 про наступне. Сторони визнали наявність боргу позичальника за кредитним договором, який складається: -з боргу за виданими позичальнику кредитними ресурсами, що становить 27057,74 дол. США станом на 13 листопада 2012 року; -з боргу за процентами за користування позичальником кредитними ресурсами, що становить 8293,14 дол. США станом на 13 листопада 2012 року; -з боргу за комісійною винагородою, що становить 8726,40 грн. станом на 13 листопада 2012 року; -з нарахованої пені за прострочення повернення виданих кредитних ресурсів, сплати процентів за користування кредитними ресурсами та комісійної винагороди, що становить 43405,87 грн. станом на 13 листопада 2012 року. Згідно п. 1 додаткової угоди № 2 сторони домовились про наступний порядок та умови реструктуризації вказаного вище боргу. Позичальник зобов`язується повернути банку у строк до 13.11.2012 року кредитні ресурси у сумі 6000,00 дол. США. Залишок кредитних ресурсів у сумі 21057,74 дол. США позичальник зобов`язується повернути банку у нижче зазначених розмірах та строки. Позичальник зобов`язується щомісячно в термін з 01 по 10 число кожного місяця, здійснювати погашення залишку заборгованості протягом першого, другого, третього, четвертого та п`ятого фактичного року дії додаткової угоди в розмірі 80,42 дол. США, протягом шостого, сьомого, восьмого, дев`ятого, десятого, одинадцятого, дванадцятого, тринадцятого, чотирнадцятого, п`ятнадцятого, шістнадцятого, сімнадцятого, вісімнадцятого, дев`ятнадцятого та двадцятого фактичного року дії додаткової угоди в розмірі 60,42 дол. США. За користування залишком кредитних ресурсів позичальник зобов`язується щомісячно, в термін з 01 по 10 число кожного місяця, сплачувати банку проценти за користування кредитними ресурсами, відповідно до наступних процентних ставок: по процентній ставці 1,0% річних - протягом першого, другого, третього, четвертого та п`ятого фактичного року дії додаткової угоди; по процентній ставці 13,3% річних - протягом шостого, сьомого, восьмого, дев`ятого, десятого, одинадцятого, дванадцятого, тринадцятого, чотирнадцятого, п`ятнадцятого, шістнадцятого, сімнадцятого, вісімнадцятого, дев`ятнадцятого та двадцятого фактичного року дії додаткової угоди. Також передбачена сплата комісії у розмірі 363,60 грн. протягом шостого, сьомого, восьмого, дев`ятого, десятого, одинадцятого, дванадцятого, тринадцятого, чотирнадцятого, п`ятнадцятого, шістнадцятого, сімнадцятого, вісімнадцятого, дев`ятнадцятого та двадцятого фактичного року дії додаткової угоди. У відповідності до п. 1.5. додаткової угоди за умови своєчасного та у повному обсязі виконання позичальником своїх зобов`язань, відсутності випадків прострочення строків погашення заборгованості, нарахованими процентами та комісійною винагородою, банком здійснюється прощення боргу: -заборгованості за залишком кредитних коштів, що залишилися у фактичному користуванні позичальника в сумі не більше 5356,94 дол. США; -заборгованості за несплаченими процентами на дату укладення цієї додаткової угоди (8293,14 дол. США); -заборгованість за несплаченою щомісячною комісійною винагородою на дату укладення цієї додаткової угоди (8726,40 грн.); -пеня та інші штрафні санкції, нараховані банком станом на дату укладення цієї додаткової угоди (43405,87 грн.). Згідно умов додаткової угоди про списання заборгованості банк повідомляє позичальника письмово. У випадку списання банком заборгованості позичальника у порядку та на умовах додаткової угоди, зобов`язання позичальника про сплату банку боргу у відповідній сумі припиняються. Позивачем своєчасно та у повному обсязі було виконано зобов`язання, передбачені додатковою угодою, що підтверджується квитанціями про оплату. Позивач здійснювала погашення кредитних ресурсів з випередженням графіку, що передбачений в додатковій угоді, що детально відображено в акті звірки взаєморозрахунків та розрахунку погашення заборгованості. Відповідач допускав порушення проведення зарахування сум погашення кредиту, в зв`язку з чим позивач звертався з відповідною скаргою від 24.03.2014р. та отримав відповідь від 29.03.2014р., що всі оплати були проведені у відповідності до умов додаткової угоди. У травні 2017 року звернувся з заявою про приведення платежів у відповідність до додаткової угоди. З довідки від 05 січня 2018 року за вих. № 3-071331/147 було виявлено, що відповідач згідно заяви, привів у відповідність платежі щодо основної суми заборгованості, відсотках та комісії, але не виправив пеню. Для врегулювання цього питання позивач звернулася з заявою від 16.01.2018 року в якій просила переглянути пеню, скасувати її як помилкову, оскільки умови додаткової угоди виконувалися сумлінно протягом всього часу. Пізніше позивач отримала лист від 20.03.2018 року № 3-243000/2305, в якому був вказаний розмір заборгованості по кредитному договору. З листа видно, що пеню приведено у відповідність, але безпідставно зазначено суму простроченої заборгованості по щомісячній комісії у сумі 363,60 грн. та суму строкової заборгованості по щомісячній комісії у сумі 363,60 грн., оскільки згідно додаткової угоди вона нараховується лише з листопаду 2018 року (з шостого фактичного року дії додаткової угоди, п. 1.4.1). Для виправлення цієї помилки, позивач звернулася з заявою від 04.04.2018р. На дану заяву відповідь позивач так і не отримав. Після внесення останнього платежу позивач 20 квітня 2018 року звернулася до відповідача з заявами про видачу довідки про стан погашення кредиту та про списання коштів у відповідності до додаткової угоди. У відповідь отримано лист від 08.05.2018р. № 3-243000/3978, що у зв`язку з порушеннями зобов`язань, визначених додатковою угодою, на сьогоднішній день наявна заборгованість перед банком. У листі відсутні будь-які посилання, що саме і коли, на думку відповідача, було порушено позивачем. У зв`язку з відмовою відповідача провести прощення боргу у відповідності до умов додаткової угоди, позивач змушена була звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України). Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то зони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що у ній ставляться. Надані платіжні документи та розрахунки свідчать про належне виконання позивачем зобов`язань із погашення кредитних коштів та сплати пов`язаних з кредитом платежів відповідно до умов, передбачених кредитним договором, яке прийняте відповідачем. Юридичним наслідком належного виконання зобов`язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов`язання. Таким чином, з моменту виконання позивачем зобов`язань й прийняття їх відповідачем, припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення. Відповідно до частини першої статті 559, частини першої статті 593 ЦК України з припиненням основного зобов`язання, забезпеченого заставою або порукою, припиняється порука і право застави. Згідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України "Про іпотеку"іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України "Про іпотеку"). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України "Про іпотеку'"). Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом. Так, згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку"). У зв`язку з належним виконанням позивачем основного зобов`язання, що має наслідком його припинення, настає припинення іпотеки. Разом з припиненням договору іпотеки, фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, так як всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні. Одночасно з державною реєстрацією відомостей про припинення іпотеки (припинення обтяження нерухомого майна іпотекою) підлягають державній реєстрації і відомості про зняття заборони відчуження, накладеної під час посвідчення нотаріального договору. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У зв`язку із припиненням іпотеки, яка була підставою для внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, запис про обтяження згідно з Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягає виключенню. Ураховуючи, що наявність накладеної приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В.А. заборони на нерухоме майно та запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про іпотеку перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися належним на праві власності майном - двокімнатної квартири [ADDRESS] , виникає необхідність усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття заборон та обтяжень іпотекою, накладених приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В.А., та вилучення записів про іпотеку та обтяження нерухомого майна, що внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ураховуючи викладене, позов підлягає задоволенню. Судовий збір, сплачений позивачем, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає відшкодуванню їй за рахунок відповідачів.

Outcome: approved