Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

У жовтні 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення. В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що відповідач проживала за адресою: [ADDRESS]. Послуги водопостачання та водовідведення позивачем надавалися за місцем мешкання відповідача. Плата за надані послуги повинна провадитися споживачем теплової енергії щомісячно. Однак, відповідач оплату за надані послуги не проводив, у результаті чого станом на 01 січня 2014 року утворилася заборгованість у сумі 1890,80 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суму, а також витрати по оплаті судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду. Представник позивача наполягав на заявлених позовних вимогах. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні позову просить відмовити у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач був споживачем послуг водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS]. Позивач, відповідно до "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, надає населенню м. Павлограда, а також підприємствам, установам і організаціям послуги по водопостачанню та водовідведенню. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У відповідності до ст.162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 20 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 256,257, ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з особового рахунку, відкритого на ім'я відповідача за вищевказаною адресою, заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача, утворилася за період, більше ніж три роки. Починаючи з грудня 2009 року нарахування плати за послуги водопостачання не здійснювалося. З матеріалів справи вбачається, що комунальне підприємство "Павлоградводоканал" звернулось до суду з даним позовом згідно штемпелю вхідної кореспонденції суду 09 жовтня 2014 року. В своїй позовній заяві комунальне підприємство "Павлоградводоканал" не ставило питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, поважних причин пропуску строку не зазначено. Відповідачем надано до суду заяву про застосування строку позовної давності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що право позивача на отримання суми боргу за послуги водопостачання та водовідведення від відповідача є доведеним, але таке право не підлягає захисту у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності, тому суд приходить до висновку про відмову з задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Outcome: dismissed