Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Червонознамянської сільської ради Іванівського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що 17 травня 2015 року померла їх мати [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки. Однак, оформленню спадкового майна в нотаріальному порядку перешкоджає та обставина, що позивачами пропущений встановлений статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини позивачі пропустили, через те, що були виявлені розбіжності в документах. В свідоцтві про народження [PERSON] була зроблена помилка, а саме його прізвище зазначено як «Перчіклій» а прізвище матері значиться як "Перчеклій". Представник позивачів на позовних вимогах наполягала, надала до суду заяву про слухання справи у їх відсутність. Відповідач надав на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутність, позов визнали, заперечень не мають. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів беручи до уваги той факт, що відповідач по справі в судовому засіданні визнав позовні вимоги, а згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, суд вважає, що достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом при розгляді даної позовної заяви встановлено, що 17 травня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки. Позивачі по справі є спадкоємцями за заповітом, що підтверджується копією заповіту. Однак, оформленню спадкового майна в нотаріальному порядку перешкоджає та обставина, що позивачами пропущений встановлений статтею 1270 ЦК України строк для подання заяви про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини позивачі пропустили, через те, що були виявлені розбіжності в документах. В свідоцтві про народження [PERSON] була зроблена помилка, а саме його прізвище зазначено як «Перчіклій» та в свідоцтві про народження в графі мати зазначено на російській мові "Перчиклий Олга Василевна", а вірно прізвище ім"я по батькові матері значиться як "Перчеклій Ольга Василівна"". Тому позивач [PERSON] просить додатково встановити факт родинних відносин між ним та спадкодавицею, так як остання є його матірю, при цьому довести це можливо лише в судовому засіданні, оскільки при написанні їх прізвищ допущені описки. Вирішуючи питання щодо встановлення факту родинних відносин між позивачем та спадкодавицею суд виходить з такого. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. П. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлює, що відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Відповідно до діючого законодавства юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. У відповідності із ст.ст. 234,256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Факт, про вставлення якого просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки надає правові підстави для спадкування та від його встановлення залежить виникнення громадянських прав заявника. Дослідивши надані документи на підтвердження тих обставин на які посилається позивач, судом встановлено, що доводи заявника є обґрунтовані. За таких обставин, беручи до уваги документи подані заявником, з яких вбачається наявність помилки при написанні прізвища матері заявника, суд вважає за необхідне ухвалити рішення, яким задовольнити заявлені вимоги. Стосовно позовних вимог про визнання додаткового строку позивачам для прийняття спадщини, то суд виходить з такого. З відповіді Іванівської районної державної нотаріальної контори вбачається, що спадкова справа на померлу [PERSON] не заводилася, отже спадкоємці, які б зверталися із заявою про прийняття спадщини відсутні. З довідки Червонознам"янської сільської ради Іванівського району Одеської області вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживала одна, отже спадкоємці які б прийняли спадщину фактично також відсутні, що доводить той факт, що позивачі по справі є єдиними спадкоємцями після смерті своєї матері, про те з обєктивних причин пропустили строк для прийняття спадщини. Відповідно до п.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7 п.24 передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року передбачено, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи обставини на які посилалися позивачі в судовому засіданні, беручи до уваги що вони є єдиним спадкоємицями, як за законом та і за заповітом, після смерті своєї матері, суд вважає, що зазначені ними обставини являються поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини та за можливе визначити їм додатковий строк терміном три місяці для подання до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини після смерті 17 травня 2015 року [PERSON].

Outcome: approved