Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до комунальної організації Обласний відділ пошуково-видавничого агенства Книга Памяті України про визнання опублікування статтей без згоди на їх опублікування порушенням авторських прав, зобовязання припинити розповсюдження контрафактного твору Книга Скорботи, Памяті і Шани України. Івано-Франківська область. [PERSON] Гідності, зобовязання за власні кошти вилучити розповсюджені контрафактні твори Книга Скорботи, Памяті і Шани України. Івано-Франківська область. [PERSON] Гідності, зобовязання за власні кошти опублікувати вибачення в обласних друкованих засобах масової інформації наведеного змісту. Позовні вимоги мотивувала тим, що наприкінці лютого 2014 року (напротязі чотирьох місяців) їздила до родичів так званої Прикарпатської [PERSON] сотні з метою записати спогади рідних і друзів загиблих задля створення найбільш правдивого їхнього образу. По мірі написання статтей, позивачка надсилала їх електронною поштою до шеф-редактора інтернет газети Вікна, яка розміщувала їх в спеціального створеному для цього блозі на сайті інтернет-газети Вікна, та для публікації у спільноті [PERSON] Сотня у спеціальній мережі Fecebook. Всього позивачкою було написано сім текстів, які були опубліковані. 01.03.2016 року позивачка була на презентації книги про Євромайдан, де випадково побачила іншу книгу, в якій нею було виявлено шість її власних текстів з блогу без жодних змін та без вказівки авторства, а в одному випадку автором тексту була зазначена інша особа. Ця книга має назву Книга Скорботи, Памяті і Шани України. Івано-Франківська область. [PERSON] Гідності, яка була підписана до друку 23.06.2015 року накладом 500 примірників. Вказана книга була видана комунальною організацією Обласний відділ пошуково-видавничого агенства Книга Памяті України, а відкрита презентація книги відбулася ще в листопаді 2015 року. Оскільки, ніхто у позивачки як автора текстів дозволу на опублікування її авторських текстів не запитував, один із текстів опублікований під чужим іменем, вона 03.03.2016 року звернулась з письмовою претензією до комунальної організації. 05.04.2016 року нею було отримано відповідь від 01.04.2016 року вих. №08 за підписом керівника агенства [PERSON], з якої вбачається, що відповідач не виконав вимог претензії та не відновила її порушені права. На підставі вищевикладеного, позивачка просить суд: визнати опублікування комунальною організацією Обласний відділ пошуково-видавничого агенства Книга Памяті України у книзі Книга Скорботи, Памяті і Шани України. Івано-Франківська область. [PERSON] Гідності статтей [PERSON] про життя [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] без отримання згоди [PERSON] на їх опублікування порушенням авторських прав; зобовязати комунальну організацію Обласний відділ пошуково-видавничого агенства Книга Памяті України припинити розповсюдження контрафактного твору Книга Скорботи, Памяті і Шани України. Івано-Франківська область. [PERSON] Гідності; зобовязати комунальну організацію Обласний відділ пошуково-видавничого агенства Книга Памяті України за власні кошти вилучити розповсюджені контрафактні твори Книга Скорботи, Памяті і Шани України. Івано-Франківська область. [PERSON] Гідності; зобовязати комунальну організацію Обласний відділ пошуково-видавничого агенства Книга Памяті України за власні кошти опублікувати вибачення в обласних друкованих засобах масової інформації наступного змісту....; стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позивачка в судовому засіданні 29.01.2018 року подала заяву, відповідно до якої просила її позовну вимогу до комунальної організації Обласний відділ пошуково-видавничого агенства Книга Памяті України про стягнення 2 204,80 грн. витрат по оплаті судового збору залишити без розгляду. Ухвалою суду від 29.01.2018 року позовну вимогу [PERSON] до комунальної організації Обласний відділ пошуково-видавничого агенства Книга Памяті України про стягнення 2 204,80 грн. витрат по оплаті судового збору залишено без розгляду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила задоволити в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав наведених у письмовому запереченні (а.с.119-123). Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У блозі на сайті інтернет-газети Вікна та у спільноті [PERSON] Сотня у спеціальній мережі Fecebook було опубліковано сім статтей про життя [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.14-25). Відповідно до ст. 8 ЗУ Про авторське право і суміжні права" об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, а саме: 1) літературні письмові твори белетристичного, публіцистичного, наукового, технічного або іншого характеру (книги, брошури, статті тощо); 2) виступи, лекції, промови, проповіді та інші усні твори; 3) комп'ютерні програми; 4) бази даних; 5) музичні твори з текстом і без тексту; 6) драматичні, музично-драматичні твори, пантоміми, хореографічні та інші твори, створені для сценічного показу, та їх постановки; 7) аудіовізуальні твори; 8) твори образотворчого мистецтва; 9) твори архітектури, містобудування і садово-паркового мистецтва; 10) фотографічні твори, у тому числі твори, виконані способами, подібними до фотографії; 11) твори ужиткового мистецтва, у тому числі твори декоративного ткацтва, кераміки, різьблення, ливарства, з художнього скла, ювелірні вироби тощо; 12) ілюстрації, карти, плани, креслення, ескізи, пластичні твори, що стосуються географії, геології, топографії, техніки, архітектури та інших сфер діяльності; 13) сценічні обробки творів, зазначених у пункті 1 цієї частини, і обробки фольклору, придатні для сценічного показу; 14) похідні твори; 15) збірники творів, збірники обробок фольклору, енциклопедії та антології, збірники звичайних даних, інші складені твори за умови, що вони є результатом творчої праці за добором, координацією або упорядкуванням змісту без порушення авторських прав на твори, що входять до них як складові частини; 16) тексти перекладів для дублювання, озвучення, субтитрування українською та іншими мовами іноземних аудіовізуальних творів; 17) інші твори. Охороні за цим Законом підлягають всі твори, зазначені у частині першій цієї статті, як оприлюднені, так і не оприлюднені, як завершені, так і не завершені, незалежно від їх призначення, жанру, обсягу, мети (освіта, інформація, реклама, пропаганда, розваги тощо). Отже, вижчезазначені статті [PERSON] є об'єктами авторського права. Статтею 7 ЗУ Про авторське право і суміжні права" та ст. 435 ЦК України визначено, що суб'єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права. Первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону. Судом встановлено, та не оспорюється представником відповідача, що субєктом авторських прав семи статтей про життя [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] є позивачка - [PERSON], а тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України дана обставина доказуванню не підлягає. Відповідно до ст. 437 ЦК України авторське право виникає з моменту створення твору. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей (ст. 11 ЗУ Про авторське право і суміжні права"). У відповідності до ст. 32 ЗУ Про авторське право і суміжні права" автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору,\~за винятком випадків, передбачених ст.ст. 21-25 цього Закону України «Про авторське право та суміжні права». Використання творів без письмового дозволу (укладення ліцензійного договору) є порушенням авторського права, що є підставою для звернення до суду за захистом порушених прав, що передбачено ст. 50 Закону України «Про авторське право та суміжні права». [PERSON] зі ст.ст. 440, 443 ЦК України, ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора належить виключне право на використання твору, а також виключне право надавати дозвіл або забороняти використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами іншими особами. Як було встановлено в судовому засіданні написані позивачкою статті про героїв Прикарпатської [PERSON] Сотні були опубліковані у книзі Книга Скорботи, Памяті і Шани України. Івано-Франківська область. [PERSON] Гідності без згоди позивачки та без зазначення її авторства. Відповідно до ст. 441 ЦК України, використанням твору є його: 1) опублікування (випуск у світ); 2) відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; 3) переклад; 4) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; 5) включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; 6) публічне виконання; 7) продаж, передання в найм (оренду) тощо; 8) імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. [PERSON] зі ст.1 Закону України «Про авторське право та суміжні права» відтворенням є виготовлення одного або більше примірників твору, відеограми, фонограми в будь-якій матеріальній формі, а також їх запис для тимчасового чи постійного зберігання в електронній (у тому числі цифровій), оптичній або іншій формі, яку може зчитувати комп'ютер. Розповсюдження об'єктів авторського права і (або) суміжних прав - будь-яка дія за допомогою якої об'єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих об'єктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійнити доступ до цих об'єктів з будь-якого місця і в будь який час за власним вибором. Також вище зазначеним законом законодавчо визначено, що контрафактний примірник твору, ... - це примірник розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Контрафактна продукція - продукція або примірник, які випускаються, відтворюються, публікуються, розповсюджуються, реалізуються тощо з порушенням майнових прав інтелектуальної власності (Постанова КМУ від 3 жовтня 2007 p. №1185 "Про затвердження Національного стандарту № 4 "Оцінка майнових прав інтелектуальної власності" (Національний стандарт №4, п.3). [PERSON] п. 1, 3, 6-9 ч.3 ст.15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» виключне право автора на дозвіл чи заборону використання твору іншим особам дає йому право дозволяти або забороняти: відтворення творів; публічну демонстрацію і публічний показ; переробки, адаптації, аранжування та інші подібні зміни творів; розповсюдження творів; подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором. [PERSON] із п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червня 2010 року "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" належним відповідачем у справі про захист авторського права і (або) суміжних прав є особа, яка своїми діями порушила особисті немайнові чи майнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав. У п. 44 зазначеної Постанови Пленуму ВСУ зазначається, що відповідно до пункту "б" статті 50 Закону N 3792-ХІІ розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту. Особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами. У роз'ясненнях п.11. Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» зазначено, зокрема, що належним відповідачем у справі про захист авторського права і (або) суміжних прав є особа, яка своїми діями порушила особисті немайнові чи майнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав. Види порушень авторського права і (або) суміжних прав, зокрема, наведені в статтях 5 та 52 Закону № 3792-XII. Таким чином, відповідач порушив майнові авторські права позивачки, у звязку з чим позовна вимога про визнання опублікування комунальною організацією Обласний відділ пошуково-видавничого агенства Книга Памяті України у книзі Книга Скорботи, Памяті і Шани України. Івано-Франківська область. [PERSON] Гідності статтей [PERSON] про життя [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] без отримання згоди [PERSON] на їх опублікування є порушенням її авторських прав, є обгрунтованою, та такою, що підлягає до задоволення. Що стосується позовних вимог про зобовязання відповідача припинити розповсюдження контрафактного твору Книга Скорботи, Памяті і Шани України. Івано-Франківська область. [PERSON] Гідності, за власні кошти вилучити розповсюджені контрафактні твори Книга Скорботи, Памяті і Шани України. Івано-Франківська область. [PERSON] Гідності та за власні кошти опублікувати вибачення в обласних друкованих засобах масової інформації, то судом встановлено наступне. Відповідач не заперечує своєї помилки, у звязку з чим 04.03.2016 року керівником обласного відділу пошуково-видавничого агенства Книга Памяті України було видано наказ №4 Про покарання за допущені помилки відповідно до якого оголошено сувору догану старшому науковому редактору [PERSON], яка безпосередньо причетна до допущених помилок і здачі невиправленого варіанта рукопису у видавництво. Всім співробітникам редакції винесено попередження. За неналежне ставлення до своїх обовязків працівників пошуково-видавничого агенства Книга Памяті України позбавлено винагороди за березень 2016 року. У разі допущення аналогічної ситуації ставити питання про відповідність працівника зайнятій посаді (а.с.190). Редакція публічно вибачилась перед позивачкою, опублікувавши своє вибачення в газеті Галичина за 29.03.2016 року №24(5173) (а.с.197 зворот). Крім цього, відповідачем зроблено вклейки до всіх книжок, в яких зазначено, що з вини редакції під деякими статтями не вказаний автор (а.с.188, 191, 192). Суд вважає, що вимога позивачки про зобовязання відповідача за власні кошти вилучити розповсюджені контрафактні твори Книга Скорботи, Памяті і Шани України. Івано-Франківська область. [PERSON] Гідності є непропорційною до завданої їй шкоди, оскільки, така книжна була передана в тому числі і сімям загиблих [PERSON] Сотні, обласну наукову бібіліотеку та інші організації, які поширюватимуть історію про наших героїв. Слід звернути увагу, що, твори позивачки складають незначну частину матеріалу, який викладений у книзі (із 130 сторінок близько 15 сторінок). [PERSON] №5 про передачу книги "[PERSON] Гідності" редакцією було передано фізичним та юридичним особам 470 примірників книги (а.с. 143). Отже, відповідачем припинено розповсюдження твору Книга Скорботи, Памяті і Шани України. Івано-Франківська область. [PERSON] Гідності. Як вбачається із копії листа №47 від 21.07.2016 року директора ТзОВ Місто НВ [PERSON] в кошторист витрат на виготовлення книги [PERSON] Гідності, а також видані видавництвом інші книги авторський гонорар не закладався і колективу відділу не виплачувався (а.с.131). На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем вжито всіх можливих заходів по відновленню порушеного права позивачки. Досліджуючи матеріали справи, суд оцінюючи зібрані докази у їх сукупності дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 437, 440, 441, 443 ЦК України та ЗУ «Про авторське і суміжні права»,

Outcome: dismissed