Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради № 115 від 28.04.1977 року її прадіду [PERSON] 29.04.1977 року видано ордер № 1524 на право зайняття квартири [ADDRESS] , в якій стали проживати батьки позивача [PERSON] та [PERSON] , а з [INFO] , тобто з дня народження, проживає і позивач. Рішенням виконавчого комітету вказаної міської ради № 108 від 23.03.1983 року членом кооперативу № 8 [PERSON] своєму внуку [PERSON] передано пай та прийнято [PERSON] в члени кооперативу взамін [PERSON] із закріпленням за [PERSON] вказаної квартири. [INFO] [PERSON] помер, в квартирі залишились проживати позивач та її мати ( відповідач). 20.08.1988 року державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори Трачук Л.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № Д 714, згідно з яким спадкоємцями майна [PERSON] в рівних частинах є його дружина та дочка. Спадкове майно складалося з паєнакопичення в сумі 6 896 рублів 49 копійок згідно з довідкою житлово-будівельного кооперативу № 8 м. Коломиї Івано-Франківської області від 19.04.1988 року № 686. 14.04.2019 року при отриманні довідки про склад сім`ї позивач дізналася про те, що відповідач є єдиним власником вищевказаної квартири. Після з`ясування фактичних обставин стало відомо, що на підставі довідки № 10/11 від 30.11.2017 року державним реєстратором управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради Івано-Франківської області Кіщук М.П. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний № 38581916 від 01.12.2017 року, а саме права власності відповідача на вищевказану квартиру, форма власності - приватна, розмір частки - 1/1. Посилаючись на норми ч. 1 ст. 1241 ЦК України та вищезазначене свідоцтво про право на спадщину № Д 714 , позивач вважає, що вона є спадкоємцем 1/2 частки вказаної квартири. Так, з [INFO] (дня її народження) до дня смерті її батька вона разом з відповідачем прийняли спадщину, постійно проживали та були зареєстровані у цій квартирі. Відповідно до наявної інформації житлового об`єднання будинку № 22 на день смерті батька останнім повністю внесено пайовий внесок за вказану квартиру. Тому позивач вважає, що вказаним державним реєстратором управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради безпідставно позбавлено позивача частини вказаного житла. Оскільки державна реєстрація права власності відповідача на спірну квартиру здійснена протиправно, так як порушено право позивача на це житло, то остання просить скасувати вказане рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно від 01.12.2017 року загальною площею 52,7 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1430486126106, та визнати за позивачем право власності на 1/2 частку зазначеної квартири. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 27.08.2019 року проти задоволення позову заперечила, оскільки лише саме вона вносила пайові внески за спірну квартиру, а не позивач. Представник третьої особи, управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи належно повідомлявся. 28.05.2019 року адміністрація цієї третьої особи подала до суду письмове клопотання про розгляд справи у відсутності представника цього управління (а.с. 35). Представник третьої особи, житлово-будівельного кооперативу № 8 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи належно повідомлявся. 11.06.2019 року представник цієї третьої особи [PERSON] подав до суду письмове клопотання про розгляд справи у відсутності представника цього кооперативу та незапечення проти задоволення позовних вимог (а.с.67). Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] одружились [INFO] , у зв`язку з чим дружина змінила своє прізвище на " [PERSON] " (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] вона є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). 29.04.1977 року виконавчим комітетом Коломийської міської ради [PERSON] видано ордер № 1524 на право зайняття квартири [ADDRESS] . Ордер видано на підставі рішення виконкому цієї ради № 115 від 28.04.1977 року (а.с. 9 ). Рішенням вказаного виконавчого комітету № 108 від 23.03.1983 року затверджено рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу № 8 від 22.10.1982 року про передачу паю членом кооперативу № 8 [PERSON] своєму внуку [PERSON] та прийняття його в члени кооперативу взамін дідуся із закріпленням за ним двохкімнатної квартири [ADDRESS] , житловою площею 28,26 кв. м. (а.с.12). Згідно з даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.02.1984 року Коломийським міським відділом ЗАГС, батько позивача [PERSON] помер [INFO] в м. Коломиї Івано-Франківської області (а.с. 13). Відповідно до довідки № 662, виданої 09.09.1984 року житлово-будівельним кооперативом № 8, [PERSON] постійно проживає в зазначеній квартирі, яка належить цьому ЖБК. Разом із нею в квартирі проживає та зареєстрована її дочка [PERSON] , 1982 року народження (а.с. 14). 20.08.1988 року державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори Трачук Л.В. видане свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № Д-714, про те, що спадкоємцем майна [PERSON] в рівних частинах є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON]. Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з паєнакопичення в сумі 6 896 рублів 49 копійок згідно з довідкою житлово-будівельного кооперативу № 8 (м. Коломия Івано-Франківської області) від 19.04.1988 року № 686 (а. с. 15). Відповідно до довідки № 10/11, виданої 30.11.2017 року житловим об`єднанням будинку по [ADDRESS] , відповідач сплатила членські внески за квартиру [ADDRESS] , є членом ЖБК № 8 і за нею закріплена дана квартира (а.с. 17). Даними довідки № 02104 , виданої 14.04.2019 року вказаним об`єднанням, а також будинкової книги для прописки громадян, що проживають в спірній квартирі, стверджується, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване місце проживання [PERSON] та [PERSON] , тобто сторін (а.с. 16, 20, 21). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.12.2017 року, індексний № 106612338, державним реєстратором управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради Кіщуком М.П. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 38581916; дата державної реєстрації 01.12.2017 року; підставою виникнення права власності вказано: довідку № 10/11, видану 30.11.2017 року житловим об`єднанням будинку по [ADDRESS] ; витяг з протоколу № 10 від 19.09.1984 року житлово-будівельного кооперативу № 8 (а.с.18). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ч.1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У відповідності до ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, державна реєстрація прав проводиться органом державної реєстрації прав. Відповідно до ч. 4 ст.9 цього Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора, пов`язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом (абзац другий частини четвертої вказаної статті). Наведені приписи законодавства свідчать про те, що орган державної реєстрації прав має виключну компетенцію в питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. До виключної компетенції цього органу належить і прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чи відмову у реєстрації за наявності для того передбачених законом підстав, а тому суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстрації прав, зобов`язуючи його приймати такі рішення. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз`яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 18.12.2013 року в справі № 6-138цс13, відповідно до частин 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України відносини спадкування регулюються його нормами, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Якщо спадщина у зв`язку зі смертю члена кооперативу відкрилась до 1 липня 1990 року, тобто до набрання чинності Законом СРСР "Про власність" (який згідно з постановою Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" підлягав застосуванню на території України до 15 квітня 1991 року - часу набрання чинності Законом України "Про власність" від 7 лютого 1991 року), відповідно до ст. 145 ЖК УРСР та п. 43 Типового статуту ЖБК і пп. 7, 55 Примірного статуту ЖБК, відкривається спадщина не на квартиру, а на пай, який переходить до спадкоємців у порядку передбаченому законом (ст. ст. 524-562 ЦК УРСР 1963 року), а члени сім`ї члена кооперативу, які проживали разом з ним, зберігають право користування жилим приміщенням за умови вступу до кооперативу одного з них. Спадкоємцям, що не користувались жилим приміщенням за життя спадкодавця, і тим, що відмовились від подальшого користування ним, кооператив виплачує успадкований пай або його частку (ч.ч. 4, 5 п. 43 Типового статуту ЖБК). Згідно зі ст. 15 Закону України "Про власність" член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру. Тому у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру. Отже, за змістом ч. 1 ст. 17 Закону України "Про власність" кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім`ї, яким ця квартира надана. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, позивачем вказаних вимог закону не виконано, оскільки в судовому засіданні встановлено, що на час смерті її батька ( [INFO] ) ним як членом кооперативу не було внесено повністю пай за цю квартиру, в зв`язку з чим сторонам видано свідоцтво про право на спадщину лише на паєнакопичення, а не на спірну квартиру. Тому позивач безпідставно претендує на 1/2 частку даної квартири в порядку спадкування, адже її батько за життя не набув права вланості на це майно. Тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити з зв`язку з їх безпідставністю. На підставі наведеного, ст.ст.15, 17 Закону України "Про власність", ст. ст. 321, 331 ЦК України, п. 1 ч. 1 ст. 2, ст.ст. 3, 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: dismissed