Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

До Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON] сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області про усунення перешкод у реалізації права на приватизацію земельної ділянки звернувся [PERSON] В позовній заяві зазначено, що 07 жовтня 2016 року рішенням [PERSON] сільської ради позивачеві було надано дозвіл накладання проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Ватутіна в с. Бандурове орієнтовною площею 0,2500 га., що як він вважає підтверджується рішенням 20 сесії [PERSON] сільської ради від 07.10.2016 року № 209. Позивач зазначає що всі необхідні документи по приватизації були подані до ПП «Геопроект». На замовлення позивача приватним підприємством «Геопроект» виготовлено проект землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) за адресою: Кіровоградська область Гайворонський район с. Бандурове вул. Ватутіна, 66, відповідно до якої сусідній землекористувач повинен погодити межі земельної ділянки. Земельна ділянка яку позивач бажає приватизувати межує із земельною ділянкою, що перебуває у комунальній власності, тобто у власності [PERSON] сільської ради, позивач звернувся до голови [PERSON] сільської ради з проханням погодження меж. При цьому голова [PERSON] сільської ради безпідставно відмовився підписати вказаний вище акт. Безпідставна відмова відповідача від погодження меж земельних ділянок унеможливлює позивачу отримати кадастровий номер на земельну ділянку для подальшого отримання у власність оскільки позивач не може погодити межі земельних ділянок а тому за захистом своїх прав змушений звертатись до суду. Позивач та його представник в судове засідання не зявився про час та місце слухання справи повідомлені в установленому порядку представник позивача надав суду заяву в якій просить позов розглянути в відсутності позивача та його представника, позовні підтримують та просять їх задовільнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився про час та місце слухання справи повідомлений в установленому порядку надав суду відзив в якому просить позов розглянути в його відсутності позовні вимоги не визнає та просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши в судовому засіданні сторони, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно зі\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Статтею 91 Земельного кодексу України встановлено, що власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватись правил добросусідства. Відповідно до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Частина З вказаної статті встановлює, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно з частиною 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 № 457/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обгрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. Зазначеним вище рішенням Європейського суду також встановлено, що, оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громалянина, то в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції", отже визнання недійсним договору, згідно якого покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах: "Мелахер та інші проти Австрії" від 19 грудня 1998 року та " Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23 жовтня 1991 року, визначив, що під поняттям "майно" розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в "якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути прибутки, що випливають з власності, кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, "активи", які можуть виникнути, "правомірні очікування"законні сподівання" особи. При цьому, у змісті рішення у справі " Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23 жовтня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. Із матеріалів справи вбачається, що позивач не дотримався всіх вимог законодавства для затвердження проекту, а тому позивач не набув права "правомірного очікування", яке б підлягало судовому захисту. Судом встановлені слідуючи обставини та відповідні їм правовідносини. Суд вважає, що в позові слід відмовити так як Позивачем не надано жодних документальних підтверджень того факту, що він дійсно звертався до [PERSON] сільської ради для погодження вказаного ним акту прийомки-передачі та набув права "правомірного очікування", яке б підлягало судовому захисту. Відсутні також посилання на будь-які документи чи відомості, які б підтверджували даний факт. Твердження позивача є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи в дійсності, він не звертався за погодженням зазначеного ним акту прийомки-передачі межових знаків, а [PERSON] сільська рада, відповідно, не відмовляла йому у такому погодженні. Також, суд приймає до уваги той факт, що у додатках до позовної заяви міститься копія рішення [PERSON] сільської ради № 209 від 07.10.2016 року без підпису голови ради та печатки ради. Рішення, яке видавалося Позивачеві під вищезазначеним номером, має інший зміст копію якого додано відповідачем. З огляду на це, рішення, що міститься у додатках до позовної заяви, має явні ознаки підробки, а отже викликає питання сам факт відповідності чинному законодавству проекту землеустрою, розробленого на підставі такого рішення. З огляду на те, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не підтверджуються належними доказами, тому суд відмовляє у задоволені позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed