Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

у червні 2021 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.06.2019 по 01.05.2021 р. в розмірі 12 038,33 грн, інфляційних втрат у розмірі - 958,42 грн, 3% річних в розмірі 323,66 грн та судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач надавав у період з 01.06.2019 по 01.05.2021 р. послуги по будинку [ADDRESS] , який ввійшов до державного житлового фонду, віднесений до комунальної власності територіальної громади м. Києва, переданий до сфери управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації та обліковується на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Позивач щомісяця виконував по будинку комплекс робіт. Відповідачі є власниками спільної сумісної квартири [ADDRESS] за зазначеною вище адресою. На ім?я відповідача [PERSON] , яка є власником цієї квартири на підставі ордеру, відкрито особовий рахунок. Власник, наймач квартири, які володіють та користуються житловими квартирами та фактично отримують житлово-комунальні послуги зобов`язані укласти договір про надання йому житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Договір по цій квартирі відповідачами не укладено. Позивач звернув увагу суду, що належним чином оформлені акти-претензії від мешканців будинку [ADDRESS] про перерву в наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх ненадання або надання не в повному обсязі не надходили. Протоколи рішень зборів співвласників будинку про відмову від послуг позивача про визначення управителя та повідомлення про укладений договір про надання послуг управління багатоквартирним будинком, договір з енергопостачальною організацією на послуги з електропостачання до позивача не надходили. Відповідачі споживають послуги з утримання будинку та прибудинкової території, про що отримують від позивача щомісяця рахунки на оплату послуг, але не сплачують за фактично отримані послуги. Позивач неодноразово нагадував відповідачам про необхідність оплатити заборгованість за послуги, розмір якої постійно зазначається у щомісячних рахунках - повідомленнях на оплату послуг та направляв претензії, але відповідачі борг не сплатили. В обґрунтування позову, позивач зазначає, що відповідачі не піклуються про утримання будинку в якому мешкають, не уклали з виконавцем договір, не сплачують за спожиті послуги та допускають створення заборгованості. У зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань у відповідачів перед позивачем виникла заборгованість за спожиті послуги в розмірі 12038,33 гривень, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Крім того, з урахуванням ч.2 ст.625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних від суми заборгованості за весь період прострочення виконання зобов`язань. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 року відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Розгляд справи призначено на 16.12.2021, встановлено сторонам строки для подачі заяв по суті та для вчинення процесуальних дій (а.с. 118). В установлений процесуальним законодавством строк відзив на позовну заяву не надійшов. Сторони по справі у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Сторона позивача звернулась до суду з заявою про розгляд справи без участі представника позивача. Заявлені вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до ордеру на квартиру № 5399 серія Б від 04.08.1978 (а.с. 18) відповідач 1 [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] загальною площею 67,90 м2. Також [PERSON] є власником особового рахунку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою КК «Центр комунального сервісу» про надання інформації (а.с. 17). Доказів про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками зазначеної вище квартири матеріали справи не містять. Водночас, згідно з довідками про реєстрацію місця проживання особи відділу з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб Голосіївської РДА у період з 01.06.2019 року по 01.05.2021 відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] рахуються зареєстрованими за вказаною вище адресою, а тому є фактичними споживачами послуг, які надає позивач. Із матеріалів справи вбачається, що жодних повідомлень про непроживання у в кв. [ADDRESS] від відповідачів на адресу позивача не надходило. Наявними в матеріалах справи нормативно-правовими та розпорядчими актами Київської міської ради підтверджується, що будинок 10-а віднесено до комунальної власності територіальної громади м. Києва та переданий до сфери управління Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. Рішенням Голосіївського районної в місті Києві ради 41 сесії V скликання від 19 жовтня 2010 року №41/10 було передано майно територіальної громади Голосіївського району міста Києва з балансу Голосіївської районної в місті Києві ради на баланс КП ««Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» 31 жовтня 2010 року й відповідно до акту прийому-передачі від 29 жовтня 2010 року було передано, зокрема, будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Рішенням Київської міської ради від 09 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» перейменовано в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (а.с.21-24). З 01.05.2015 р. КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», як балансоутримувач, приступило до управління і здійснювало функції з утримання й обслуговування та безпосереднього виконання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку [ADDRESS] . Тарифи та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджувалися розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 30.04.2015 № 442 «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та розпорядженням виконавчого органу КМДА від 06.06.2017 № 668 (а.с. 26-30). Факт надання позивачем житлово-комунальних послуг, які споживалися у процесі експлуатації та використання квартири [ADDRESS] у вищевказаному будинку, а також вихідні дані для визначення і розрахунку їх вартості підтверджується матеріалами справи, де, серед іншого, містяться договори про надання послуг і виконання робіт з додатковими угодами і додатками до них (відомості об`єктів, переліки послуг і робіт, дислокації об`єктів житлового фонду тощо), що укладалися позивачем з відповідними контрагентами для забезпечення належного обслуговування та утримання ввіреного йому житлового фонду, а саме: договір № 20114011 ПВ від 04.01.2019 про постачання електричної енергії споживачу (а.с. 40-58), договір № 17 від 10 січня 2019 року про надання послуг (а.с. 31-39), договір № 562 від 19.12.2019, укладений з ТОВ «Укрдимовент» щодо надання комплексу послуг у галузях інженерії та будівництва (ас. 70-74), договір № 835-Д/528 від 11.12.2019 року про надання послуг дератизації та дезінсекції (а.с. 79-84), договір № 540 від 16.12.2019 укладений з МП «Промкомплекс» щодо технічного обслуговування ліфтів (а.с. 59-67), договір № 543 від 16.12.2019, укладений з ТОВ «Транспортне підприємство Укравтосервіс» щодо ремонтування та технічного обслуговування машин і устаткування (а.с. 66-69), договір № 840 від 21.12.2018 року про надання послуг дератизації та дезінсекції, укладений з ТОВ «Емпекс» (а.с. 85-91), договір № 844 про надання послуг з технічного обслуговування ліфтів від 26.12.2018 (а.с. 92-98), договір № 427 від 23.12.2020 року про надання послуг операційно-диспетчерського обслуговування (а.с 99-105), договір № 428 від 23.12.2020, укладений з ТОВ «Транспортне підприємство Укравтосервіс» щодо ремонтування та технічного обслуговування машин і устаткування (а.с. 106-109). Водночас факт ненадання послуг або зниження якості послуг (що є порушенням умов договору у розумінні ст. ст. 526, 530 ЦК України) повинен бути зафіксований належним чином (на це звертає увагу Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №640/18143/16-ц). У своїй постанові від 07 лютого 2018 року у справі №521/6969/15-ц Верховний Суд зазначив, що належним доказом ненадання житлово-комунальної послуги або зниження якості наданої послуги є звернення споживача до надавача послуг та складання сторонами акта-претензії. Відповідачі не надали суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження того, що послуги не були надані їм КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» чи надані неналежним чином (звернення з претензіями, скаргами). Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (введений в дію з 01 травня 2019 року, крім: ст. 1, ч. 1 ст. 2, ст. ст. 3-7, 9, 11, 12, ч. 2 ст. 26, ст. 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), ч. 2 ст. 2, ч. ч. 3 та 4 ст. 8, ч. ч. 2 та 3 ст. 10, ст. 15, ч. ч. 1, 3 та 5 ст. 16, ст. 18, ч. 5 ст. 28, які введені в дію 10 червня 2018 року) (у редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин). Відповідно до ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник (споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII управитель забезпечує належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладає з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг; веде претензійно-позовну роботу у разі виникнення заборгованості за надані послуги в порядку і строки, встановлені законом та/або договором. Послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Положеннями пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII встановлено, що до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає в себе утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішьобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо. За приписами статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до ст. ст. 156, 162 ЖК Української РСР власники квартир зобов`язані брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з ст.ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу Української РСР, сплачується плата за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління, регулює Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», стаття 7 якого визначає, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат (частина 2 статті 12 Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами укладених договорів. Водночас відповідно до пункту 1, 5 частини другої статті 7 цього Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Статтею 11 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Позивачем було вчинено дії на користь відповідачів - надано послуги, тому договір про надання послуг, письмова форма якого законодавством не вимагається, вважається укладеним з моменту отримання відповідачем таких послуг. Позивач посилається на те, що між сторонами існують фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, проте відповідачі належним чином не виконали зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг, що призвело до виникнення заборгованості Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від сплати послуг у повному обсязі. Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі №176/456/17 (провадження №61-63св18). Відповідно до ст. 4, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. В порядку ст. 540 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний з кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Положеннями статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», визначено, що у разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов`язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об`єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ст.525,526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачі не сплатили за надані КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з 01.06.2019 по 01.05.2021 року в розмірі 12 038,33 гривень (а.с. 15). Крім того, статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Позивачем було пред`явлено вимогу про стягнення з відповідачів інфляційних втрат та трьох відсотків річних, в зв`язку з неналежним виконанням ними своїх зобов`язань. Вирішуючи зазначені вимоги позивача, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача суму інфляційних втрат в розмірі 958,42 грн та три проценти річних у розмірі 323,66 грн. З огляду на викладене, позовні вимоги КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки за відсутності відповідачів у судовому засіданні і ненадання ними відзиву на позовну заяву суд позбавлений можливості перевірити зазначені позивачем підстави для позову та правильність зробленого позивачем розрахунку боргу. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів відповідно до правил ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved