Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить захистити права споживача його довірителя [PERSON] та визнати незаконними дії відповідача щодо здійснення агресивної підприємницької практики, яка фактично містить елементи примусу, докучання та неналежного впливу у відношенні до нього та полягає у безпідставному нарахуванні йому заборгованості, процентів та штрафних санкцій; визнати виконавчий напис, вчинений 11.07.2017 року Бондар І.М. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 6425, таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно утримані грошові кошти за виконавчим написом, вчиненим 11.07.2017р., у розмірі 10634,73 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача спричинену йому моральну шкоду у розмірі 100000 грн. Справу просить слухати в порядку загального позовного провадження. Зазначає, що 23.12.2015 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області було ухвалено рішення, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 20374,97 гривень, яка складається з наступного: 7878,60 грн. - заборгованість за кредитом; 10057,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1230,87 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 958,33 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до постанови державного виконавця Лозівського МР ВДВС ГТУЮ у Харківській області від 05.10.2016 року за виконавчим провадженням ВА № 51200001, стягнення було звернено на заробітну плату боржника, який працює в ТОВ «ЛКМЗ». На теперішній час вказане рішення є повністю виконаним. Згодом позивачу стало відомо про виконавче провадження ВП № 56683979, підставою для відкриття якого став виконавчий напис від 11.07.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. Як вбачається з копії виконавчого напису, останній було вчинено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та запропоновано задовольнити вимоги відповідача шляхом перерахування коштів на його рахунки, при цьому зазначено, що сума яка підлягає перерахуванню, складається з наступного: залишок заборгованості за кредитом - 7878,60 гривень; залишок заборгованості за відсотками - 62458,43 гривень; пеня та комісія - 3130,87 гривень; штраф (фіксована частина) - 250,00 гривень; штраф - 3173,40 гривень, всього - 76891 грн. 30 коп. Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3000 гривень. Матеріали виконавчого провадження та виконавчий напис не містять боргового документу, заяви на видачу готівки тощо, які б підтверджували отримання позивачем від відповідача вказаної суми, тобто первинних документів. Відтак, у приватного нотаріуса не було підстав вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем є безспірним. Відповідач, звертаючись до приватного нотаріуса, намагається стягнути з його довірителя грошові кошти за зобов`язаннями, які фактично вже є виконаними за рішенням. У зв`язку з цим дії відповідача щодо нарахування позивачу процентів є незаконними та такими, що порушують його права споживача. Згідно з даними звіту про здійснення відрахування та виплати ТОВ «ЛКМЗ» відносно [PERSON] за постановою від 26.09.2018 року ВП № 56683979, виданої за виконавчим документом 36425 від 11.07.2017 року вих. № 51 від 28.02.2020 року, у період з липня 2019 року по лютий 2020 року, з його довірителя стягнуто суму у розмірі 10634,73 грн. Завдяки вказаним незаконним діям з боку відповідача, його довіритель пережив значний психологічний стрес. З моменту коли позивач довідався про суму, яка підлягає стягненню за виконавчим документом, його почав турбувати постійний головний біль, значно погіршився стан здоров`я. Він втратив нормальний сон та став нервовим. Незаконними діям відповідача принижено людську гідність його довірителя. Відповідач за цим позовом, фактично примусив позивача покинувши все, перейматися виключно проблемами, які було створено завдяки його незаконним діям. Все це у свою чергу позбавило його довірителя можливості вести нормальне життя, негативно позначилося на його здоров`ї, психологічному стані та викликало постійне відчуття тривоги. Беззаперечним є те, що незаконні дії відповідача за цим позовом є у причинно-наслідковому зв`язку з негативними наслідками, з якими зіштовхнувся його довіритель та в результаті яких останньому було спричинено матеріальні збитки та моральну шкоду. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача\~у судове\~засідання не\~з`явився,\~надав відзив,\~у якому\~просив відмовити\~в задоволенні\~позову,\~справу розглянути\~без його\~участі.\~Зазначив,\~що наявність\~судового рішення\~про задоволення\~вимог кредитора,\~яке не\~виконано боржником\~вчасно,\~не припиняє\~правовідносин сторін\~кредитного договору,\~не звільняє\~останнього від\~відповідальності за\~невиконання грошового\~зобов`язання,\~оскільки зобов`язання\~залишається невиконаним.\~У постановах\~Верховного Суду\~України від\~23.09.2015р.\~№6-1206цс15\~та від\~25.05.2016р.\~№ 6-157цс16\~зроблено правовий\~висновок про\~те,\~що виходячи\~із системного\~аналізу статей\~525,\~525,\~599,\~611\~ЦК України\~та змісту\~кредитного договору\~можна зробити\~висновок про\~те,\~що наявність\~судового рішення\~про задоволення\~вимог кредитора,\~яке не\~виконане боржником,\~не припиняє\~правовідносин сторін\~кредитного договору,\~не звільняє\~боржника та\~поручителя від\~відповідальності за\~невиконання грошового\~зобов`язання\~й не\~позбавляє кредитора\~права на\~отримання штрафних\~санкцій,\~передбачених умовами\~договору та\~ЦІК України,\~а також\~сплату боржником\~процентів,\~належних кредитору\~відповідно до\~статті 1048\~цього Кодексу.\~Позивачем не\~надано суду\~належних доказів\~повного виконання\~рішення Лозівського\~міськрайонного суду\~Харківської області\~від 23.12.2015р.,\~в порядку\~примусового виконання\~якого було\~відкрито виконавче\~провадження,\~а отже\~ствердження позивача\~про те,\~що ним\~рішення суду\~виконано в\~повному обсязі\~та заборгованість\~є погашеної\~не відповідають\~дійсності.\~Як вбачається\~з позовної\~заяви,\~жодних розрахунків\~або доказів\~невідповідності чи\~відсутності боргу\~перед банком,\~виконання зобов`язань\~за вказаним\~договором станом\~на день\~вчинення виконавчого\~напису не\~надається.\~Тобто позивач\~належними доказами\~не спростовує\~факту заборгованості\~перед банком\~та розмір\~боргу,\~зазначеного у\~виконавчому написі.\~Щодо безспірності\~заборгованості зазначив,\~що виконавчий\~напис був\~вчинений з\~дотриманням ст.ст.87,88\~Закону України\~Про нотаріат\~та п.3.1.,\~3.2\~гл.16\~розділу II\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~на підставі\~наданих банком\~документів,\~що підтверджують\~безспірність заборгованості.\~При вчиненні\~виконавчого напису\~нотаріус повинен\~перевірити,\~чи подано\~на обґрунтування\~стягнення документи,\~зазначені у\~Переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~проводиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів.\~Безспірність заборгованості\~підтверджують документи,\~передбачені Переліком,\~нотаріус під\~час вчинення\~виконавчого напису\~не встановлює\~права та\~обов`язки учасників\~правовідносин,\~а лише\~перевіряє наявність\~необхідних документів.\~Безспірність вимог\~відповідно ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат»\~є не\~доведеність боргу,\~що є\~елементом судового\~процесу,\~а факт\~існування між\~кредитором та\~боржником правовідносин,\~при яких\~вважається (презумпція)\~наявність боргу,\~а документи,\~передбачені Переліком\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~проводиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженому КМУ\~ не\~письмові докази\~наявності боргу,\~а докази\~наявності вказаних\~вище правовідносин,\~та встановлюють\~прострочення виконання\~зобов`язання.\~Щодо вимог\~позивача про\~стягнення безпідставно\~отриманих коштів\~за виконавчим\~написом зазначив,\~що під\~відсутністю правової\~підстави розуміється\~такий перехід\~майна від\~однієї особи\~до іншої,\~який або\~не ґрунтується\~на прямій\~вказівці закону,\~або суперечить\~меті правовідношення\~і його\~юридичному змісту.\~Тобто відсутність\~правової підстави\~означає,\~що набувач\~збагатився за\~рахунок потерпілого\~поза підставою,\~передбаченою законом,\~іншими правовими\~актами чи\~правочином.\~Набуття однією\~зі сторін\~зобов`язання\~майна за\~рахунок іншої\~сторони в\~порядку виконання\~договірного зобов`язання\~не є\~безпідставним.\~На підставі\~виконавчого напису\~нотаріуса Бондар\~І.М.\~№6425\~відбувалось стягнення\~заборгованості за\~договором б/н\~від 14.04.2008р.\~з [PERSON] \~на користь\~ПАТ КБ\~"ПриватБанк",\~отже,\~грошові кошти\~в сумі\~10634,73\~грн.,\~які були\~утримані із\~заробітної плати\~позивача,\~стягувалися на\~підставі постанови\~державного виконавця\~від 26.09.2018\~року (ВП\~№56683973),\~виданої за\~виконавчим написом\~приватного нотаріуса\~Бондар І.М.\~№ 6425\~від 11.07.2017р.,\~сам договір\~не оскаржений.\~Тобто,\~ознаки безпідставності\~виконання за\~виконавчим написом\~приватного нотаріуса\~не доведені.\~Щодо стягнення\~моральної шкоди\~зазначив,\~що позивачем\~не зазначено:\~в чому саме полягає протиправність діяння відповідача; причинного зв`язку між шкодою та діями відповідача; яка вина відповідача в заподіянні шкоди; з яких саме міркувань виходив позивач при визначенні розміру моральної шкоди 100000 грн. Крім того, позивачем не надано будь-яких доказів, у розумінні цивільного процесуального законодавства України, на підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру саме внаслідок дій відповідача. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. у судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що згідно кредитного договору № б/н від 14.04.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.12.2015 року у справі №629/4454/15-ц задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто на їх користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 14.04.2008 року в сумі 20374,97 гривень, яка складається з: 7878,60 грн. - заборгованості за кредитом; 10057,17 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 1230,87 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 250,00 грн. - штрафу (фіксована частина); 958,33 грн. - штрафу (процентна складова), а також судовий збір в розмірі 1218 грн. Відповідно до постанови державного виконавця Лозівського МР ВДВС ГТУЮ у Харківській області від 05.10.2016 року за виконавчим провадженням ВП № 51200001 з виконання виконавчого листа №629/4454/15-ц, було звернено стягнення на заробітну плату (доходи) боржника, який працює в ТОВ «ЛКМЗ». Доказів виконання заочного рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.12.2015 року матеріали справи не містять. Відповідачем 05.07.2017 року направлено позивачу письмову вимогу від 30.06.2017 року про усунення порушень за кредитним договором б/н від 14.04.2008 року. 11.07.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подано заяву приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про вчинення виконавчого напису за кредитним договором б/н від 14.04.2008 року. 11.07.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6425, яким стягнуто з позивача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 14.04.2008 року у розмірі 76891,30 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом - 7878,60 грн., залишок заборгованості за відсотками - 62458,43 грн., пеня та комісія -3130,87 гривень, штраф (фіксована частина) - 250,00 гривень, штраф - 3173,40 гривень. Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3000 гривень. Стягнення заборгованості проводилось за період з 14.04.2008 року по 18.05.2017 року. На виконання зазначеного виконавчого напису старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у межах виконавчого провадження № 56683979 була винесена постанова від 26.09.2018 року про звернення стягнення на доходи [PERSON] на суму 76891,30 грн. Відповідно до звіту про здійснення відрахування та виплати ТОВ «ЛКМЗ» відносно [PERSON] за постановою від 26.09.2018р. ВП № 56683979, з останнього за період з 01.07.2019р. по 29.02.2020р. утримано 10634,73 грн., з яких 9667,94 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», 966,79 грн. виконавчий збір. Суд зазначає, що за загальними правилами ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених у ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), зазначають на те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Так, відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" від 2\~вересня 1993\~року №\~3425-XII та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595(далі Порядок № 296/5). Пунктом 19 ст. 34 Закону № 3425-XII визначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачена Главою 14 Закону № 3425-XII та Главою 16 розділу ІІ Порядку. За статтею 87 Закону № 3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі Перелік №1172). У статті 88 Закону № 3425-XII визначені умови вчинення виконавчих написів, за якими нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зазначені умови вчинення виконавчого напису також містяться і в пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172. При цьому цей Перелік № 1172 не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі № 3425-XII та Порядку № 296/5. В подальшому, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Цією постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" Переліку № 1172 та доповнено його новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Дана постанова надала право нотаріусу вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, вказану постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін, а Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Крім того, відповідно до п.п. 2.3. Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Враховуючи викладене, суд вважає, що між сторонами існує спір щодо наявної заборгованості, в зв`язку з чим приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи, що виконавчий напис нотаріуса визнаний таким, що не підлягає виконанню є правові підстави щодо часткового задоволення позовних вимог про стягнення утриманих на підставі даного виконавчого напису коштів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», за відрахуванням утриманого з позивача виконавчого збору, у розмірі 9667,94 грн. (10634,73- 966,79=9667,94). Щодо вимог про визнання незаконними дії відповідача щодо здійснення агресивної підприємницької практики, яка фактично містить елементи примусу, докучання та неналежного впливу у відношенні до позивача та полягає у безпідставному нарахуванні заборгованості, процентів та штрафних санкцій, суд зазначає наступне. Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться: 1) час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції; 2) вживання образливих або загрозливих висловів; 3) використання тяжкої для споживача обставини, про яку продавцю або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача; 4) встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб`єктом господарювання; 5) загроза здійснити незаконні або неправомірні дії. Як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики: 1) створення враження, що споживач не може залишити приміщення продавця (виконавця) без укладення договору або здійснення оплати; 2) здійснення тривалих та/або періодичних візитів до житла споживача, незважаючи на вимогу споживача про припинення таких дій або залишення житла; 3) здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача; 4) вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання. Перелік форм агресивної підприємницької практики не є вичерпним. Позивачем у відповідності до положень ст.ст. 76-81 ЦПК України не доведена вимога щодо визнання незаконними дії відповідачів щодо здійснення агресивної підприємницької практики, яка фактично містить елементи примусу, докучання та неналежного впливу у відношенні до позивача та полягає у безпідставному нарахуванні заборгованості, процентів та штрафних санкцій. Доказів, які фактично містять елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку позивача споживача стосовно придбання продукції, останнім не надано. Факт звернення відповідача до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису не свідчить про здійснення у відношенні позивача агресивної підприємницької практики в розумінні вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно із ч. 1 ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно до п. 5 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» від\~31\~березня 1995\~року №\~4 суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Частиною 1 статті 76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач в обґрунтування позовних вимог про стягнення моральної шкоди посилається на те, що у зв`язку з незаконними діями відповідача він пережив значний психологічний стрес, його почав турбувати постійний головний біль, значно погіршився стан його здоров`я, він втратив нормальний сон та став нервовим, було принижено його людську гідність, він змушений був перейматися виключно проблемами, які були створені незаконними діями відповідача, що позбавило його можливості вести нормальне життя. Разом з тим, на підтвердження завдання такої шкоди, доведеності вимог в цій частині позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів. Суд вважає, що в даній справі визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення утриманих на підставі виконавчого напису грошових коштів є достатнім для сприяння відновлення порушених прав позивача. Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial