Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Волиньобленерго» в особі Ковельської філії звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків, заподіяних в результаті проведення земельних робіт в охоронній зоні КЛ-10 кВ, в розмірі 9665,00 грн. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що 6 жовтня 2016 року [PERSON], який проживає в [INFO] проводячи земляні роботи, в охоронній зоні без погодження з ПАТ «Волиньобленерго», пошкодив кабельну лінію 10 тис. вольт, чим завдав збитків на суму 9665,00 грн. Згідно Договору на встановлення земельного сервітуту, власнику земельної ділянки дозволяється використовувати земельну ділянку в межах охоронної зони ліній електропередач для вирощування сільськогосподарських культур. Власнику земельної ділянки, згідно даного Договору забороняється виконувати будь-які дії, що можуть порушити нормальну роботу електромереж, спричинити їх пошкодження або нещасні випадки. У межах охоронних зон повітряних і кабельних ліній без письмової згоди енергопідприємств, у віданні яких перебувають ці мережі, а також без присутності їх представника забороняється будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, знесення будівель і споруд. Дана вимога відповідачем не була дотримана, а тому, [PERSON] зобов'язаний сплатити 9665,00 грн. для відшкодування збитків завданих ПАТ «Волиньобленерго» в особі Ковельської філії, при проведенні земляних робіт в охоронній зоні КЛ-10 кВ Л.62-13 та пошкодженні її. В судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали повністю з підставі, викладених вище, додатково надали пояснення по локальному кошторису на будівельні роботи на відшкодування збитків від пошкодження КЛ-10 кВ Л.62-13 в м. Ковелі, вул. Симоненка, в яких зазначили, що кошторисна вартість будівництва електричних мереж визначається у відповідності до «Правил визначення вартості будівництва ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013», які чинні з 1 січня 2014 року. Для автоматизованого визначення кошторисної вартості будівництва було застосовано програмний комплекс АВК-5, який був розглянутий 19 листопада 2008 року в Мінрегіонбуді Комісією з розгляду програмних комплексів з визначення вартості будівництва, створеною наказом Держбуду України від 12.12.2000 року №289, і рекомендований для застосування учасниками будівництва, ремонтів на всіх його стадіях. Представники позивача також зазначили, що підприємства, установи, організації та громадяни, яким надано у власність, постійне або тимчасове користування земельні ділянки, де знаходяться об'єкти електричних мереж, зобов'язані вживати належних заходів щодо збереження цих енергооб'єктів. Згідно зі ст. 27 Закону України "Про електроенергетику" від 16.10.97 № 575/97-ВР (зі змінами та доповненнями), правопорушення в галузі енергетики тягнуть за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Відповідно до Умов проведення робіт у межах охоронних зон електричних мереж, що є додатком до Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.97. №209 підприємства, установи, організації та окремі громадяни, що мають намір виконувати роботи у межах охоронних зон електричних мереж, повинні не пізніше, як за 3 доби письмово повідомити про це в розподільчі електричні мережі свого району для своєчасного одержання письмового дозволу на виконання тих чи інших робіт. Дозвіл складається у двох примірниках. При необхідності до нього додається план із зазначенням розміщення та глибини залягання кабельних ліній електропередачі, складений згідно з актом уточнення розміщення їх трас. Всі роботи у межах охоронних зон повітряних і кабельних ліній електропередачі, трансформаторних підстанцій, розподільчих пунктів і пристроїв проводяться виключно під наглядом представника енергопідприємства, який здійснює технічний нагляд за дотриманням заходів щодо забезпечення збереження електромереж. В судовому засіданні відповідач та його представник позову не визнали з підстав, викладених в письмовому запереченні, в якому зазначили, що у своїй позовній заяві позивач вказує, що «6 жовтня 2016 року [PERSON], який проживає [INFO] проводячи земляні роботи, в охоронній зоні без погодження з ПАТ «Волиньобленерго», пошкодив кабельну лінію 10 тис. вольт, чим завдав збитків на суму 9665,00 грн.». Натомість, з метою забезпечення збереження електричних мереж, створення належних умов їх експлуатації та запобігання нещасним випадкам від впливу електричного струму в Україні запроваджено Правила охорони електричних мереж, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 року №209. У той же час, згідно п. 2 Правил: «Для створення нормальних умов експлуатації електричних мереж, забезпечення їх збереження та дотримання вимог техніки безпеки здійснюються такі заходи: відводяться земельні ділянки; встановлюються охоронні зони; визначаються мінімально допустимі відстані; прокладаються просіки у лісових, садових, паркових та інших багаторічних насадженнях». А згідно абз. 4 п. 5 Правил: «Охоронні зони електричних мереж встановлюються: уздовж підземних кабельних ліній електропередачі - у вигляді земельної ділянки, обмеженої вертикальними площинами, що віддалені по обидві лінії від крайніх кабелів на відстань 1 метра». Однак, всупереч вимог Правил, так звана охоронна зона КЛ-10кВ жодними інформаційними знаками не позначена, а отже під час виконання земельних робіт з облаштування фундаменту під новий паркан [PERSON], в силу вищевказаних обставин не знав і не міг знати, що біля будинку № 62 по вулиці Симоненка у місті Ковелі пролягає силовий кабель з високовольтною напругою. По-друге, позивач у позові стверджує, що «згідно Договору на встановлення земельного сервітуту, власнику земельної ділянки дозволяється використовувати земельну ділянку в межах охоронної зони ліній електропередач для вирощування сільськогосподарських культур. Власнику земельної ділянки, згідно даного Договору забороняється виконувати будь-які дії, що можуть порушити нормальну роботу електромереж, спричинити їх пошкодження або нещасні випадки». Вважають, що Договір 723 на встановлення земельного сервітуту, доданий до матеріалів позову, укладений між Ковельською філією ВАТ «Волиньобленерго» і власниками земельної ділянки [PERSON], [PERSON], розташованій за адресою м. Ковель, вул. Симоненка, 62 є нікчемним документом з огляду на наступне: - у договорі не вказана дата його укладення; - не відомо чи мала Ковельська філія ВАТ «Волиньобленерго» повноваження на укладення вказаного договору від вищестоящої юридичної особи; - від імені Ковельської філії ВАТ «Волиньобленерго» договір підписала невідома особа; - від імені власників земельної ділянки договір підписала одна особа. У той же час невідомо чий це підпис - [PERSON], чи [PERSON]; - у договорі вказана філія ВАТ «Волиньобленерго», а не ПАТ «Волиньобленерго», а отже не вирішено питання правонаступництва, що в цілому суперечить ст. ст. 203, 207 ЦК України. Поряд з тим, вказаний договір не переукладався у зв'язку зі зміною власників земельної ділянки, а тому в силу ст. ст. 58, 59 ЦПК України доданий до матеріалів позову договір 723 на встановлення земельного сервітуту є водночас і неналежним і недопустимим доказом. Звертають увагу на твердження позивача, що «у межах охоронних зон повітряних і кабельних ліній без письмової згоди енергопідприємств, у віданні яких перебувають ці мережі, а також без присутності їх представника забороняється будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, знесення будівель і споруд». З такими твердженнями позивача можна погодитись лише за наявності, дотримання самим позивачем абз. 3 п. 4 Правил, згідно з яким: «Підприємства, установи, організації та громадяни, яким надано у власність, постійне або тимчасове користування земельні ділянки, де знаходяться об'єкти електричних мереж, зобов'язані вживати належних заходів до збереження зазначених об'єктів». Натомість, позивачем до матеріалів позову не подано доказів того, що ним були виконані зазначені вимоги закону щодо збереження кабельної лінії електропередачі, про яку зазначено у позові, належним чином визначені межі охоронної зони, або що принаймні обов'язок вчинення цих дій покладається на відповідача. Крім того, звертає увагу суду на ту обставину, що позивачем взагалі не подано ніякої технічної документації щодо зазначеної кабельної лінії електропередачі, та/або належності її позивачу. Відповідач вказує також на інші на його думку порушення і зокрема на те, що Локальний кошторис підписано директором філії, а не особами, які мають право на його складання, а тому він є неналежним та недопустимим доказом. Крім того, у матеріалах даної справи відсутній акт про пошкодження електричних мереж, який складається не менш ніж трьома представниками електропостачальної організації та за участі зацікавлених осіб. За результатами складення вказаного акта, згідно ст. 255 КУпАП уповноважена особа позивача мала б підготувати протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 99 КУпАП «Порушення Правил охорони електричних мереж» та передати його на розгляд до компетентного органу (згідно ст. 218 КУпАП ним є адміністративна комісія при виконавчому комітеті місцевої ради) для прийняття рішення у формі постанови. І лише у випадку визнання особи винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення можуть застосовуватись наслідки цивільно-правового характеру та нарахування збитків, так звана преюдиціальність. Однак, відповідач ані до кримінальної, ані до адміністративної відповідальності не притягувався, а отже винним у вчиненні правопорушень у встановлений законом спосіб не визнавався, а отже й підстави для стягнення збитків з відповідача у позивача відсутні. Посилається також на п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (у редакції від 24.10.2003 року): «Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи». Матеріали позову не містять доказів притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за порушення Правил охорони електричних мереж, що спричинило або могло спричинити перерву в забезпеченні споживачів електричною енергією, пошкодження електричних мереж або заподіяння іншої шкоди (ст. 99 КУпАП), або за незаконне проведення земельних робіт. Із зазначених підстав просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши сторони, допитавши свідків, спеціаліста та дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку про підставність позову та його задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки директора Ковельської філії ПАТ «Волиньобленерго» від 23.01.2017 року кабельна лінія 10 тисяч вольт, КЛ-10 кВ № Л62-13 від ПС-62-ОП. № 1 до ОП.243-ТП-520 перебуває на балансі Ковельської філії ПАТ «Волиньобленерго» і належить ПАТ «Волиньобленерго». Зазначене підтверджено Паспортом вказаної кабельної лінії від 17.02.2014 року. (а.с. 46-48) Із повідомлення адресованого Ковельському відділу ГУ НП у Волинській області від 07.10.2016 року представника Ковельської філії ПАТ «Волиньобленерго» слідує, що 06.10.2016 року було виявлено факт пошкодження громадянином, який проживає в [INFO] підземної кабельної лінії електропостачання. (а.с. 6) За висновком по результатах розгляду вказаного повідомлення Ковельським відділом поліції встановлено, що відповідач [PERSON], 06.10.2016 року, близько 16 години, копаючи траншею для встановлення огорожі, тобто проводячи земельні роботи при цьому не знаючи про розміщення кабелю електропостачання металевим ломом пошкодив його, про що повідомив ПАТ «Волиньобленерго». (а.с. 7) Зазначені обставини в судовому не оспорював і відповідач. Із приєднаних до справи документів, які були предметом дослідження в судовому засіданні, а саме договору купівлі-продажу частки в праві власності на житловий будинок від 28.01.2014 року слідує, що [PERSON] та [PERSON] придбали у [PERSON] частини житлового будинку, що знаходиться на земельній ділянці в м. Ковелі по вул. Симоненка, 62. При укладенні зазначеного договору (п. 5.14) ним було розяснено вимоги законодавства в тому числі ст. 120 ЗК України відповідно до якої (ч. 2) якщо жилий будинок, будівля чи споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому обсязі, що були у попереднього землекористувача. (а.с. 41-43) У відповідності з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.12.2013 року, що знаходиться в м. Ковелі по вул. Симоненка, 62 наявні відомості про земельний сервітут і зокрема зазначено його вид, а саме право прокладання та експлуатації лінії електропередач. При цьому зазначено, що державна реєстрація сервітуту проведена 24.03.2009 року із зазначенням дії безстроково. (а.с. 62-65) Ст. 406 ЦК України визначено виключні підстави припинення сервітуту і зокрема спливу його строку і т.п. Отже, даючи аналіз зазначеним нормам законодавства, суд приходить до висновку, що при переході права власності на земельну ділянку іншому власнику дія земельного сервітуту не припиняється, а відтак відповідач, проводячи земельні роботи по облаштуванню огорожі повинен був дотримуватись вимог законодавства і зокрема: Відповідно до частини 2 пункту 1 Правил охорони електричних мереж, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 року №209, електричними мережами, і які підлягають охороні згідно з Правилами, вважаються трансформаторні підстанції, розподільчі пункти, пристрої, струмопроводи, повітряні лінії електропередачі, підземні і підводні лінії електропередач і споруди, які до них належать. Згідно частини 2 пункту 4 вказаних Правил, підприємства, установи, організації та громадяни, яким надано у власність, постійне або тимчасове користування, земельні ділянки, де знаходяться об'єкти електричних мереж, зобов'язані вжити належних заходів до збереження зазначених об'єктів. Пунктом 9 Правил передбачено, що в межах охоронних зон повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв без письмової згоди підприємств, у віданні яких перебувають ці мережі, а також без присутності представника забороняється виконання земляних робіт понад 0,3 метра, а на орних землях - глибині понад 0,45 метра, а також розрівнювання грунту (в охоронних зонах підземних кабельних ліній електропередач). Підприємства, установи, організації, окремі громадяни у разі відведення їм під забудову земельних ділянок, на території яких розташовані електричні мережі, зобов'язані своєчасно погоджувати будівництво з енергопідприємствами, у віданні яких перебувають ці землі. Відповідно до пункту 3 "Умов проведення робіт у межах охоронних зон електричнх мереж" підприємства, установи, організації, окремі громадяни, що мають намір виконувати роботи у межах охоронних зон електричних мереж, повинні не пізніше як за три доби повідомити про це енергопідприємство за умови своєчасного одержання письмового дозволу від нього на виконання робіт. У разі неприбуття на місце виконання робіт представника енерогопідприємства замовник зобов'язаний повторно протягом доби повідомити про це телефонограмою керівника цього підприємства. Виконувати земляні роботи в охоронній зоні кабельної лінії до прибуття представника енергопідприємства забороняється. Відповідно до п. 7 "Умов проведення робіт у межах охоронних зон електричних мереж", перед початком земляних робіт не було проведено силами замовника під наглядом персоналу енергопідприємства шурфування кабелів, оновлення покажчиків та не було обладнано тимчасове загородження, а шурфування проводиться за всією довжиною діючих кабельних ліній у зоні виконання робіт. Згідно ч. 1\~ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п. п. 8.9. ч. 2\~ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до\~ст. 22 Цивільного кодексу України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитки є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її задала. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обовязок доведення відсутності його вини у завдані шкоди позивачу. Задовольняючи позов в повному обсязі, вважаючи його обґрунтованим, суд бере до уваги розрахунки, надані позивачем, а саме: - дефектний акт № 71 від 06.10.2016 року на визначення обєму робіт по відшкодуванню збитків від пошкодження КЛ-10 кВ Л.62-13 м. Ковель, вул. Симоненка; - зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва, локальний кошторис на будівельні роботи, підсумкову відомість ресурсів; - товарно-транспортну накладну від 06.09.2016 року із зазначенням вартості зєднувальної муфти. На переконання суду, наданий відповідачем та виконаний на його замовлення локальний кошторис в якому зазначена менша сума на відшкодування не відповідає фактичним затратам на відновлення лінії енергопостачання, оскільки в ньому не враховані всі затрати понесені при відновленні лінії і зокрема, витрати, повязані з використанням транспортних засобів та механізмів. Суд вважає також, що використання позивачем матеріалів і зокрема зєднувальної муфти, яка була придбана раніше за відповідною ціною і знаходилась на складі підприємства не може слугувати підставою для зменшення суми позову. Враховуючи, що шкода заподіяна саме винними діями [PERSON], а не іншими особами та між шкодою і діями останнього вбачається прямий причинний зв'язок, то саме з нього підлягає стягненню 9665,00 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved