Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася з позовом до відповідача - [PERSON] про стягнення аліментів та надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька. Позов обґрунтований наступним. 23 грудня 2008 року між сторонами було розірвано шлюб. Від цього шлюбу сторони мають дитину - малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на утриманні позивача та проживає з нею, закінчила 6 клас Броварської гімназії, відвідує спортивну секцію східного єдиноборства, відвідує індивідуальні заняття з англійської мови. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримування дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивач має можливість періодично вивозити сина за межі України з метою його оздоровлення, відпочинку, вивчення іноземних мов та розширення кола зору. На неодноразові звернення до відповідача з проханням оформити нотаріально згоду на виїзд дитини за межі України, останній відмовляється надати такий дозвіл, не наводячи при цьому жодних аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову. Такі дії відповідача порушують законні права дитини на відпочинок, туризм і виховання, збагачення знань іноземних мов, культури інших народів тощо. З вищезазначених підстав позивач просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала, пояснивши, що відповідач зареєстрований і проживає у АР Крим, який на даний час є окупованою територією. Поспілкувавшись з відповідачем, вона зрозуміла, що наміру приїжджати в судові засідання відповідач не має, а кореспонденцію, яка направлялася ТОВ «Нова пошта», останній за повідомленнями не отримує. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце судового розгляду вважається повідомлений судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 10.11.2002 року до 23.12.2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно наявних в матеріалах справи доказів, [PERSON] навчається в 6-му класі Броварської гімназії ім. С.І.Олійника. Довідкою №1/05-14 від 12 травня 2014 року підтверджується сплата позивачем членських внесків в сумі 1 750,00 грн. до Молодіжної громадської організації «Бровари. Інтелект. Освіта», членом якої є [PERSON] Довідкою №01-5 від 12.05.2014 підтверджується сплата позивачем членських внесків у сумі 250,00 грн. Броварській молодіжній громадській організації «Характерник» (школі бойових і військових мистецтв), яку відвідує [PERSON] Доказів добровільної участі батька в утриманні дитини в матеріалах справи немає. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України, - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку (доходу) платника аліментів визначені у ст.ст. 183, 184 Сімейного кодексу України. Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. № 719-VII прожитковий мінімум в місяць для дітей віком від 8 до 18 років становить 1286,00 грн. Оскільки суду не надано доказів стабільного, регулярного заробітку, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 643,00 грн., що складає ? частину від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Не доведеними є вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача в сумі 3000 грн. щомісячно, тому в частині позовних вимог про стягнення аліментів позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця доживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з ч.2, ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.7 ст. 7, ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 3 ст. 313 Цивільного кодексу України, - фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та у їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. З пояснень позивача і наданих доказів убачається, що у позивачки наявна можливість організації тимчасових виїздів дитини за межі України - до країн Шенгенської угоди, Росії, Туреччини, Білорусії, Великої Британії, Тунісу, Об'єднаних Арабських Еміратів, Таїланду, Єгипту, Сингапуру, Китаю, Індії, Японії, Шри-Ланки, Грузії, Домініканської республіки, Сполучених Штатів Америки, Південно - Африканської Республіки, Хорватії, Чорногорія, Куби, Канади тощо з метою відпочинку, оздоровлення, навчання та туризму. Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року передбачена можливість вирішення у судовому порядку питання про виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", - документами, що надають право громадянина на виїзд з України і в'їзду в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон та проїзний документ дитини. Згідно зі ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", - оформлення проїзного документу дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду малолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд малолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Доказів надання відповідачем нотаріально засвідченої заяви - дозволу на оформлення проїзного документу дитині та на виїзд дитини за кордон відповідачем суду не надано. Оскільки виїзд дитини за межі України буде здійснюватися у супроводі матері дитини з метою відпочинку, оздоровлення, навчання та туризму, що відповідатиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та підстав для їх задоволення. Враховуючи викладене та

Outcome: partial