Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відновлення права іпотекодержателя, скасування записів про припинення іпотеки та обтяження, в обґрунтування якого зазначив, що 03.05.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2506/0507/88-020 із змінами та доповненнями №1 від 25.03.2001 року. Згідно укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 38 365,76 доларів США, на умовах вказаних у кредитному договорі. На забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором 03 травня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір №2506/0507/88-020-Z-l посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Гандабурою Г.П., зареєстрований в реєстрі за № 2395, номера бланків ВЕО401313, ВЕО401314 . Про що було зроблено запис за реєстраційним номером № 4905483 в Державному реєстрі іпотек. 04 травня 2007 року на підставі вказаного Іпотечного договору до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна приватним нотаріусом Гандабурою Г.П. внесено запис № 4912928. Відповідно до умов Договору Іпотеки предметом Іпотеки є житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] ». На момент укладення договору іпотеки та Договору про внесення змін та доповнень №1 від 25.03.2011 року, на неприватизованій земельній ділянці розташовано: житловий будинок, цегла, літ. «А», загальною площею 436,20кв.м, в тому числі житловою площею 96,9кв.м; криниця літ. «К»; вигрібна яма, 1; огорожа 1-2. Позивач зазначає, що обтяження вищезазначеного нерухомого майна іпотекою було зареєстровано банком у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. Однак, 25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора стає новим кредитором у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами, який зареєстрований за №1306,1307 від 25 травня 2012 року приватним нотаріусом Шевченко Д.Г. Інформація про зміну кредитора 07.11.2013 року була внесена до Державних реєстрів речових прав на нерухоме майно, прав власності на нерухоме майно, іпотек, заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а на вказані предмети іпотеки накладено обтяження у вигляді заборони на відчуження нерухомого майна. Внаслідок невиконання позичальником зобов`язань щодо своєчасного погашення заборгованості Банком вжито судових заходів щодо стягнення з боржника наявної заборгованості за кредитним договором. Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 14.07.2014 року з боржниці [PERSON] та фінансового поручителя [PERSON] на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором № 2506/0507/88-020 в сумі 560223,33грн. В подальшому, Садгірським відділом державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції на виконання зазначеного рішення за виконавчим листом № 726/178/14-ц виданим 10.10.2014 року відкрито виконавче провадження №46372094 від 05.02.2015 року. Станом на 11.07.2019 року зобов`язання за Кредитним договором №2506/0507/88-020 від 05.12.2007 року із змінами та доповненнями №1 від 25 березня 2011 року не виконане. В ході проведення ліквідаційної процедури AT «Дельта Банк» співробітниками Банку було виявлено факт неправомірного вилучення обтяження вищезазначеного Предмету іпотеки у формі іпотеки та заборони відчуження з Держаного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. А саме згідно Інформаційної довідки від 19.07.2018 року № 131488651 30.12.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Леордою Миколою Аркадійовичем було припинено іпотеку ПАТ «Дельта Банк» підстава внесення запису: заява 107658, від 30.12.2013 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» індексний номер рішення: 9685487, номер запису про іпотеку: 3279053, підстава виникнення іпотеки: Договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк", серія та номер: 1306, виданий 25.05.2012 року, видавник: Приватний нотаріус Київського MHO Шевченко Д.Г., відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року: державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 4905483, 03.05.2007, реєстратор: Чернівецький міський нотаріальний округ. Також 30.12.2013 року тим же державним реєстратором Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Леордою Миколою Аркадійовичем, було припинено обтяження ПАТ «Дельта Банк» підстава внесення запису: заява 107658, видана 30.12.2013р. ТОВ «Кредитні ініціативи» індексний номер: 9687256, номер запису про обтяження: 3279168, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, підстава виникнення обтяження: договір іпотеки, серія та номер: ВЕО401313, ВЕО401314, виданий 03.05.2007 року, видавник: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Гандабура Г.П., відомості про реєстрацію до 01.01.2013 pоку: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 4912928, 04.05.2007 року, реєстратор: Чернівецький міський нотаріальний округ. Позивач зазначає, що порушення його права полягає в тому, що незаконне припинення іпотеки та заборони відчуження були здійснені на підставі заяви ТОВ «Кредитні ініціативи», яке не є зареєстрованим іпотекодержателем та не мало жодних договірних стосунків із AT «Дельта Банк». Зняття з іпотечного майна заборон та обтяжень відбулося без відома позивача. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд, відновити іпотеку нерухомого майна, а саме житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] шляхом повторного внесення державним реєстратором Реєстраційної служби Чернівецької міської ради відомостей про обтяження нерухомого майна іпотекою та забороною на нерухоме майно, з моменту вчинення первинних записів з 03.05.2007 року, а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Ухвалою судді від 22.07.2019 року у справі відкрито провадження. Розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження. Відповідачам був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою судді від 16.09.2019 року підготовче провадження по справі закрито, призначений розгляд справи по суті. 01.11.2019 року від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони вважають позовні вимоги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, з наступних підстав. В позовній заяві вказано про нібито факту порушення прав позивача вчиненого шляхом неправомірного вилучення обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, однак жодним чином не зазначено та не підтверджено належними доказами факт порушення його прав саме відповідачами, а заявлена вимога про відновлення іпотеки шляхом повторного внесення державним реєстратором відомостей про обтяження нерухомого майна не входить до компетенції вказаних відповідачів, оскільки останні не наділені таким повноваженнями, що свідчить про відсутність предмету спору між сторонами, що відповідно до ст.255 ЦПК України є підставою для закриття провадження у справі. Зміст позовних вимог позивача направлений на здійснення певних реєстраційних дій саме суб`єктом владних повноважень, зазначені вимоги до відповідачів не є належним способом захисту порушених прав позивача. Окрім того, зазначають, що вони не вчиняли жодних дій на порушення прав позивача, задоволення позовних вимог позивача матиме наслідки неможливості реалізації законно набутого права власності на нерухоме майно яке згідно Конституції України та ЦК України є непорушним. На підставі вищевикладеного, просили відмовити в позові в повному обсязі. 24.12.2019 року від представника відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] надійшла заява про застосування до даних правовідносин строків позовної давності, в обґрунтуванні якої зазначає, що із моменту укладення договору купівлі-продажу, а саме з 30.12.2013 року банк фактично знав або повинен був дізнатись про своє порушення право, як іпотекодержатель, проте, не заявляв про це, і саме з цього часу починається перебіг позовної давності. Тобто починаючи з 30.12.2013 року строк позовної давності щодо вимог банку сплинув. Більше того, банк 04.02.2014 року звертався до Садгірського районного суду м. Чернівці за захистом своїх прав з вимогами до [PERSON] та майнового поручителя [PERSON] про стягнення заборгованості, а отже строк позовної давності щодо вимог банку сплинув 04.02.2017 року. У судове засідання представник позивача не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До початку розгляду справи по суті до канцелярії суду від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. До початку розгляду справи по суті від представника відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, підтримує обставини викладені у відзиві, просить суд врахувати усі заяви та клопотання подані до суду та відмовити у задоволенні позову. До початку розгляду справи по суті від представника третьої особи: [PERSON] - [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. До початку розгляду справи по суті від представника третьої особи: Відділу державної реєстрації речових прав Чернівецької міської ради до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в відсутності сторін, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що згідно витягу Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 30.12.2013 року укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 436,2 кв.м., та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , а співвласниками згідно даного договору є [PERSON] та [PERSON] . Даний договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького нотаріального міського округу Скінтей Ю.І. та зареєстрований у реєстрі правочинів. 03 травня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір №2506/0507/88-020-Z-l посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Гандабурою Г.П. Відповідно до умов Договору Іпотеки предметом Іпотеки є житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] ». 25 березня 2011 року між Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», яке виступає правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін та доповнень №1, в якому перший абзац викладено у наступній редакції, а саме «Іпотекодержатель надав [PERSON] кредит у розмірі у розмірі 38 365,76 доларів США, на умовах вказаних у кредитному договорі, а абзац другий у такій редакції, а саме «на неприватизованій земельній ділянці розташовано: житловий будинок, цегла, літ. «А», загальною площею 436,20кв.м, в тому числі житловою площею 96,9кв.м; криниця літ. «К»; вигрібна яма, 1; огорожа 1-2. Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 14.07.2014 року з боржниці [PERSON] та фінансового поручителя [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 2506/0507/88-020 в сумі 560223,33грн. 14.07.2014 року Садгірським районним судом м. Чернівці видано виконавчий лист №726/178/14-ц про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість в сумі 560223,33грн. 05.02.2015 року заступником начальника Садгірського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції на виконання рішення суду за виконавчим листом № 726/178/14-ц виданим 10.10.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №46372094. Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.12.2018 року провадження у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до Відділу з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради, про визнання протиправними , скасування рішень та зобов`язання вчинити дії, закрито у зв`язку із неналежністю розгляду позову в порядку адміністративного судочинства. Норми права, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, своїх чи законних інтересів. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом ч. 6 ст. З Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. Положеннями статті 16 Закону України «Про заставу» передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Положеннями ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ст.17 ЗУ "Про іпотеку" Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Судом встановлено, що обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно було припинено 13.12.2013 року на підставі заяви №107663 ТОВ «Кредитні ініціативи». Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином припинення обтяження на предмет іпотеки, яке на думку позивача відбулось без відома іпотекодержателя ПАТ «Дельта-Банк» на підставі заяви ТОВ «Кредитні ініціативи», яке не є зареєстрованим іпотекодержателем, немає жодних договірних стосунків із ПАТ «Дельта-Банк» може порушувати право іпотекодержателя. Таким чином, право іпотекодержателя на іпотечне майно підлягає захисту у судовому порядку. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачено можливість застосування позовної давності лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Враховуючи, що права іпотекодержателя були порушені, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України). За приписами ч. 5 ст. 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропущення позовної давності. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав. Таким чином, доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо, оскільки позивач повинен також довести той факт, що він не міг довідатися про порушення свого цивільного права. В свою чергу, відповідач повинен довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. За змістом ст.ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому і в разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, позовна давність починає обчислюватися з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини. З матеріалів справи вбачається, що позивач у 2014 році звертався до Садгірського районного суду м. Чернівці за захистом своїх порушених прав, рішення суду від 14.07.2014 року набрало законної сили 24.07.2014 року, що відповідно до ст. 261 ЦК України є початком перебіг строку позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З цього випливає, що 24.07.2017 року строк позовної даності щодо вимог ПАТ «Дельта-Банк» до відповідачів сплинув. ПАТ «Дельта Банк» звертаючись у 2018 року до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради, про визнання протиправними, скасування рішень та зобов`язання вчинити дії уже пропустив строк позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права. Таким чином, оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що право іпотекодержателя на іпотечне майно порушено, але строк позовної давності про застосування якої заявлено преставником відповідачів для звернення до суду позивача за захистом своїх порушених прав сплинув то до даних правовідносин, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.4 ст. 267 ЦК України. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed