Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

27.09.2018 року (згідно дати поштового відправлення) представник позивача [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 12850,80 грн. за кредитним договором № б/н від 02.06.2016 року та судові витрати у розмірі 1762 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що власні зобов'язання за договором № б/н від 02.06.2016 року позивач виконав, надавши відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач своїх зобов'язань за договором кредиту не виконала і станом на 19.09.2018 року допустила заборгованість в розмірі 12850,80 грн., яка складається з заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом, пені, а також нарахованими в зв'язку з цим штрафами (а.с.2-4). 17.10.2018 року ухвалою судді відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз'яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз'яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.39). Представник позивача за довіреністю [PERSON] попередньо подав до суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність та не заперечував проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлена про розгляд справи судом за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання, відзиву на позовну заяву не представила, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін не надала. Суд на підставі ч.5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши представлені докази, суд доходить наступного. Так, в судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що 02.06.2016 року відповідач [PERSON] стала клієнтом АТ КБ "Приватбанк", підписавши Анкету-Заяву від 02.06.2016 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно чого позивачем їй оформлено кредитну картку "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" (а.с.7,8), відповідно до Тарифів обслуговування якої відповідач отримала кредит у розмірі 4000\\ грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом, а також сплатою пені, що дорівнює 0,24 % від суми загальної заборогованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу коли виникає провтрочення кредиту на суму від 100 грн., та пені, що дорівнює 0,24 % від суми загальної заборогованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу коли виникає провтрочення кредиту на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. З представленого позивачем розрахунку (а.с.5-6) вбачається, що відповідачем [PERSON] в порушення особистих зобов'язань не у повній мірі здійснювались платежі за кредитним договором від 02.06.2016 року, оскільки за нею станом на 19.09.2018 року рахується заборгованість в межах заявлених позовних вимог на суму 12850,80 грн., що складається з боргу за кредитом у розмірі 2597,45 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2441,66 грн., заборгованості за пенею у розмірі 8723,56 грн., штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 588,13 грн. (процентна складова). Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п.2.1.1.5.6. Умов надання банківських послуг - у разі невиконання зобов'язання за Договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (утому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.2.1.6.14 Умов надання банківських послуг - у разі виникнення прострочених зобов'язань клідєнт сплачує банку штраф, розмір якого встановлюється в Тарифах, тобто згідно умов останніх - в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, ніким не спростовуються та не суперечать один одному. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він, зокрема, не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно вимог ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У відповідності до положень п.5 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Відповідно до вимог ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив, що заявлена до стягнення серед іншого сума пені в розмірі 6723,56 грн. перевищує сумарне обчислення заборгованості по кредиту та процентам згідно анкети-заяви від 12.06.2016 року, Тарифів та Умов та правил надання банківських послуг, а тому визначає за необхідне зменшити її до половини основної суми боргу, що становить 2519,56 грн. ((2597,45 грн. + 2441,66 грн.)/2). Відповідач [PERSON] в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконала взятого на себе зобов`язання, позаяк нею не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення інших платежів в рахунок виконання власних зобов'язань за вказаним договором кредиту, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обов'язком особи, яка порушила зобов'язання. Відтак суд приходить до висновку, що заявлена заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом та пеня на загальну суму 7558,67 грн. (2597,45 грн. + 2441,66 грн. + 2519,56 грн.) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а тому позов в цій частині вимог підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача штрафів 500,00 грн. - фіксована частина, 588,13 грн. - процентна складова, суд виходить з наступного. За змістом ч.1 ст.549 ЦПК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Згідно Тарифів банку пеня за несвоєчасне погашення заборгованості складається із пені нарахованої за кожен день прострочення кредиту та пені нарахованої один раз на місяць в розмірі 100 грн. Також тарифами передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань позичальник повинен сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову та прострочених процентів та комісій. Банком нараховано 6723,56 грн. пені та штрафи: 500 грн. + 588,13 грн., яка складає 5% від 11762,67 грн. - суми заборгованості разом із пенею, яка заявлена до стягнення з відповідача. Тобто, аналізуючи дані умови та розрахунок заборгованості за кредитом судом встановлено, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню та штраф, що вочевидь не узгоджується із вказаними положеннями п.2.1.6.14 Умов надання банківських послуг, згідно яких передбачено альтернативне застосування лише одного з вказаних видів неустойки. Крім того позивачем всупереч положенням ч.2 ст.550 ЦК України при розрахунку відсоткової частини штрафу включено розмір пені (неустойки). Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що є явно не обґрунтованим та не прийнятним з огляду на вимоги ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з яких ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, та нараховані відсотки на неустойку, а зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином суд приходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення вказаних сум штрафів та решти суми нарахованої пені. Також пропорційно обсягу задоволення позовних вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати із сплати судового збору в розмірі 1762 грн. (а.с.1). Враховуючи викладене,

Outcome: approved