Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" про визнання наслідків нікчемності кредитного договору № AВwjRX09800010 від 09.01.2008 року (далі - Договір) зі звільненням [PERSON] від обов'язку сплачувати грошові кошти, в тому числі пеню і штрафні санкції по вказаному Договору. [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вказаний Договір із ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" не укладав. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги та обгрунтування позовних вимог повністю підтримав. Просить позов задовольнити, вказав, що ймовірно якась стороння особа від його імені уклала Договір з ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК". Особисто [PERSON] будь-яких угод не укладав. [PERSON] вказав, що на невеликий строк втрачав паспорт громадянина України, який йому потім підкидали назад. [PERSON] клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не підтримав, а звернувся із заявою до Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області із заявою про вчинення стосовно нього невідомою особою шахрайських дій. Представник відповідача ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" згідно заяви позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Розгляд справи просить провести без участі представника відповідача. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов не обґрунтований та не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За загальним правилом (ч. 1 ст. 11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Виходячи з ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суду надано Договір від 09.01.2008 року про укладення кредитного договору між ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" та [PERSON] - сторонами по справі, про надання кредиту [PERSON] в розмірі 3136,80 грн. 11 грудня 2013 року слідчим СВ Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області Ярмоличем І.В. вилучено з матеріалів справи Договір з додатками для проведення перевірки щодо вчинення невідомою особою шахрайських дій шляхом укладання кредитного договору від імені [PERSON] та отриманням кредитних коштів. Судом справа неодноразово відкладалась для отримання результатів почеркознавчої експертизи по вказаному кримінальному провадженні, проте на час розгляду справи експертиза не проведена. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до п. 19 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України "Про затвердження положень про паспорт громадянина України та свідоцтво про народження», громадянин повинен надійно зберігати паспорт; про втрату паспорта громадянин зобов'язаний терміново повідомити паспортну службу, яка видає тимчасове посвідчення, що підтверджує його особу. З огляду на встановлене суд приходить до висновку, що [PERSON] не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень щодо визнання наслідків нікчемності кредитного договору № AВwjRX09800010 від 09.01.2008 року, оскільки не надав доказів того, що Договір підписаний від його імені іншою особою, яка при підписанні Договору надала паспорт [PERSON], хоча по кримінальному провадженні призначалась почеркознавча експертиза і [PERSON] має можливість відповідно до ст. 56 КПК України користуватися правами потерпілого, заявляти відповідні клопотання, подавати заяви та скарги. Також позивач не надав доказів того, що про втрату паспорта громадянина України повідомляв паспортну службу, з чого можна зробити висновок, що стороння особа скористалася його паспортом, хоча у такому випадку зобов'язаний зробити таке повідомлення відповідно до п. 19 Положення про паспорт громадянина України. На підставі ст.ст. 207, 215, 216, 638, 639, 1054, 1055 ЦК України, п. 19 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України "Про затвердження положень про паспорт громадянина України та свідоцтво про народження»,

Outcome: dismissed