Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

У вересні 2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» (далі за текстом - КП «ВТП «Вода») про стягнення на його користь з відповідача грошової допомоги, у зв'язку з виходом на пенсію на підставі ст.24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» в розмірі 16 987 грн.; одноразової грошової виплати на підставі п.1 розділу VII Колективного договору КП «ВТП «Вода» в розмірі 10 600 грн.; винагороди за використання винаходу № 50382 за період з вересня 2008 року по грудень 2009 року в розмірі 45 627 грн.; винагороди за використання винаходу № 58879А за період з 01.03.2003 р. по 15.11.2008 р. в розмірі 26860 грн. компенсації моральної шкоди в розмірі 10000 гривень. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він перебував у трудових відносинах з ТОВ «ХКПВ», де працював на посаді головного конструктора, у вересні 2002 року він оформив наукову пенсію і перейшов на роботу за контрактом в ТОВ «ХКПВ» на посаду головного конструктора. Проте грошової допомоги, як це передбачено Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», йому не було виплачено, оскільки він продовжував працювати за контрактом. У грудні 2004 року, у зв'язку з реорганізацією та виділом з ТВО «Харківкомунпромвод» підприємства КП «ВТП «Вода» його, як наукового пенсіонера, було переведено на роботу за контрактом на посаду керівника відділу нових розробок та патентоведения в КП «ВТП «Вода». 15 травня 2009 року його було звільнено з КП «ВТП «Вода» у зв'язку зі скороченням штатів. Позивач неодноразово звертався із заявою до керівництва КП «ВТП «Вода» про виплату йому грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію на підставі ст.24 Закону України «Про наукову і наукову-технічну діяльність», але йому було в цьому відмовлено. Також позивач посилається на те, що адміністрацією КП «ВТП «Вода» йому відмовлено в отриманні одноразової грошової виплати, передбаченої п. 1 розділу VII Колективного договору КП «ВТП «Вода». Відповідно до ст.ст. 9, 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» та згідно з Договором на авторську винагороду за використання винаходу від 30.11.2004 р. та Додатковою угодою до нього від 10.05.2005 р. позивач, як один з авторів винаходу, отримував з листопада 2004 р. від КП «ВТП «Вода» винагороду за використання винаходу №50382 «Спосіб відбору води із водосховища для водопровідної насосної станції першого підйому». З вересня 2008 р. виплата винагороди йому була припинена, нібито за вказівкою генерального директора. За використання винаходу №58879А «Вантажозахоплюючий кліщовий пристрій» позивач, як один з авторів винаходу, взагалі не отримував винагороди від КП «ВТП «Вода» в порушення договору на авторську винагороду за використання винаходу від 31.01.2006 р. Він неодноразово звертався до керівництва КП «ВТП «Вода» із заявами про виплату винагород завикористання винаходів № 50382, № 58879А, на що отримував відповідь про неможливість розгляду його заяви по суті. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 1 вересня 2010 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2011 року змінено рішення суду першої інстанції, стягнуто з КП «ВТП «Вода» на користь [PERSON] винагороду за використання винаходу № 50382 за період з вересня 2008 року по грудень 2009 року в розмірі 45627 гривень, винагороду за використання винаходу № 58879А за період з 1 лютого 2006 року по 15 листопада 2008 року в розмірі 13919 гривень 12 копійок. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляді цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2011 року скасовано судові рішення в частині позовних вимог про стягнення грощової винагороди за використання винаходів та в цій частині справу направлено на новий розгляд. В іншій частині судові рішення залишено без змін. В судове засідання [PERSON] не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, в подльшому не з'явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, що, з урахуванням позиції позивача, є підставою для розгляду справи в заочному порядку. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як передбачено ч. 3 ст. 48 Закону України "Про авторське право і суміжні права" повноваження на колективне управління майновими правами передаються організаціям колективного управління авторами та іншими суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів, укладених у письмовій формі. У статті 621 Цивільного кодексу України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Пунктом "в" частини першої статті 49 Закону "Про авторське право і суміжні права" передбачено повноваження організації колективного управління збирати, розподіляти і виплачувати зібрану винагороду за використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єктам авторського права і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють. Отже, норми Цивільного кодексу України і вказаного Закону не обмежують організації колективного управління в укладенні договорів управління майновими правами авторів та суб'єктів суміжних прав з включенням до них положень про виплату суб'єктові авторського чи/та суміжних прав гарантованої суми винагороди за використання об'єктів авторського та/чи суміжних прав. Згідно ст. 462 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зв"язок засвідчується патентом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] був виданий патент на винахід №50382 «Спосіб відбору води із водосховища для водопровідної насосної станції першого підйому», на підставі якого 30.11.2004 року був укладений договір про авторську винагороду за використання винаходу, термін дії якого був встановлений з 30.11.2004 року до 31.12.2008 року та додатковою угодою від 10.05.2005 року термін дії договору було продовжено до 21.12.2021 року. Також [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] був виданий деклараційний патент на винахід №58879А «Вантажозахоплюючий кліщовий пристрій», на підставі якого був укладений договір від] 31.01.2006 року про авторську винагороду за використання винаходу, термін дії якого встановлено з 01.02.2006 року по 15.11.2008 року. Представниками відповідача не було надано належних та допустимих доказів в обгрунтування того, що договори від 30.11.2004 року та від 31.01.2006 року в передбаченому законом порядку визнані недійсними або розірвані, а також того, що вказані патенти відповідачем не використовуються. З огляду на наведене, суд вважає, що права позивача на отримання авторської винагороди порушені, однак сума, яка підлягає стягненню відповідача за договором від 31.01.2006 року підлягає зменшенню, оскільки наданий позивачем розрахунок передбачає виплату авторської винагороди з березня 2003 року, договір укладений та набрав чинності з 01.02.2006 року, таким чином розмір авторської винагороди складає 13919,12 грн. Крім того, [PERSON] у поданій до суду заяві фактично підтримав позовні вимоги саме в такому розмірі. Зазначене дає суду підстави для частково задоволення позовних вимог. Судові витрати по справі розподіляються відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: partial