Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом, який мотивували тим, що кожний з них, позивачів, діючи окремо, уклали з ФОП [PERSON] (далі - відповідач) Договори купівлі-продажу майнових прав (далі - Договір) з метою отримання у власність квартир в будинку [ADDRESS]. Так, [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), здійснив оплату майнових прав за квартиру [NUMBER] (поверх - другий, під'їзд - другий), загальною площею - 59,00 кв.м., з них: коридор №1 - 8,4 кв.м., коридор №2 - 1,9 кв.м., кімната №3 - 14,2 кв.м., туалет №4 - 1,6 кв.м., кладова №5 - 1,7 кв.м., кімната №6 - 18,0 кв.м., кухня №7 - 9,0 кв.м., ванна №8 - 3,2 кв.м., балкон - 1,0 кв.м.; [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), здійснила оплату майнових прав за квартиру [NUMBER] (поверх - третій, під'їзд - перший), загальною площею - 84,20 кв.м., з них: коридор №1 - 6,5 кв.м., ванна №2 - 3,9 кв.м., кухня №3 - 11,0 кв.м., кімната №4 - 21,4 кв.м., кладова №5 - 3,6 кв.м., коридор №6 - 3,6 кв.м., туалет №7 - 1,4 кв.м., кімната №8 - 14,5 кв.м., кімната №9 - 16,3 кв.м., балкон - 1,0 кв.м., балкон - 1,0 кв.м; [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), здійснив оплату майнових прав за квартиру [NUMBER] (поверх - четвертий, під'їзд - перший), загальною площею - 34,1 кв.м., з них: коридор №1 - 3,8 кв.м., кімната №2 - 14,9 кв.м., кухня №3 - 10,5 кв.м., санвузол №4 - 3,9 кв.м., балкон - 1 кв.м. Відповідно до умов укладених з відповідачем договорів, зміст яких є однаковим за виключенням умов щодо предмету майнових прав (відомостей про квартири) та ціни, позивачі зобов'язувалися сплатити договірну ціну за майнові права на квартири, а відповідач в свою чергу, зобов'язувався видати довідку про оплату 100 % вартості майнових прав та протягом 30 днів з дати отримання свідоцтва про право власності на квартирний багатоповерховий житловий будинок передати позивачам квартири та документи, які необхідні для реєстрації за ними права власності. Свої договірні зобов'язання позивачі виконали в повному обсязі. 17.01.2015 року відповідач провів збори осіб, які сплатили кошти за придбання квартир в будинку [ADDRESS] на яких повідомив, що 30.12.2014 року йому було видано Свідоцтво про право власності на квартирний багатоповерховий житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Втім, як зазначив відповідач, він передасть позивачам квартири та документи, які необхідні для реєстрації за ними права власності, лише після того як будуть внесені зміни до укладених з ним договорів щодо умови про ціну вартості майнових прав на квартири та буде проведена доплата відповідних сум. Свою вимогу він мотивував коливанням курсу гривні до валюти (доларів США). Враховуючи те, що сторони визначили в договорі ціну вартості майнових прав, яка, як зазначили сторони є незмінною, а також враховуючи те, що відповідач не обґрунтував зміну ціни положеннями чинного законодавства, позивачі вважають вимогу відповідача про зміну ціни вартості майнових прав до курсу валюти (доларів США) неприйнятною. Відповідно до п. 5.3.1.3 укладених з відповідачем договорів, позивачі мають право на визнання за ними права власності на квартири, якщо в продовж 30 днів з дати отримання відповідачем свідоцтва про право власності на будинок, він не передасть за актом прийому - передачі квартири та документи необхідні позивачам для реєстрації за ними права власності. Оскільки відповідач не визнає за позивачами їх права і як наслідок відмовляється вчинити дії щодо передачі позивачам документів, які необхідні для реєстрації за ними права власності, позивачі вважають, що їх права мають бути відновлені судом шляхом визнання за ними права власності на квартири. Позивачі подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність в якій також вказали, що заявлені вимоги підтримують, просили суд позов задовольнити. В судове засідання позивачі не з'явились, в адресованій суду заяві вказали, що заявлені вимоги підтримують, просили суд позов задовольнити, а справу розглянути у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву в якій вказав, що заявлені вимоги визнає, справу просив розглянути у його відсутність. Оскільки особи, які беруть участь у розгляді справи скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність, суд ухвалює рішення на підставі наявних в справі даних і доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі змісту Договорів купівлі-продажу майнових прав, які укладені окремо кожним із позивачів, з однієї сторони, та Фізичною особою підприємцем [PERSON], з іншої сторони, позивачі, з метою отримання у власність квартир в будинку [ADDRESS], придбали майнові права, а саме: [PERSON] на квартиру [NUMBER] (поверх - другий, під'їзд - другий), загальною площею - 59,00 кв.м.; [PERSON] на квартиру [NUMBER] (поверх - третій, під'їзд - перший), загальною площею - 84,20 кв.м.; [PERSON] на квартиру [NUMBER] (поверх - четвертий, під'їзд - перший), загальною площею - 34,1 кв.м. Відповідно до умов укладених з відповідачем договорів, зміст яких є однаковим за виключенням умов щодо предмету майнових прав (відомостей про квартири) та ціни, позивачі зобов'язувалися сплатити повну договірну ціну за майнові права на квартири, а відповідач в свою чергу, зобов'язувався відповідно до умов Договорів (п. 5.2.3, п.5.2.4), не пізніше 30 днів з дати отримання Свідоцтва про право власності на Об'єкт капітального будівництва передати Об'єкт нерухомості шляхом підписання Акта прийому-передачі та передати документи необхідні для реєстрації за ними права власності. Свої договірні зобов'язання позивачі виконали в повному обсязі, що підтверджується прибутковими касовими ордерами, які видані відповідачем кожному з позивачів. 30.12.2014 року на ім'я ФОП [PERSON], реєстраційною службою Липовецького районного управління юстиції Вінницької області було видано Свідоцтво про власність серія [NUMBER] на об'єкт нерухомого майна: квартирний багатоповерховий житловий будинок [ADDRESS]. Всупереч взятих на себе зобов'язань відповідач не видав позивачам довідки про оплату 100 % вартості майнових прав, а також не передав об'єкт у спосіб та строки визначені Договором. Згідно п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 ст. 530 ЦК України встановлює, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ч.1 ст.253 ЦК). Аналізуючи докази надані сторонами, суд встановив, що позивачі свій обов'язок по оплаті договірної ціни за майнові права на квартири виконали в повному обсязі, підтвердженням чого є видані їм відповідачем прибуткові касові ордера. Втім, в порушення п.4.2 Договору, відповідач так і не видав позивачам у визначений строк, довідки про оплату 100% вартості майнових прав, яка згідно п.3.1. Договору є підтвердженням переходу майнових прав на квартиру від продавця до покупця. Таким чином, оскільки відповідач у визначений в договорі строк не вчинив дій, які зобов'язаний був вчинити (не передав необхідні їм для оформлення права власності документи на квартири), цей факт свідчить про порушення ним прав позивачів. Частиною четвертою статті 55 Конституції України визначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Таким чином, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Способи захисту цивільного права та інтересу зазначені в статті 16 ЦК України. За приписами цієї норми кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та інші. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У розумінні наведених приписів спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним". Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. В ч.1 ст. 190 ЦК України вказується, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен громадянин має право на житло, держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду, право приватної власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а також право власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст. 328 ЦК України). З укладених між сторонами спору договорів слідує, що майнові права на квартиру переходять до покупця у момент видачі продавцем довідки про оплату 100% майнових прав (п.3.1 Договору). Кожен з позивачів сплатив відповідачу повну вартість майнових прав згідно укладених договорів, однак, відповідач не видав їм довідок про оплату 100% майнових прав.та документи необхідні для реєстрації за ними права власності. У зв'язку з цим, позивачі не в змозі реалізувати своє право на реєстрацію за ними права власності на квартири. Відповідно до п. 5.3.1.3 укладених з відповідачем договорів, позивачі мають право на визнання за ними права власності на квартири, якщо в продовж 30 днів з дати отримання відповідачем свідоцтва про право власності на будинок, він не передасть за актом прийому - передачі квартири та документи необхідні позивачам для реєстрації за ним права власності. Враховуючи те, що відповідач не визнає за позивачами їх майнові права і як наслідок відмовляється вчинити дії щодо передачі позивачам спірних квартир та документів, які необхідні для реєстрації за ними права власності, суд дійшов до переконання, що права позивачів мають бути відновлені судом у спосіб, що ними обраний шляхом визнання за ними права власності на квартири. За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (пункт 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved