Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Городищенського району Черкаської області про визнання права власності на житловий будинок садибного типу в порядку спадкування. Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач посилається на те, що він є рідним сином [PERSON]. 08 січня 2012 року [PERSON] померла, про що 10 січня 2012 року зроблено запис до Книги реєстрації смертей за №1 та видано свідоцтво про смерть [PERSON] 1-СР №180096, внаслідок чого відкрилася спадщина на її майно. Згідно облікових даних [PERSON] сільської ради Городищенського району Черкаської області, [PERSON] є власником житлового будинку по вул.Лісна, №57 в с.Мліїв Городищенського району Черкаської області. Як спадкоємцю першої черги за законом, необхідно було у шестимісячний строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, пропустив встановлений законом строк. Постановою приватного нотаріуса Городищенського нотаріального округу від 17 жовтня 2016 року, відмовлено у відкритті спадкової справи по причині пропуску встановлених законом строків на прийняття спадщини. Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 16 листопада 2016 року визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON], але постановою приватного нотаріуса Городищенського районного нотаріального округу від 10 грудня 2016 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно. Прийняв рішення звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач, будучи вчасно та належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з»явився. Участь у судовому засідані взяв його представник, який позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Городищенського району Черкаської області в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, але надав суду лист від 16 грудня 2016 року за вх.№ЕП-1416/16-Вх про розгляд справи у його відсутність, вказавши на задоволення позовних вимог, у зв»язку з відсутністю заперечень. Неявка сторін не перешкоджає розглядові справи по суті, так як вони повідомлені вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для обєктивного розгляду і слухає справу у їх відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши лист відповідача, вивчивши та дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Вирішуючи спір, що виник зі спадкових правовідносин, суд виходить з наступного. Частиною 1 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, окрім іншого, визнання права. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного Кодексу України спадкування перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що відкривається внаслідок смерті особи, і до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. За ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права. Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Онер»їлдіз проти Туреччини" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Право власності, згідно ст. 328 ч.1 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ч.2 ст. 328 ЦК України. В судовому засіданні встановлено і це відповідає фактичним обставинам справи, що відповідно до копії свідоцтва про народження Серії ЯЭ №112549, позивач є сином [PERSON] (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] 1-СР №180096, [PERSON] померла 08 січня 2012 року (а.с.6). Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Городищенського району Черкаської області від 17 серпня 2016 року №1421, згідно записів у погосподарській Книзі №11 на 2011-2015 роки будинок по вул.Лісна, №57 в с.Мліїв Городищенського району Черкаської області належить [PERSON], яка померла 08 січня 2012 року (а.с.8). Згідно довідки [PERSON] сільської ради Городищенського району Черкаської області від 17 серпня 2016 року №1420, [PERSON], на день смерті, проживала одиноко [INFO], інші особи, в тому числі неповнолітні, за вказаною адресою не зареєстровані (а.с.9). З довідки Городищенського виробничого відділку коммунального підприємства «Черкаського обласного об»єднаного бюро технічної інвентаризації» від 21 вересня 2016 року №390 слід вбачати, що станом на 01 січня 2013 року на праві особистої власності домоволодіння по вул.Лісна №57 в с.Мліїв Городищенського району Черкаської області за [PERSON] не зареєстроване (а.с.13). Згідно технічного паспорта на житловий будинок по вул.Лісна, №57 с.Мліїв Городищенського району Черкаської області, до складу домоволодіння входить: житловий будинок (літер А-1), погріб з шийкою (літер Г), веранда (літер а), сарай (літер Б), літня кухня (літер В), колодязь питний (№1), ворота (№2), інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними спорудами становить 62 893 грн. (а.с.11-12). Як спадкоємець за законом, позивач мав би у шестимісячний строк після смерті [PERSON] звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропущений встановлений строк для прийняття спадщини. Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 16 листопада 2016 року визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON] (а.с.4-5). Звернувшись із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, постановою приватного нотаріуса Городищенського районного нотаріального округу [PERSON] від 10 грудня 2016 року отримав відмову через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно. (а.с.7). Інші спадкоємці померлої, крім позивача, до нотаріальної контори не зверталися. Враховуючи наведене, суд вважає, що неможливість позивачем отримати свідоцтво про право на житловий будинок садибного типу є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин. В силу ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, якщо він в установлений строк, ст.1270 ЦК України, не заявив відмову від неї. Перешкод для прийняття спадщини після померлої, судом не встановлено. Будинок, який є предметом судового розгляду, не перебуває під заставою, не належить іншим особам. З метою узаконення спадщини, суд, вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на будинок, який розташований по по вул.Лісна, №57 в с.Мліїв Городищенського району Черкаської області, в порядку спадкування за законом. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом покійної [PERSON], який має право юридично оформити право власності на майно спадкодавця, тобто, на житловий будинок садибного типу, іншого спадкового майна судом не встановлено, та враховуючи, що в інший спосіб оформити спадкові права на нерухоме майно не можливо, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання. Позов підтверджується: копією свідоцтва про народження [PERSON], копією свідоцтва про смерть [PERSON], довідкою [PERSON] сільської ради Городищенського району Черкаської області від 17 серпня 2016 року №1421, довідкою [PERSON] сільської ради Городищенського району Черкаської області від 17 серпня 2016 року №1420, довідкою Городищенського виробничого відділку коммунального підприємства «Черкаського обласного об»єднаного бюро технічної інвентаризації» від 21 вересня 2016 року №390, копією рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 16 листопада 2016 року, копією технічного паспорта на житловий будинок по вул.Лісна, №57 с.Мліїв Городищенського району Черкаської області, постановою приватного нотаріуса Городищенського районного нотаріального округу [PERSON] від 10 грудня 2016 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved