Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду позовом, в якому зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від фактичних шлюбних відносин у них народилася донька [PERSON], [INFO]. У 2005 році вона разом з відповідачем та донькою вселились до квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], та були зареєстровані в ній. Зазначена квартира на підставі договору дарування від 03.09.10р. належить - ? частка відповідачу, ? частка їй та ? частка їх доньці [PERSON]. Основним квартиронаймачем є [PERSON] Сімейне життя у них не склалося, тому на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 12.11.2010 року шлюб розірвано. Відповідач в квартирі не мешкає та не вносить оплати житлово-комунальних послуг. За період з листопада 2010 року по 01.12.2011 року витрати на комунальні послуги нею було сплачено, а тому половина цієї суми становить 1698,22 грн., яку повинно бути стягнуто на її користь з відповідача. Оскільки вона сплачує комунальні послуги і за їх доньку [PERSON], то вважає, що половина цієї суми, яка становить 150,19 грн. є додатковими витратами на дитину, в розумінні ст. 185 СК України, і також повинна бути стягнутою з відповідача на її користь. Просила поновити строк позовної давності, оскільки вона вже зверталась до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів, сплачених за комунальні послуги за вказаний період, але у зв'язку з відсутністю коштів на сплату судового збору та працевлаштуванням у іншому місті подала до суду заяву про повернення їй позову, а тому вважає, що строк нею пропущений з поважних причин. За період з 01.12.2011 року по 01.12.2014 року позивачкою сплачено комунальні послуги: ККП "Маріупольтепломережа", КП "Комунальник", ККПКК "Приморське", ПАТ "Маріупольгаз", половина яких складає 2474,35 грн. та половина суми сплачена за дитину становить 335,40 грн. За грудень 2014р. половина суми, сплаченої за комунальні послуги склала 313,43 грн. та 23,38 грн., а на підставі ст. 185 СК України грошова сума у розмірі 11,69 грн. У зв'язку з понесеними витратами позивачка вимушена звернутися до суду і просить поновити строк позовної давності за період з 01.11.2010 року по 01.12.2011 року та стягнути з відповідача на її користь грошові кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги на загальну суму 5006,66 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, та просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача, яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково - в межах трирічного строку позовної давності в сумі 2810 гривень. Суду пояснила, що відповідач з 01.11.2010 року у спірній квартирі не мешкав, про що відомо позивачу, а тому строк позовної давності не підлягає поновленню. Сума, сплачена за комунальні послуги за дитину, не підлягає стягненню, оскільки вона не є додатковими витратами на дитину. Представники третіх осіб ККП "Керуюча компанія "Приморська", КП "Комунальник", ПАТ "Маріупольгаз" до суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Третя особа ККП "Маріупольтепломережа" до суду не з'явилась, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у її відсутності, за наявними у справі доказами. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 03.09.2010р. № 9097 частки квартири [ADDRESS], право власності на зазначену квартиру належить: ? частка - відповідачу [PERSON]; ? частка - позивачці [PERSON]; ? частка - їх доньці [PERSON] (а.с. 9). Згідно особового рахунку № [NUMBER] від 27.10.14р., виданого ККП "Керуюча компанія "Приморська", за вищевказаною адресою зареєстровані [PERSON] з 05.04.2005р., [PERSON] з 11.08.2005року та [PERSON] з 04.10.2007 року (а.с. 13). З наданих квитанцій про сплату комунальних послуг вбачається, що позивачка [PERSON] сплатила за період з 01.12.2011 року по 01.01.2015 року, за користування вищевказаної квартирою: ККП "Маріупольтепломережа" - 1822,74 грн., КП "Комунальник" 185,28 грн., ККП КК "Приморське" - 2453,97 грн. та ПАТ "Маріупольгаз" - 1854,51 грн. (а.с. 15-21, 29-33, 41-46, 51-58, 98). Відповідно до ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ч. 4 ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регресу) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на користь позивача з відповідача слід стягнути суму у розмірі 2811 грн. 16 коп., яка складається з: половини від сплаченої суми за опалення та за квартирну плату, оскільки позивачу належить ? частка квартири; 1/3 частки від суми сплачених позивачем грошових коштів за вивезення твердих побутових відходів та за надані послуги з газопостачання, оскільки плата за ці послуги нараховується з розрахунку на трьох зареєстрованих осіб у квартирі. Таким чином, із загальної суми заявленої до стягнення позивачкою витрат 5007,66 гривень, у зв?язку із безпідставністю вимог суд віднімає суму 497,28 гривень, яку позивачка обґрунтовує додатковими витратами на дитину, та віднімає суму сплачених послуг за межами строку позовної давності період з 01.11.2010 року по 01.11.2011 року, визначивши до стягнення 2811,16 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За вимогами ст. ст. 256, 257 ЦК України, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, протягом строку передбаченого позовною давністю; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже суд вважає, що позивачка не надала суду переконливих доказів вважати, що строк позовної давності за заявленими вимогами пропущений із поважних причин та не бере до уваги її пояснення щодо пропуску строку у зв'язку з відсутністю коштів на сплату судового збору та роботою у іншому місті, оскільки не вважає такі причини поважними. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення сплачених нею житлово-комунальних послуг за період з листопада 2010 року по 01.12.2011 року, слід відмовити, як заявлених з пропуском строку позовної давності. Вирішуючи питання щодо позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача половини суми сплачених житлово-комунальних послуг за дитину, суд вважає за необхідне у її задоволенні відмовити, оскільки така вимога не ґрунтується на законі, а посилання позивача на ст. 185 Сімейного кодексу України та віднесення цих витрат до категорії додаткових витрат на дитину, є безпідставними та такі витрати всупереч ст. 185 СК України не викликані особливими обставинами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з частковим задоволенням позову (56,15% від заявлених вимог), суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог, а саме в розмірі 136 грн. 78 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial