Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач, в особі представника, звернувся до суду з даним позовом, вказуючи на те, що [PERSON], є спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 28.03.2009 року, а саме: земельної ділянки площею 1,1547 га з кадастровим номером 7321586800:01:013:0011, розташованої на території Погорилівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області. Підставою для набуття права власності на цю земельну ділянку за позивачем стало видача Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.10.2009 року №1842. 25.09.2009 року позивач зареєстрував право власності на цю земельну ділянку. Дана земельна ділянки передані Товариству з обмеженою відповідальністю «Мрія Буковина» в оренду строком на 10 років. Відповідно до п.1 Договору вбачається, що Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в с.Погорилівка Заставнівського р-ну, Чернівецької області. Пункт 3 Договору визначає грошову оцінку земельної ділянки. Пунктами 7, 8, 9, 10, 11 Договору передбачено, що орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі 1,5 % грошової оцінки ділянки. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється (без урахування) індексів інфляції. Орендна плата вноситься у такі строки: до 31 грудня поточного року. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Однак, фактично орендна плата Орендарем вноситься у безготівковій формі шляхом передачі Орендодавцю продукції, а саме в розмірі: 500 кг. пшениці, що еквівалентно сумі 2100 грн. та 50 кг. цукру, що еквівалентно сумі 650 грн., що в сумі становить 2 750 грн. [PERSON] «Мрія Буковина» не розрахувалося із [PERSON] за користування земельною ділянкою за 2016 рік. Також, 01.08.2016 року [PERSON] направила [PERSON] «Мрія Буковина» заяву із проханням не обробляти в 2017 році її земельну ділянку у зв'язку з виходом в натурі для подальшого самообробітку. Вважає, що позивачем [PERSON] після набуття 26.10.2012 року у власність вищезазначеної земельної ділянки виникло право за договором оренди на отримання встановленої на його умовах плати за користування землею, а отже [PERSON] набула статусу сторони договору (орендодавця). Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, є обставиною та підставою для розірвання такого договору. Виходячи з цього, вважає, що відповідач несплатою орендної плати за землю значною мірою порушив умови Договору та права спадкоємця Орендодавця, який в розумінні ст. 1218 ЦК України набув права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Факт систематичної несплати Орендарем орендної плати є порушенням виконання зобов'язання відповідачем та має істотне значення в розумінні ст. 651 Цивільного кодексу України. Також представник позивача посилається на те, що відповідно до ч.3 ст.32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до п.34 Договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання Договору. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Отже, право власності на земельну ділянку у позивача [PERSON] виникло 26.10.2012 року. Договір оренди землі, станом на час звернення до суду чинний, а позивач набув право власності на земельну ділянку, яка перебуває у користуванні відповідача [PERSON] «Мрія Буковина» на підставі договору оренди. Станом на день звернення до суду відповідач [PERSON] «Мрія Буковина» порушує умови Договору оренди земельної ділянки шляхом систематичної несплати орендної плати. Умовами п. 34. Договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання Договору. Саме тому, вищезазначені обставини є підставою для розірвання такого договору та зобов'язання [PERSON] «Мрія Буковина» повернути [PERSON] земельну ділянку 7321586800:01:013:0011, розташовану на території Погорілівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області. Представник відповідача в судове засідання надала заперечення на позовну заяву де вказала, що вважає вимоги незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказала, що 15 листопада 2007 року між ТОВ «Мрія Буковина» та [PERSON] було укладено договір оренди землі, який було зареєстровано у Чернівецькій регiональній філії ДП «Центр ДЗК» про що у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок було вчинено відповідний запис. Згідно з вимогами частини другої статті 125 Земельного Кодексу України (в редакції, що діяла на момент укладення договору оренди) право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону (частина друга статті 126 Земельного Кодексу України (в редакції, що діяла на момент укладення договору оренди). Пунктом 6 договору оренди землі визначено, що договір укладено на 10 років. Пунктом 34 договору оренди землі визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи- Орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. А пунктом 33 договору оренди землі передбачено підстави для його припинення шляхом його розірвання. Позивач в обґрунтування своїх вимог про розірвання договору оренди землі посилається на положення п. 34 спірного договору, згідно якого допускається розірвання такого договору у разі переходу права власності на земельну ділянку, проте даний пункт договору не передбачає права сторін договору оренди землі в односторонньому порядку розривати даний договір. Позивач не звернув увагу на пункт 33 даного договору згідно якого перехід права власності на орендовану земельну ділянку є тільки підставою для зміни умов або розірвання договору, а не передбачає одностороннє розірвання договору оренди землі. Вважає, що вказане твердження позивача є безпідставним, оскільки також не враховує положень ст. 31 Закону України «Про оренду землі», згідно яких розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Таким чином розірвання спірного договору у чинній редакції з підстав передбачених п. 34 договору можливо лише за спільною домовленістю сторін договору. Доказів на підтвердження наявності такої спільної згоди суду не надавалось. Право орендодавця щодо розірвання договору оренди землі з підстав переходу права власності на орендовану земельну ділянку не є безмежним, а порядок припинення дії договору оренди шляхом його розірвання визначено в пункті 33 договору оренди землі. Також порядок розірвання договору та зміни його умов визначено вимогами положень Цивільного кодексу України. Так, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків - ст. 626 Цивільного кодексу України. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Стаття 651 Цивільного кодексу України визначає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 654 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України (ст. 14 Закону України "Про оренду землі"). Відповідно до вимог ст. 638 Цивільного кодексу України - договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Крім того, згідно зі ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Враховуючи зазначені положення чинного законодавства та умов договору оренди землі позивач мав би письмово висловити свою пропозицію про намір розірвати договір оренди землі, проте цього позивачем не зроблено. На думку представника відповідача положення пункту 34 договору оренди землі містять альтернативні варіанти поведінкових актів сторін у разі переходу права власності на земельну ділянку. Так, можливо або змінити умови договору або розірвати договір. Як зазначалось вище для розірвання договору оренди землі необхідні наступні умови (взаємна згода сторін, наявність рішення суду, яке підтверджує невиконання стороною умов договору, випадкове знищення земельної ділянки). Проте, зміна умов договору при переході права власності на земельну ділянку є щонайменше логічними та послідовними діями сторін, оскільки згідно до вимог ст. 15 Закону України «Про оренду землі» до істотних умов договору відносяться у тому числі й умови розрахунку та порядок внесення орендної плати. При зміні умов договору оренди землі, також замінюється особа орендодавця на спадкоємця (нового власника). Зазначає також, що позивач у порушення вимог чинного законодавства не попередив користувача (орендаря) у передбачений строк про зміну власника земельної ділянки. Також вказала, що орендна плата за користування земельною ділянкою виплачена за 2015-2016 роки в повному обсязі, а саме 500 кг пшениці та 50 кг цукру за кожен рік користування, то наявність систематичності несплати орендної плати відсутня, оскільки термін виплати орендної плати за 2017 рік ще не настав, оскільки згідно з пунктом 8 договору оренди землі орендна плата вноситься до 31 грудня поточного року. Затримка виплати орендної плати не є підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки не свідчить про систематичне порушення умов договору в частині несплати орендної плати. З підстав викладених в запереченнях просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того, вважає, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду із дани позовом, а тому просила його застосувати. В судовому зсіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав та обґрунтував обставинами викладеними в позовній заяві. Додатково вказав, що підставою для звернення до суду із зазначеним позовом була несплата орендної плати за 2016 рік та наявність п.34 в договорі, який надає право звернутися до орендаря із вимогою про розірвання договору оренди землі у звязку із переходом права власності та відповідно зміною власника земельної ділянки. Пояснив, що його довіритель [PERSON] додатково звернулася до [PERSON] «Мрія Буковина» 03.08.2017 року із вимогою розірвання оспорюваного договору в позасудовому порядку, однак відповіді не отримав. Крім того, просив стягнути з відповідача судові витрати понесені позивачем під час розгляду справи повязані із витратами на правову допомогу. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, підтримавши обставини на які посилалась в наданих раніше запереченнях. Також надала суду інформацію про реєстрацію юридичної особи [PERSON] «Мрія Буковина» та відомості по сплаті орендної плати орендодавцю за період з 2015 по 2016 роки. З приводу сплати орендної плати за періоди до 2014 року, то вказала, що на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 11.12.2014 року всі архівні документи [PERSON] «Мрія Буковина», в тому числі відомості по сплаті орендної плати, 16.12.2014 року вилучені органом досудового розслідування та на даний момент доступу до них не має. Крім того, представник відповідача надала письмові заперечення з приводу вимоги представника позивача про стягнення судових витрат у звязку із наданням правової допомоги. Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] пояснила, що земельна ділянка належала її матері [PERSON], остання померла в 2009 році. В 2012 році вона оформила земельну ділянку на себе, однак аж в 2016 році повідомила відповідача про зміну власника. Зазначила, що протягом 2015-2016 років вона не отримувала від [PERSON] «Мрія Буковина» орендної плати за землю. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановивши обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 15 листопада 2007 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] «Мрія Буковина» з другою сторони укладено договір оренди землі (а.с. 62-65) (далі Договір). Згідно відмітки про реєстрацію (а.с. 65) даний договір був зареєстрований у Чернівецькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 22.02.2008 року. Правоздатність [PERSON] «Мрія Буковина» як юридичної особи підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 78-79), витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 70-77), витягом з сайту Міністерства юстиції України (а.с. 80-86). У відповідності до п.п. 1, 2, 6 Договору Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в с.Погорілівка, площа якої становить 1,1547 гектарів. Договір укладено на 10 років. Згідно п.п. 7, 9, 10 Договору орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі 1,5 % грошової оцінки ділянки. Орендна плата вноситься у такі строки: до 31 грудня поточного року. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Пункти 25-28 регламентують права та обовязки сторін. Як вбачається з п.п.31, 32 то зміна умов Договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, а його дія припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено; придбання Орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності або ж ліквідації юридичної особи. Пункт 33 Договору визначає випадки його припинення шляхом розірвання, зокрема це за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених Договором; внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом. Крім того, пунктом 34 Договору передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи Орендаря є підставою для зміни умов або його розірвання. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи Орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з Орендарем. Документами, які є невідємною частиною Договору є план або схема земельної ділянки та акт приймання-передачі обєкта оренди. Представником відповідача зазначені додатки були надані в судове засідання та були предметом дослідження (а.с. 66, 67). Згідно плану меж земельної ділянки її кадастровий номер 7321586800:01:013:0011, а площа складає 1,1547 га. 28 березня 2009 року померла орендодавець краснюк [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 9). 22 жовтня 2009 року позивачу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 8). Спадщина на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки площею 1,1547 гектарів, кадастровий номер 7321586800:01:013:0011, розташованої на території Погорілівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Своє право власності на зазначену земельну ділянку позивач зареєстрував в передбаченому законом порядку. 01 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до відповідача [PERSON] «Мрія Буковина» з проханням не обробляти належну їй земельну ділянку в звязку з виходом в натурі для подальшого самообробітку (а.с. 19). Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім того, ст.1225 ч.1 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення статті 1226 Цивільного кодексу України передбачають, що спадкування це перехід не тільки прав, але й обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. У відповідності\~до вимог\~ст.\~148-1\~ч.1,\~3,\~4\~ЗК України,\~до особи,\~яка набула\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~що перебуває\~у користуванні\~іншої особи,\~з моменту\~переходу права\~власності на\~земельну ділянку\~переходять права\~та обовязки\~попереднього власника\~земельної ділянки\~за чинними\~договорами оренди,\~суперфіцію,\~емфітевзису,\~земельного сервітуту\~щодо такої\~земельної ділянки. Особа,\~яка набула\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~протягом одного\~місяця з\~дня набуття\~права власності\~на неї\~зобовязана повідомити\~про це\~її користувачів\~із зазначенням: кадастрового\~номера (за\~наявності),\~місця розташування\~та площі\~земельної ділянки; найменування\~(для\~юридичних осіб),\~прізвища,\~імя,\~по батькові\~(для\~фізичних осіб)\~нового власника; місця\~проживання (знаходження)\~нового власника,\~його поштової\~адреси; платіжних\~реквізитів (у\~разі,\~якщо законом\~або договором\~передбачена плата\~за користування\~земельною ділянкою\~у грошовій\~формі). Повідомлення\~надсилається користувачу\~земельної ділянки\~рекомендованим листом\~з повідомленням\~про вручення\~або вручається\~йому особисто\~під розписку. За згодою сторін договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту чи застави до такого договору можуть бути внесені зміни із зазначенням нового власника земельної ділянки. Таким чином, за договором оренди земельної ділянки позивачем набуто не тільки права, але й обов'язки, які полягали в необхідності дотримання умов Договору, що укладений спадкодавцем [PERSON] з [PERSON] «Мрія Буковина», у тому числі не створювати перешкоди при виконанні умов договору. Суд звертає увагу на ту обставину, що ні позивачем ні його представником не надано відповідних доказів виконання вимог ст.148-1 ЗК України щодо повідомлення Орендаря в місячний строк про зміну власника земельної ділянки. Вже в ході розгляду справи в суді представник позивача надав суду лист адресований позивачем відповідачу з пропозицією розірвати укладений договір в позасудовому порядку від 03.08.2017 року (а.с. 88), який отриманий адресатом (а.с. 90) 09.08.2017 року, тобто після звернення до суду із позовом. Отже, в даному випадку посилання позивача на обставину щодо зміни власника земельної ділянки як на підставу розірвання Договору не може бути взято до уваги, оскільки останнім не дотримання порядку зміну його умов або ж його розірвання, що передбачений чинним законодавством. Суд також звертає увагу на ту обставину, що у відповідності до умов п.33 Договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку є тільки підставою для зміни умов або розірвання Договору, а не передбачає одностороннє розірвання договору оренди землі. Щодо пункту 34 Договору, то він не передбачає права сторін договору оренди землі в односторонньому порядку розривати його. Твердження позивача на які він посилається в своїй позовній заяві не відповідають вимогам закону, оскільки також не враховують положень ст. 31 Закону України «Про оренду землі», згідно яких розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Таким чином розірвання спірного договору у чинній редакції з підстав передбачених п. 34 договору можливо лише за спільною домовленістю сторін договору. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження наявності такої спільної згоди між сторонами, їх також не було здобуто в ході розгляду справи в суді. Право орендодавця щодо розірвання договору оренди землі з підстав переходу права власності на орендовану земельну ділянку не є безмежним, а порядок припинення дії договору оренди шляхом його розірвання визначено в пункті 33 договору оренди землі. Також порядок розірвання договору та зміни його умов визначено вимогами положень ЦК України. Так, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, що регламентовано ст.626 ЦК України. Згідно ст. 629, 651, 654 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. У відповідності до ст. 14 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України Відповідно до вимог ст. 638 Цивільного кодексу України - договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Крім того, згідно зі ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Враховуюче зазначені положення чинного законодавства та умови договору оренди землі позивач мав би письмово висловити свою пропозицію про намір розірвати договір оренди землі (до звернення до суду із позовною заявою), проте цього позивачем не зроблено. Тобто, в позасудовому порядку розірвання договору оренди землі мало бути здійснено у формі договору. З вищевикладеного суд приходить до висновку, що та обставина на яку посилається позивач як на підставу розірвання Договору, а саме зміна власника земельної ділянки, в даному випадку не може слугувати умовою для його розірвання, оскільки ним не дотримано процедури передбаченої чинним законодавством та умовами Договору (п.34). Щодо посилання позивача та його представника на обставину несплати орендної плати як на підставу розірвання Договору, то суд відмовляючи в задоволенні позовних вимог з цих підстав також виходить з наступного. Як вбачається зі змісту ст.141 ЗК України, заявляючи позов про дострокове припинення договору оренди землі з підстави несплати орендної плати, законодавець чітко зазначив, що така несплата має бути систематичною. Ця стаття не містить альтернативних положень «якщо інше не передбачено договором», з її змісту чітко вбачається обов'язковість наявності систематичності. Отже, якщо у договорі оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься щороку до 31 грудня за весь рік оренди земельної ділянки, то систематичність її несплати матиме місце у випадку порушення такого зобов'язання хоча б за два роки. Аналогічна позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 12.12.2012 р., а також висновках Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.l ч.l ст. 355 ЦПК України, за ІІ півріччя 2012 р. Зазначені документи містять висновки Верховного суду України стосовно того, що договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. В межах справи, яка переглядалась Верховним Судом України та за результатами якого прийнята постанова від 12.12.2012 р., судами зазначено, що затримка виплати орендної плати не є підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки не свідчить про систематичне порушення умов договору в частині несплати орендної плати. В матеріалах справи в наявності відомості по сплаті орендної плати Орендодавця в порядку передбаченому умовами п.10 Договору тобто передача продукції в рахунок орендної плати та оформлення це відповідними актами. Так, згідно відомостей, які за своєю правовою природою є актами прийому-передачі за 2015, 2016 роки (а.с. 91-97), Орендодавець отримав в рахунок орендної плати пшеницю та цукор у відповідному еквіваленті, про що свідчить підпис у відповідних графах навпроти прізвища. Дана обставина в судовому засіданні не спростована позивачем під час її допиту в якості свідка. Тягар доказування в даному випадку щоод неотримання орендної плати лежить на стороні позивача, однак нею не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції. Таким чином, позивачем та його представником не доведено факт систематичної несплати орендної плати Орендарем [PERSON] «Мрія Буковина», оскільки матеріали справи доводять протилежне. Матеріали справи повністю спростовують твердження позивача та його представника щодо несплати відповідачем орендної плати, а тому дана обставина не може бути покладена в основу рішення як на підставу для задоволення позовних вимог. Інших підстав для розірвання Договору позивачем в позовній заяві не наведено, а тому інші істотні умови договору оренди земельної ділянки не можуть бути предметом дослідження в рамках даної цивільної справи. Що стосується вимог представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат повязаних із наданням правової допомоги, то в цій частині заявлених вимог також необхідно відмовити виходячи з наступного. У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та ввитрат, пов?язаних з розглядом справи. До останніх зокрема відносяться витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ч.1, ст.141 ч.2 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. Судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Оскільки, рішення по справі прийнято не на користь позивача, то вимога його представника про стягнення судових витрат з відповідача задоволенню не підлягає. Згідно ст.261 ч.1, ст.267, ч.2-4 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представником відповідача в своїх запереченнях вказано на необхідність застосування судом строку позовної давності до даних правовідносин, однак суд не досліджує дану обставину, оскільки відмовляє по суті заявлених позовних вимог у зв?язку з їх необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed