Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», третіх особі на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, відділу державної виконавчої служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 09 лютого 2006 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Приватбанк» був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого Банк надав їй кредит у розмірі 2000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,96% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07.10.2013 року з неї згідно вищезазначеного договору було стягнуто в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 5149,48 доларів США, з яких: 2165,55 доларів США -заборгованість за кредитом, 2679,12 доларів США -заборгованість по відсотках за користування кредитом, 62,58 доларів США - штраф (фіксована частина), 242,23 доларів США - штраф (процентна складова). 24.10.2013 року за заявою представника ПАТ «Приватбанк» відповідно до вказаного рішення було видано виконавчий лист про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, який було подано до відділу державної виконавчої служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції та розпочато стягнення. Вона вважала, що даний кредитний договір є виконаним, так як сплачувала даний кредит разом із відсотками за користування протягом року, і зі сторони банку не надходило жодних вимог про наявність будь-якої заборгованості. 30 жовтня 2017 року їй стало відомо про відкриття виконавчого провадження, та що по даному кредитному договору існує заборгованість в сумі 233706,87 грн. Підставою для відкриття виконавчого провадження стало вчинення виконавчого напису за зверненням ПАТ КБ «Приватбанк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, який був вчинений 05 липня 2017 року та зареєстровано в реєстрі за номером 6899. Таким чином, з неї проводиться стягнення, як по виконавчому листу, виданому на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду від 07.102013 року так і за виконавчим написом від 05.07.2017 року. Враховуючи, що діями відповідача порушені її права, просить виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає до виконання. Ухвалою судді від 03.112017 року відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання на 20.11.2017 року. За клопотанням позивача, в якості забезпечення доказів, ухвалою суду від 20.11.2017 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. копію нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 05 липня 2017 року № 6899. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ "Приватбанк" Мельничук А.О. в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. від 05 липня 2017 року № 6899 про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 8801,02 доларів США, що складає 231906,87 гривень, видано з дотриманням вимог Закону України «Про нотаріат». Просить відмовити в задоволенні позову. Треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна та представник відділу ДВС Володимир-Волинського МРУЮ на розгляд справи в судове засідання не з'явились, подавши суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 09.02.2006 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21.96 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 24.06.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» було подано заяву приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу про вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору № VOJ0SE00005028 для стягнення боргу частинами за вищевказаним кредитним договором, а саме: 8801,02 доларів США, що за курсом 26,35 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.05.2017 року, що складає 231906,87 гривень, з урахуванням: заборгованість за кредитом в розмірі - 2165,55 доларів США, заборгованість за відсотками у розмірі - 6198,30 доларів США, заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 18,97 доларів США, заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 418, 19 доларів США, за строк 4129 днів, а саме з 09.02.2006 року по 31.05.2017 року. 05.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., було вчинено виконавчий напис, яким пропонується стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 8801,02 доларів США, які є боргом за кредитним договором № б/н від 09.02.2006 року. Як встановлено судом, даний виконавчий напис ПАТ КБ «Приватбанк» було направлено в ВДВС Володимир-Волинського МРУЮ. 17 жовтня 2017 року, старшим державним виконавцем ВДВС Володимир-Волинського МРУЮ було відкрито виконавче провадження № 54927718 з виконання даного виконавчого напису. Як свідчить позовна заява, про наявність існуючої заборгованості по кредитному договору позивачу стало відомо 30.10.2017 року з повідомлення державної виконавчої служби. Аналіз наявних у справі матеріалів, свідчить про порушення банком та нотаріусом процедури та порядку вчинення виконавчого напису. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобовязаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах, встановлених договором. Згідно зі ст.ст.526, 530 цього Кодексу зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог цивільного законодавства та у встановлений зобовязанням строк. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок), перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.п.3.1, 3.2, 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Пунктами 1, 2 Переліку документів передбачено, що такими документами є: 1) Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. 2) Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як вбачається з виконавчого напису нотаріуса від 05 липня 2017 року, що він вчинений не на підставі кредитного договору, а заяви [PERSON] від 09.02.2006 року, укладеної міє нею та Банком, в якій зазначено про ознайомлення з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, та її згодою, що зазначене складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Зазначена заява нотаріально не посвідчена. Крім того, до заяви не додано Умови і правила надання банківських послуг, якими регулюється порядок видачі платіжних карток та відносини між банком та клієнтом, які є невід'ємною частиною договору. Як свідчить п. 9.12 Умов і Правил надання банківських послуг, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору він автоматично пролонговується на такий же строк. Судом встановлено, що нарахована банком заборгованість [PERSON] не є безспірною. Судом встановлено, що ще в 2013 році ПАТ КБ «Приватбанк» було заявлено позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 09.02.2006 року. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07.10.2013 року з неї згідно вищезазначеного договору було стягнуто в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 5149,48 доларів США, з яких: 2165,55 доларів США -заборгованість за кредитом, 2679,12 доларів США -заборгованість по відсотках за користування кредитом, 62,58 доларів США - штраф (фіксована частина), 242,23 доларів США - штраф (процентна складова). Із виконавчого напису нотаріуса вбачається що ним було визначено до стягнення 8801,02 Долари США, що складає 231906, 87 грн. з урахуванням : -заборгованість за тілом кредиту у розмірі -2165,55 доларів США; -заборгованість за відсотками у розмірі - 6198,30 доларів США; -заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі - 18,97 доларів США; -заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 418,19 доларів США. Отже, як за рішенням суду так і за виконавчим написом стягнуто одну і ту ж саму заборгованість за тілом кредиту. З матеріалів наданих державним виконавцем вбачається. що виконавчий лист у справі № 154/2926/13-ц (№ провадження 2/154/862/13) про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 09.02.2006 року на користь ПАТ КБ «Приватбанк», починаючи з 11.11.2013 року до 26.05.2017 року перебував на виконанні у Володимир-Волинському міськрайонному відділі Державної виконавчої служби і по ньому відбулось часткове стягнення в сумі 194, 38 грн. боргу. Наведені обставини свідчать, що нарахована банком сума заборгованості [PERSON] не є безспірною. Із виконавчого напису нотаріуса вбачається, що строк за який провадиться стягнення становить 4129 днів, а саме з 09.02.2006 року по 31.05.2017 року. Кредитний договір укладено 09.02.2006 року. Строк дії становить 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку, жодна із сторін не поінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий же строк. З наданого нотаріусу розрахунку заборгованості вбачається, що останнє погашення відбулось 20.09.2013 року. З врахуванням даного погашення за кредитним договором трирічний строк позовної давності закінчився 20.09.2016 року, що перевищує трирічну позовну давність, що прямо суперечить вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1. глави 16 розділу ІІ Порядку. Судом встановлено, що виконавчий напис був вчинений нотаріусом з порушенням процедури. За змістом п.2.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих банком повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. З матеріалів справи вбачається, що письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором банк надіслав [PERSON] 22.06.2017 року, заяву до нотаріуса подав 24.06.2017 року, а виконавчий напис нотаріус вчинив 05 липня 2017 року, тобто без дотримання встановленого тридцятиденного строку, що також є порушенням законодавства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Так, ч.12 ст.28 ЦПК України передбачено розгляд справ за позовами до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст.50 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, який грунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача. За таких обставин, суд вважає, що нормами чинного законодавства України передбачено такий спосіб захисту порушеного права як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність позов [PERSON] задовольнити та визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 05 липня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., зареєстрований в реєстрі за № 6899, яким стягнуто з позивача борг за кредитним договором. Оскільки належним відповідачем у справах про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є стягувач, суд відповідно до вимог ст.141 ЦПК України присуджує з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь позивача судовий збір у сумі 640 грн. З огляду на вищенаведене,

Outcome: approved