Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та зобов`язання сплатити премію, посилаючись на наступне. Так він з 9 серпня 1993 року працює в ПрАТ «МК «Азовсталь», а з 9 серпня 2007 року - на посаді розливальника сталі 6 розряду відділу безперервної розливки сталі конверторного цеху. При цьому 24 червня 2016 року він став членом Маріупольської профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність». Під час своєї роботи у відповідача він дотримувався Правил внутрішнього трудового розпорядку, чесно та сумлінно виконуючи свої обов`язки, які відповідають його посадовій інструкції. Водночас відповідач схиляє його до виконання робіт, що немає відношення до його посади та не передбачена посадовою інструкцією. Так в нічну зміну з 22:00 год. 31 січня 2018 року по 7:00 год. 1 лютого 2018 року майстер на гарячій ділянці робіт [PERSON] почав змушувати його прибирати територію комбінату у порушення трудових прав позивача, надавши завдання які не входять до його обов`язків, в той час коли за ст. 43 Конституції примусова праця забороняється. Зважаючи на те, що він не забажав виконувати незаконні вказівки свого керівництва, то позивача за наказом № 48тд від 28 лютого 2018 року було притягнуто до дисциплінарного стягнення у вигляді догани з позбавленням премії на 100% за лютий 2018 року. Такий наказ був винесений за те, що позивач у зміні з 22-00 год. 31 січня 2018 року до 7-00 год. 1 лютого 2018 року відмовився від виконання вказівки майстра на гарячій ділянці робіт [PERSON] зі змінного завдання по прибиранню закріпленої частини території на відмітці +0 у вісях 30-32, 34-41, 44-46, що є нібито порушенням трудової дисципліни та незабезпеченням вимог безпеки на закріплених територіях, що могло призвести до одержання травм людьми при переміщенні. Позивач вважає вказаний наказ неправомірним та таким що порушує трудові права позивача. Вказував, що його посадова інструкція розроблена згідно класифікатора професій та довідника кваліфікаційних характеристик професій. Так в його посадовій інструкції не вказано, що він повинен виконувати обов`язки прибиральника по прибиранню території комбінату, оскільки його посада не має відношення до прибирання території комбінату. Згідно класифікатору професій України прибирати металургійний шлак та технологічний пил повинен не розливальник сталі 6 розряду, а прибиральник шлаку та оборотних матеріалів та прибиральник відходів металургійного виробництва. Додавав, що розпорядженням № 185 від 12 січня 2018 року по конверторному цеху відповідача було закріплено територію комбінату, для того щоб розливальники сталі прибирали цю території, чим було збільшено обов`язки розливника сталі без узгодження з відділом кадрів, планово-фінансовим відділом, юридичним відділом та профспілкою, до якої він належить, чим роботодавцем було порушено ст. 32 КЗпП щодо істотних змін праці, внаслідок чого позивачу було поставлено додатковий обов`язок відповідати за утримання в чистоті та порядку території на позначці +0 в осях 30-32, 34-41, 44-46. Однак поняття робочого місця відрізняється від поняття закріпленої території. При цьому додаткова праця повинна бути оплачена, а кожне завдання виконується з наданням наряду-допуску, узгодженого з керівником підрозділу підприємства. Таким чином відповідач зобов`язує працівників виконувати роботи, які суперечать дійсним обов`язкам, які прописані у їх посадових інструкціях, не проводячи доплату за додаткові обов`язки з прибирання території комбінату. Також зауважував, що відповідач одержав від Профспілкового Комітету МППО 141-2 ВП «Народна солідарність» обґрунтовану відмову про притягнення його до дисциплінарної відповідальності за рішенням № 13\\А від 24 лютого 2018 року, яке однак знехтував, оскільки без згоди виборного профспілкового органу, членом якого є позивач, притягнув його до відповідальності у порушення вимог закону, вважаючи невірними обставини обґрунтування такої відмови профспілки. Додавав, що у нього також не було витребувано доповідної записки та не було витримано дводенний термін для надання ним письмових пояснень. На підставі викладеного просив суд визнати неправомірним та скасувати наказ № 48тд від 28 лютого 2018 року, зобов`язавши відповідача нарахувати та виплатити йому 100% премії за лютий 2018 року. У додаткових письмових поясненнях позивач вказував, що оскільки Закон України «Про засади державної мовної політики» втратив чинність, бо був визнаний неконституційним, то права на надання документів та доказів регіональною мовою сторонами процесу немає. Таким чином документи, надані у якості доказів у судовому процесі, повинні бути надані виключно державною мовою. Тому ПрАТ «МК «Азовсталь» зобов`язаний згідно чинного законодавства та Конституції України подавати докази державною мовою. Отже надані відповідачем документи: організаційно-розпорядчої документації, службової документації та іншого документообігу підприємства, як докази по справі недержавною мовою, вважаються нікчемними та недійсними, бо не відповідають закону. Також вказував, що Конституція України чітко визначила статус російської мови: відповідно до положень ч. 3 ст. 10 якої їй надано статус мови національної меншини. В той же час посилання на Європейську Хартію регіональних мов або мов меншин є безпідставним, оскільки існуючий офіційний переклад Хартії українською мовою та Закон України про її ратифікацію від 15 травня 2003 року не відповідають об`єкту та цілям автентичної Хартії. Так об`єктом вказаної Хартії є захист мов, котрим загрожує зникнення, а не мовні права національних меншин, які проживають у певних регіонах держави. Натомість Закон України про ратифікацію Європейської Хартії регіональних мов або мов меншин передбачає надання захисту саме мовам національних меншин, що прямо суперечить об`єкту та цілям самої Хартії. На підставі наведених доводів позивач уточнив свої позовні вимоги, внаслідок чого просив суд визнати наказ № 48тд від 28 лютого 2018 року незаконним та недійсним через невідповідність ст. 10 Конституції України, Наказу Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18 червня 2018 року «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», зобов`язавши нарахувати та виплатити позивачу 100% премії за лютий 2018 року. Не погоджуючись з поданим позовом представник відповідача подав заперечення на позов, де вказував, що [PERSON] дійсно працює на посаді розливальника сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі конвертерного цеху ПрАТ «МК «Азовсталь». З метою забезпечення вимог безпеки на закріплених територіях та на виконання вимог п. 5.2.5 Правил внутрішнього трудового розпорядку, СТП 232-94-2015 «Система стандартів безпеки праці. Управління охороною праці на ПрАТ «МК «Азовсталь», НПАОП 27.0-1.01.08 «Правил охорони праці у металургійній промисловості» на підприємстві було видано розпорядження по конвертерному цеху 12 січня 2018 року № 185, за яким за розливальниками сталі було закріплено обладнання, пристосування та територія, зокрема за [PERSON] територія на позначці +0 в осях 30-32, 34-41, 44-46, що розташована в розливному прольоті МНЛЗ № 3, що є робочим місцем позивача. З таким розпорядженням позивач був ознайомлений та йому 19 січня 2018 року копія такого розпорядження була вручена. Таким чином, виконання [PERSON] роботи по прибиранню території була передбачена як посадовою інструкцією, так і локальними актами комбінату, розробленими відповідно до діючого трудового законодавства. У той же час в зміні з 22-00 год. 31 січня 2018 року до 7-00 год. 1 лютого 2018 року майстром на гарячому ділянці робіт МБЛЗ [PERSON] розпорядженням по конвертерному цеху від 12 січня 2018 року № 185 дав підлеглому персоналу, що не був задіяний в процесі розливання сталі, зокрема позивачу, вказівку про виконання змінного завдання з прибирання закріпленої частини території на позначці +0 в осях 30-32, 34-41, 44-46, тобто в розливному прольоті МНЛЗ № 3. Однак в 23:10 год. [PERSON] був виявлений факт невиконання такого завдання [PERSON] , про що ним складена доповідна записка та об 23:25 год. запропоновано позивачу виконати завдання по прибиранню закріпленої за ним частини території, однак [PERSON] відмовився від його виконання та відмовився від письмових пояснень, що було зафіксовано в акті від 1 лютого 2018 року в присутності розливальників сталі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Дане порушення стало можливим в результаті неналежного виконання посадових обов`язків [PERSON] , як розливальника сталі 6 розряду відділення безперервного розливання сталі конвертерного цеху, який відмовився від виконання вказівки майстра на гарячій ділянці робіт МБЛЗ [PERSON] щодо прибирання закріпленої частини території, а саме: на позначці +0 в осях 30-32, 34-41, 44-46, тобто в розливному прольоті МНЛЗ № 3, що є порушенням трудової дисципліни, вимог Стандарту підприємства СТП 232-94-2015 «Система стандартів безпеки праці. Управління охороною праці на ПрАТ «МК«Азовсталь», та незабезпеченням вимог безпеки на закріплених територіях, що могло призвести до травмування людей при переміщенні, через що позивача було наказом № 48тд від 28 лютого 2018 року оголошено догану та позбавлено 100 % премії за результатами роботи за лютий 2018 року. При цьому вказаний проступок був вчинений 31 січня 2018 року, а позивач був притягнений до відповідальності 28 лютого 2018 року, тобто не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Також на виконання ч. 2 ст. 252 КЗпП відповідачем на адресу МППО № 141-2 ВП «Народна солідарність», членом якої є позивач, був направлений лист № 070/125 від 6 лютого 2018 року про надання згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Однак рішенням від 24 лютого 2018 року профспілка відмовила у згоді на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Натомість наведені профспілкою доводи на обґрунтування відмови у притягненні до відповідальності позивача представник відповідач вважає таким, що не відповідають дійсності та спростовуються наданими до матеріалів справи доказами, тому оскільки рішення МППО ВП «Народна солідарність» про відмову в наданні згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани не містить правового обґрунтування незаконності його притягнення до такої відповідальності, то вказане рішення є необґрунтованим. Вважав, що відповідач при застосуванні догани та додаткових заходів реагування - позбавлення виробничої премії діяв законно та обґрунтовано, на підставі чого просив відмовити у задоволенні позову повністю. Також, надаючи суду заперечення щодо уточнених позовних вимог, представник відповідача вказував, що Конституцією України та Законом України «Про ратифікацію Європейської хартії регіональних мов або мов меншин» гарантується вільне використання в Україні мов національних меншин України, в тому числі, російської мови та прямо забороняють застосування у внутрішніх правилах компаній будь-яких положень, що виключають або обмежують використання регіональних мов або мов меншин. Враховуючи викладене, ведення ПрАТ «МК «Азовсталь» діловодства та складання організаційно-розпорядчої документації, службової, технічної та іншої документації російською мовою не порушує ст. 10 Конституції України та повністю відповідає правовому порядку. При цьому Наказ Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5 є підзаконним актом, тому поступається за пріоритетом Закону України «Про ратифікацію Європейської хартії регіональних мов або мов меншин», оскільки за п. 4 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються порядок застосування мов. Не погоджуючись з поданими запереченнями на позов відповідача представник позивача, [PERSON] , який діє на підставі довіреності, подав відзив на них, вказуючи, що відповідач помилково трактує на свій розсуд надання обов`язків працівникам в посадової інструкції щодо обов`язку розливальника сталі 6 розряду утримувати в чистоті і порядку територію. Так ані в посадовій інструкції, ані в кваліфікаційних вимогах для розливників сталі не зазначено, що вони повинні прибирати територію або виробниче приміщення. Також в розпорядженні № 185 від 12 січня 2018 року немає посилання на те, що територія, яка у такому розпорядженні вказана та розписана на працівників є робочим місцем позивача, тому відповідач поклав на позивача обов`язки, які не відповідають його професійним кваліфікаційним вимогам. При цьому у Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників чітко прописані кваліфікаційні вимоги до кожного розряду розливальників сталі. І такі обов`язки, на які посилається у відзиву відповідач у розливальників сталі 6-го розряду відсутні. Також у посадовій інструкції позивача не зазначено, що розливальник сталі 6-го розряду повинен прибирати скрап, шлак і сміття в розливному прольоті, що його безпосередній керівник примусив виконувати, тобто виконувати обов`язки розливальників сталі 2 розряду. Додавав, що розпорядженням від 12 січня 2018 року № 185 фактично було змінено істотні умови праці розливальника сталі 6-го розряду, не роблячи при цьому змін в організації виробництва і праці, що повинно бути в обов`язковому порядку за два місяці погоджено з працівником та профспілкою, чим було покладено на позивача виконання інших функціональних обов`язків. Зауважував також, що відповідач має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу лише за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови, тому він не наділений правом давати висновок щодо обґрунтованості або необґрунтованості рішення профспілкового органу про надання згоди на притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Позивач, [PERSON] , підтримуючи у суді подану ним уточнену позовну заяву, вказував, що в нічній зміні з 31 січня 2018 року на 1 лютого 2018 року він закінчив відливку сталі та чекав наступну виплавку, коли майстер наказав йому прибрати територію цеха на відмітці «0», яка складає ділянку 50 метрів на кілометр, на що він відповів відмовою, бо в його посадовій інструкції не має таких обов`язків, тому просив за це додатково йому заплатити. Натомість був складений акт про відмову від виконання ним отриманого завдання. Додавав, що розливання сталі може бути безперервно всю зміну, але коли закінчується розливка, то машину треба підготувати до наступної розливки сталі. При цьому його робоче місце знаходиться на відмітці «12», там, де він слідкує за рівнем, саме це є його робочим місцем, яке він прибирає постійно. Його ж змусили прибирати територію, яка раніше була робочою, куди тепер перенесли машини, навіть коли на неї падають сплави. Інструктажі не проводили на цій ділянці роботи. Визнавав при цьому, що розпорядження № 185 від 12 січня 2018 року він не оскаржував. Незважаючи на те, що його підтримало багато працівників, догану винесли лише йому. Просив задовольнити позов. Представники позивача, які діють на підставі доручення, позовні вимоги [PERSON] підтримали повністю, надавши аналогічні пояснення тим, що викладені у письмових заявах позивача. Представники відповідача, які діють на підставі довіреності, [PERSON] , та [PERSON] заперечували проти позову [PERSON] , з посиланням на те, що ПрАТ «МК «Азовсталь», при виданні наказу були дотримані усі норми законодавства про працю, тому через порушення [PERSON] посадової інструкції, Правил внутрішнього трудового розпорядку, СТП 232-94-2015 «Система стандартів безпеки праці. Управління охороною праці на ПрАТ «МК «Азовсталь»», на позивача правомірно було покладено стягнення у вигляді догани та позбавлення його 100% премії за лютий 2018р. Підтримали подані письмові заперечення на позов [PERSON] оскільки згідно пп. 1.4. , п.2.4.1. посадової інструкції 232-04-323-2014 «розливальника сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі конвертерного цеху», розливальника сталі 6 розряду у своєї діяльності повинен знати керуватися та виконувати: Правила внутрішнього трудового розпорядку, нормативно-правові акти з охорони праці, СТП 232-94-2015 «Система стандартів безпеки праці. Управління охороною праці на ПрАТ «МК «Азовсталь»», організаційно-розпорядчі документи, що видаються на комбінаті, ... справжню посадову інструкцію»; повинен утримувати в чистоті і порядку робоче місце, закріплене обладнання і територію, виконувати всі розпорядження адміністрації цеху. З посадовою інструкцією позивач був ознайомлений особисто під розпис. Також зазначала, що згідно п.5.2., п.5.2.4., п.5.2.5. Правил внутрішнього трудового розпорядку робітники зобов`язані працювати чесно і сумлінно… виконувати особисто доручену йому роботу, своєчасно і точно виконувати рішення, вказівки ... керівників комбінату, використовувати весь свій робочий час для продуктивної праці; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці; утримувати в порядку і чистоті своє робоче місце, а також дотримуватись чистоти в цеху і на території комбінату. Одночасно зазначили, що на виконання вимог п.5.2.5. Правил внутрішнього трудового розпорядку, СТП 232-94-2015 «Система стандартів безпеки праці. Управління охороною праці на ПрАТ «МК «Азовсталь», НПАОП 27.0-1.01.08 «Правил охорони праці у металургійній промисловості» на підприємстві відповідача було видано розпорядження по конвертерному цеху відповідача від 12.01.2018р. №185 «Про закріплення за технологічним персоналом ОНРС (розливальники сталі) обладнання, пристосувань, території для підтримки їх в чистоті і порядку». Згідно вказаного розпорядження за технологічним персоналом ОНРС (розливальники сталі) закріплено обладнання, пристосування та територія, в т.ч., за [PERSON] була закріплена територія - на позначці +0 в осях 30-32, 34-41, 44-46). Від ознайомлення з вказаним розпорядженням позивач відмовився, при цьому зміст вказаного документу був доведений до відома позивача шляхом зачитування в голос, про що був складений акт. 31.01.2018р. у зміні з 22-00 год. 31.01.2018р. до 07-00 год. 01.02.2018р. майстром на гарячій ділянці робіт МБЛЗ [PERSON] був виявлений факт невиконання змінного завдання по прибиранню закріпленої частини території на позначці +0 в осях 30-32, 34-41, 44-46 розливальником сталі 6 розряду відділення безперервного розливання сталі конвертерного цеха [PERSON] , який не був задіяний у процесі розливання сталі, про що була складена доповідна записка Пославським К.П. Дане порушення стало можливим в результаті неналежного виконання посадових обов`язків [PERSON] , вимог пп. 1.4.,2.4.1. посадової інструкції 232-04-323-2014, п.п. 5.2., 5.2.4., 5.2.5. Правил внутрішнього трудового розпорядку, СТП 232-94-2015 «Система стандартів безпеки праці. Управління охороною праці на ПрАТ «МК «Азовсталь». За вказані порушення [PERSON] наказом відповідача № 48тд від 28.02.2018р. було оголошено догану та позбавлено премії за лютий 2018р. Одночасно зауважила, що позбавлення позивача премії було здійснено з дотриманням вимог та процедур встановлених Загальним положенням про оплату праці та преміювання працівників ПрАТ «МК «Азовсталь»». Звертали увагу суду на ті обставини, що 3 особа, при прийняті рішення про відмову на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани від 24.02.2018 року, за основу взяла тільки голослівні пояснення позивача по справі, які спростовуються діючими локальними актами відповідача, а також фактичними діями позивача, які мали місце насправді. З урахуванням судової практики ВС, відповідач, вважаючи відмову профспілки від 24.02.2018р. необґрунтованою, та наявність 100% вини позивача у скоєному проступку, притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, про що був виданий наказ 48тд від 28.02.2018 року На підставі наведеного просили суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. Представники третьої особи, які діють на підставі доручення, [PERSON] та [PERSON] , підтримуючи поданий [PERSON] позов, вказували, що розпорядженням від 12 січня 2018 року № 185 була збільшена територія, яку слід прибирати, яка не є робочим місцем [PERSON] , що збільшує обов`язки позивача, хоча таку роботу повинні виконувати прибиральники. Просили повністю задовольнити позовні вимоги [PERSON] . Суд, вислухавши учасників процесу, які з`явились, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. На підставі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Згідно із ст. 21 Кодексу законів про працю України (далі за текстом - КЗпП) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.\~ За ст. 29 КЗпП до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці; ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку; визначити працівникові робоче місце. Відповідно до ст. 30 КЗпП працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством. В той же час за ст. 31 КЗпП власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. Згідно із ч. 2 ст. 32 КЗпП не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. За ч. 3 ст. 32 КЗпП в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Відповідно до ст. 139 КЗпП працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. За ст. 140 КЗпП трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю.\~У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Відповідно до ст. 142 КЗпП трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил. За ч. 1 ст. 147 КЗпП за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. На підставі ст. 148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно із ст. 149 КЗпП до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. За змістом ч. 2 ст. 252 КЗпП притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Аналогічна норма дублюється у ч. 2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», де зазначено, що притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є. Згідно із сталою правовою позицією Верховного Суду України також вбачається наступне. Відповідно до ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. За аналогією правило ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» слід застосувати й до передбачених ч. 2 ст. 252 КЗпП України випадків отримання згоди профспілкового органу на притягнення працівників - членів виборних профспілкових органів - до їх дисциплінарної відповідальності. Відповідно до цього суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з`ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення. Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства та лексичного значення самого слова «обґрунтований», яке означає «бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами». Отже рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на накладення дисциплінарного стягнення повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності такого стягнення або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких таке стягнення є порушенням законних прав працівника. Таким чином висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичним обставинам і підставам накладення дисциплінарного стягнення на працівника, його ділових і професійних якостей. Тому посилання на відсутність у суду повноважень здійснювати перевірку та давати юридичну оцінку рішенню профспілкового комітету (яке відповідно до вимог ст. 57, 212 ЦПК є одним із доказів у справі і не має для суду наперед встановленого значення), як вказує Верховний Суд України, - не можна визнати правильним. Наведене ґрунтується на правових висновках, викладених у постановах Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-163цс14, від 1 липня 2015 року у справі № 6-119цс15 та від 1 липня 2015 року у справі № 6-703цс15. Суд розглядом справи встановив, що відповідно до копії трудової книжки [PERSON] останній з 9 серпня 2007 року був переведений до конверторного цеху МК «Азовсталь» розливальником сталі 6 розряду, де працює по теперішній час (т. 1, а. с. 13-17). На підставі п. 5.2, 5.2.4, 5.2.5 Правил внутрішнього трудового розпорядку ВАТ «МК «Азовсталь», затверджених 29 липня 2008 року, працівники зобов`язані працювати чесно та сумлінно, виконувати доручену йому роботу, своєчасно та точно виконувати рішення, вказівки керівництва комбінат, використовувати свій робочий час для виробничої праці; знати та виконувати вимоги нормативно-правових актів по охороні праці; утримувати в порядку та чистоті своє робоче місце, дотримуватися чистоти в цеху та на території комбінату. При цьому за п. 10.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку до порушника трудової дисципліни приймається один із заходів дисциплінарного стягнення: догана або звільнення. За п. 10.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку незалежно від заходів дисциплінарного стягнення до працівника може бути застосовано позбавлення його премії повністю або частково в тому числі за невиконання розпорядження безпосереднього керівника, структурного підрозділу (т. 1, а. с. 74-75, 190-191). Відповідно до п. 3.8 «Правил охорони праці в металургійній промисловості», затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 22 грудня 2008 року № 289, виробничі приміщення повинні утримуватися в чистоті. В кожному цеху повинен бути визначений та затверджений його керівником порядок прибирання підлоги та будівельних конструкцій, устаткування, робочих майданчиків, сходів, проходів, проїздів (т. 1, а. с. 218-221). Відповідно до п. 4.6 Колективного договору на ПАТ «МК «Азовсталь», прийнятий 21 липня 2010 року на конференції трудового колективу ВАТ «МК «Азовсталь», сторони домовились регулювати фонди оплати праці структурних підрозділів та суспільства в цілому у відповідності до Положення про оплату праці та преміювання. За п. 5.18 Колективного договору розпорядженням керівництва структурного підрозділу визначено закріпити за кожним працівником крім іншого частину території робочого місця, прийманні та здачі їх по зміні (т. 1, а. с. 182-185; т. 2, а. с. 158). На підставі п. 1.4 Посадової інструкції розливника сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі конверторного цеху, яка була введена в дію 25 червня 2014 року (далі - Посадова інструкція розливника сталі 6 розряду), з якою під розпис був ознайомлений позивач, розливник сталі 6 розряду у своїй діяльності повинен керуватися, виконувати та знати СТП 232-94 «Система стандартів безпеки праці. Управління охороною праці на ПАТ «МК «Азовсталь», організаційно-розпорядчі документи на комбінаті, правила внутрішнього трудового розпорядку, вказану посадову інструкцію. За п. 2.4.1 Посадової інструкції розливника сталі 6 розряду останній зобов`язаний утримувати в чистоті та порядку робоче місце, закріплене обладнання та територію, виконувати розпорядження адміністрації, виконувати вимоги СТП 232-94, правила внутрішнього трудового розпорядку. Вказане також підтверджується штатним розписом по ПАТ «МК «Азовсталь» щодо наявності у штаті комбінату посади розливальника сталі 6 розряду (т. 1, а. с. 22-24, 25, 68-70, 71). Згідно вимог пп. 1.4. посадової інструкції 232-04-323-2014 «розливальника сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі конвертерного цеху», розливальник сталі 6 розряду у своїй діяльності повинен знати керуватися та виконувати Правила внутрішнього трудового розпорядку, «СТП 232-94-2015 «Система стандартів безпеки праці. Управління охороною праці на ПрАТ «МК «Азовсталь»; ..., організаційно-розпорядчі документи, що видаються на комбінаті, ..., справжню посадову інструкцію». Згідно п.2.4.1. посадової інструкції 232-04-323-2014 «розливальника сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі конверторного цеху», розливальника сталі 6 розряду повинен утримувати в чистоті і порядку спецодяг і спецвзуття, робоче місце, закріплене обладнання і територію, виконувати всі розпорядження адміністрації цеху. Пункт 4.1. посадової інструкції 232-04-323-2014 передбачає, що розливальника сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі конвертерного цеху ПрАТ «МК «Азовсталь» несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на нього вказаною інструкцією обов`язків. Судом встановлено, що до вимог п.5.2. Правил внутрішнього трудового розпорядку працівники зобов`язані: працювати чесно і сумлінно… виконувати особисто доручену йому роботу, своєчасно і точно виконувати рішення, вказівки ... керівників комбінату, використовувати весь свій робочий час для продуктивної праці. Згідно вимог п.5.2.4. Правил внутрішнього трудового розпорядку працівники зобов`язані: знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці. На підставі п.5.2.5. Правил внутрішнього трудового розпорядку працівники зобов`язані утримувати в порядку і чистоті своє робоче місце, а також дотримуватись чистоти в цеху і на території комбінату. На підставі В32.4, В32.11 «Система стандартів безпеки праці Управління охорони праці на ПАТ «МК «Азовсталь» СТП 232-94-2015, затверджений 15 жовтня 2015 року, працівник зобов`язаний знати та виконувати вимоги інструкції про охорону праці, дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку; виконувати доручену безпосереднім керівником роботу. Із СТП 232-94-15 [PERSON] був ознайомлений (т. 1, а. с. 87-88, 229-230; т. 2, а. с. 61-135). Відповідно до п. 1.1, 1.2 Інструкції по охороні праці 04-388-2017 ПАТ «МК «Азовсталь» робочим місцем розливників сталі відділення безперервної розливки сталі конверторного цеху є, в тому числі, відмітка +0 при транспортуванні шлакових чаш, пром. ковшів, порізці та відвантаженні скрапу, забезпечення виробництва, з якою [PERSON] ознайомлений був 2 січня 2018 року (т. 1, а. с. 85-86, 231). Відповідно до Розпорядження начальника конверторного цеху ПАТ «МК «Азовсталь» від 12 січня 2018 року № 185 на виконання п. 5.2.5 Правил внутрішнього трудового розпорядку, СТП 232-94-2014 та «Правил охорони праці в металургійній промисловості» було закріплено за технологічним персоналом розливників сталі, в тому числі, території, за утримання якої в чистоті та порядку несе виконавець, а саме: закріпивши за розливниками сталі 6 розряду (в тому числі за [PERSON] ) території, зокрема, на відмітці +0 у вісях 30-32, 34-41, 44-46 (т. 1, а. с. 76-81). Згідно із пояснювальною запискою [PERSON] від 18 січня 2018 року, а також акту від 18 січня 2018 року про відмову у підписанні листа про ознайомлення із таким розпорядженням вбачається, що позивач був ознайомлений із розпорядженням № 185 від 12 січня 2018 року по конверторного цеху МК «Азовсталь» 18 січня 2018 року (т. 1, а. с. 20, 83). Крім цього суд зазначає, що відповідно до Розпорядження начальника конверторного цеху ПАТ «МК «Азовсталь» від 12 січня 2017 року № 151 на 2017 рік було закріплено за розливниками сталі 6 розряду, в тому числі, території, за утримання якої в чистоті та порядку несе виконавець, шляхом закріплення в тому числі за [PERSON] території, зокрема, на відмітці +0 у вісях 30-32, 34-46 (т. 1, а. с. 101-105). Відповідно до п. 13 Загального положення про оплату праці та преміювання працівників ПАТ «МК «Азовсталь», введеного в дію з 1 червня 2016 року, при невиконанні працівником своїх функціональних обов`язків, порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, розмір його премії може бути зменшено до 100%. Для прийняття вказаного рішення від працівника повинно бути відібрано письмове пояснення. При цьому відмова працівника від надання письмового пояснення не є перешкодою для позбавлення його премії. Підставою для позбавлення премії є, серед іншого, наказ по комбінату (т. 1, а. с. 186-188). Згідно із Додатком № 1 до Загального положення про оплату праці та преміювання працівників ПАТ «МК «Азовсталь» працівники позбавляються премії при допущенні в тому числі таких порушень, як порушення посадових інструкцій, порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, притягнення до дисциплінарної відповідальності (т. 1, а. с. 189). Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно графіку роботи [PERSON] працював у бригаді № 1 по графіку № 2 в зміні з 22:00 год. 31.01.2018р. до 7:00 год 01.02.2018р. У зміні з 22-00 год. 31.01.2018р. до 07-00 год. 01.02.2018р. майстром на гарячій ділянці робіт МБЛЗ [PERSON] згідно з розпорядженням по конвертерному цеху від 12.01.2018г. №185 «Про закріплення за технологічним персоналом ОНРС (розливальники сталі) обладнання, пристосувань, території для підтримки їх в чистоті і порядку», дав підлеглому персоналу, що не був задіяний в процесі розливання сталі, в.т.ч., позивачу, вказівку про виконання змінного завдання з прибирання закріпленої частини території на позначці +0 в осях 30-32, 34-41, 44-46. 31.01.2018р. в 23:10 год. майстром на гарячій ділянці робіт МБЛЗ [PERSON] був виявлений факт невиконання змінного завдання по прибиранню закріпленої частини території на позначці +0 в осях 30-32, 34-41, 44-46 розливальником сталі 6 розряду відділення безперервного розливання сталі конвертерного цеха [PERSON] , який не був задіяний у процесі розливання сталі, про що була складена доповідна записка Пославським К.П. 31.01.2018р. в 23:25 год. майстром на гарячій ділянці робіт МБЛЗ [PERSON] було запропоновано розливальнику сталі 6 розряду відділення безперервного розливання сталі конвертерного цеха [PERSON] виконати завдання по прибиранню закріпленої за ним частини території на позначці +0 в осях 30-32, 34-41, 44-46, однак [PERSON] відмовився від виконання вказівки майстра на гарячій ділянці робіт МБЛЗ [PERSON] , а саме: від виконання змінного завдання з прибирання закріпленої за ним частини території на позначці + 0 в осях 30-32,34-41, 44-46). Дане порушення стало можливим в результаті неналежного виконання посадових обов`язків [PERSON] , розливальником сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі конвертерного цеху, який в зміні з 22-00 год. 31.01.2018г. до 07-00 год. 01.02.2018г. відмовився від виконання вказівки майстра на гарячій ділянці робіт МБЛЗ [PERSON] , щодо прибирання закріпленої частини території, а саме: на позначці +0 в осях 30-32, 34-41, 44-46, що є порушенням трудової дисципліни, вимог Стандарту підприємства СТП 232-94-2015 «Система стандартів безпеки праці. Управління охороною праці на ПрАТ «МК «Азовсталь»» (невиконання вимог п.п. 1.4., 2.4.1. посадової інструкції 232-04-323-2014 «розливальника сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі конвертерного цеху», СТП 232-94-2015 «Система стандартів безпеки праці. Управління охороною праці на ПрАТ «МК «Азовсталь»», п.п. 5.2., п.5.2.4., п.5.2.5. Правил внутрішнього трудового розпорядку). Одночасно на виконання вимог ст. 149 КЗпП України, відповідачем було запропоновано позивачу надати пояснення щодо вчинення проступку; однак позивач відмовився від надання письмових пояснень, про що відповідачем був складений акт від 01.02.2018р. Стосовно доводів позивача відносно того, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності відбулося без згоди профспілки, в порушення вимог ч. 2 ст. 252 КЗпП України, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є членом Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» на підставі протоколу засідання № 5 від 24 червня 2016 року (т. 1, а. с. 34, 35). Відповідно до рішення № 13/А від 24 лютого 2018 року Маріупольська первинна профспілкова організація № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» відмовила у наданні згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] у вигляді догани. Підставами для такої відмови стало наступне. Так посадова інструкція позивача не містить обов`язків по прибиранню території на позначці + 0 в осях 30-32,34-41, 44-46, чого [PERSON] ніколи не виконував. Також розпорядженням від 12 січня 2018 року № 185 було змінено суттєві умови праці, про що відповідач повинен був ознайомити за 2 місяця до їх настання, до того ж таке розпорядження не є конкретним. Отже відповідач вимагає виконання роботи, яку не мав права вимагати виконати у позивача, що фактично є примусовою працею. Таким чином профспілка вважала, що [PERSON] не порушував трудову дисципліну, бо не давав згоду на виконання роботи, яку не повинен був виконувати (т. 1, а. с. 95-100). Натомість на підставі наказу в. о. генерального директора ПАТ «МК «Азовсталь», яка діяла на підставі наказу № 79/к від 23 лютого 2018 року, про дисциплінарне стягнення № 48тд від 28 лютого 2018 року вбачається, що у зміні з 22-00 год. 31 січня 2018 року по 7-00 год. 1 лютого 2018 року відповідно до розпорядження по конверторного цеху МК «Азовсталь» від 12 січня 2018 року № 185, стандарту підприємства СТП 232-94-2015 майстер на гарячій ділянці [PERSON] надав вказівку підконтрольному персоналу, що не був задіяний у розливці сталі, прибрати частину закріпленої території на відмітці +0 у вісях 30-32, 34-41, 44-46, що у присутності свідків виконувати позивач відмовився у порушення трудової дисципліни, п. 1.4, 2.4.1 посадової інструкції 232-04-323-2014, п. 5.2.4, 5.2.5 правил внутрішнього трудового розпорядку та незабезпеченням безпеки на закріплених територіях. Враховуючи наведені обставини [PERSON] притягнуто до відповідальності у вигляді догани з позбавленням 100% виробничої премії за лютий 2018 року на підставі п. 13 розділу 4 Загального положення про оплату праці та преміювання працівників ПАТ «МК «Азовсталь». З даним наказом [PERSON] був ознайомлений 8 березня 2018 року (т. 1, а. с. 18-19, 106, 181). Обставини викладені у наведеному наказі підтверджуються довідкою ПАТ «МК «Азовсталь», доповідною запискою від 1 лютого 2018 року майстра на гарячій ділянці [PERSON] , який надав вказівку підконтрольному персоналу, що не був задіяний у розливці сталі, прибрати частину закріпленої території на відмітці +0 у вісях 30-32, 34-41, 44-46 від просипу металургійного шлаку та технологічного пилу, виконувати яке відмовився позивач, який перебував у нього в підпорядкуванні та який відмовився у письмовій формі пояснити свою відмову виконувати завдання, що також підтверджується актом від 1 лютого 2018 року про відмову [PERSON] виконувати таку вказівку [PERSON] та від дачі письмових пояснень за даним фактом (т. 1, а. с. 21, 89). Свідок [PERSON] в суді вказував, що працює в ПрАТ «МК «Азовсталь» та був свідком того, що позивачу дали завдання йти прибирати відмітку 0, після закінчення виконання його обов`язків. Позивач пояснив, що він не зобов`язаний виконувати зазначену роботу. Представник адміністрації на це склав акт, а наступного дня його ознайомили з актом, на підставі якого він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Стверджував, що відмітка «0» не відноситься до робочого місця позивача, яке розливальник сталі повинен прибрати за собою. Після наведення порядку на робочому місці розливник сталі чекає наступного розливу та готує для цього наступну машину. З розпорядженням № 185 від 12 січня 2018 року не згоден, тому не ставив свій підпис під ним. Позивач був ознайомлений також з цим розпорядженням. За виконання цієї додаткової роботи з прибирання не доплачували. Свідок [PERSON] в суді вказував, що він працює на ПрАТ «МК «Азовсталь» та пам`ятає, що майстер в конверторному цеху надав завдання прибрати відмітку «0». Деякі погодились, а позивач відмовився, вказавши, що не буде прибирати, внаслідок чого склали акт про не згоду [PERSON] виконувати таке завдання. Вважав, що направляти розливника сталі прибирати не є правильним. Підтвердив, що 12 січня 2018 року було розпорядження про збільшення прибирання території цеху розливникам сталі, бо було додано до прибирання 3 сталевози, яке також зачитувалось позивачу. Однак вважає, що територія, куди посилали прибирати позивача, не є його робочім місцем. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він в день події працював разом позивачем [PERSON] в одній бригаді. Майстер [PERSON] видав завдання [PERSON] прибирати територію. Із зазначеним завданням позивач не погодився у зв`язку з чим йому було оголошено догану. Вважає що дії майстра пов`язані з перебуванням [PERSON] в профспілці «Народна солідарність», саме тому керівництво цеху відноситься до нього упереджено. Обов`язку прибирання території на відмітці «0» у розливника сталі не має, а тому розливники сталі не повинні перетворюватися на прибиральників. У зв`язку з наведеними доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд зазначає, що доводи позивача та профспілкової організації про те, що [PERSON] не повинен був виконувати завдання свого безпосереднього керівника, [PERSON] , були спростовані. Так на підставі Правил внутрішнього трудового розпорядку ВАТ «МК «Азовсталь», працівник зобов`язаний виконувати доручену йому роботу, утримувати в порядку та чистоті своє робоче місце, дотримуватися чистоти в цеху та на території комбінату. При цьому за Правилами охорони праці в металургійній промисловості в кожному цеху повинен бути визначений та затверджений його керівником порядок прибирання підлоги та будівельних конструкцій, устаткування, робочих майданчиків, сходів, проходів, проїздів. За Інструкцією по охороні праці ПАТ «МК «Азовсталь» робочим місцем розливників сталі відділення безперервної розливки сталі конверторного цеху є, в тому числі, відмітка +0 при транспортуванні шлакових чаш, пром. ковшів, порізці та відвантаженні скрапу, забезпечення виробництва. Відповідно до Розпорядження начальника конверторного цеху ПАТ «МК «Азовсталь» від 12 січня 2018 року № 185 було закріплено за розливниками сталі 6 розряду (в тому числі за [PERSON] ) територію на відмітці +0 у вісях 30-32, 34-41, 44-46. За посадовою інструкцією розливальника сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі конверторного цеху позивач повинен керуватися, виконувати та знати організаційно-розпорядчі документи на комбінаті, правила внутрішнього трудового розпорядку, вказану посадову інструкцію, зокрема, зобов`язаний утримувати в чистоті та порядку робоче місце, територію, виконувати розпорядження адміністрації, виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до ч. 2 ст. 252 КЗпП України зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Як встановлено судом, на виконання ч. 2 ст. 252 КЗпП України відповідачем на адресу Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» (3 особа по справі), членом якої є позивач по справі, був направлений лист № 070/125 від 06.02.2018р. про надання згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани з наданням відповідних обґрунтовуючи документів. Однак третя особа по справі рішенням № 13/А-Р від 24.02.2018 року відмовила відповідачу у дачі згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Стосовно підстав ненадання згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани суд зазначає наступне. П. 1.4. посадової інструкції 232-04-323-2014 «розливальника сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі конверторного цеху», де прямо передбачене, що розливальник сталі 6 розряду у своїй діяльності повинен знати керуватися та виконувати: «СТП 232-94-2015 «Система стандартів безпеки праці. Управління охороною праці на ПрАТ «МК «Азовсталь»»; ..., організаційно-розпорядчі документи, що видаються на комбінаті, правила внутрішнього трудового розпорядку, ..., справжню посадову інструкцію». п.2.4.1. посадової інструкції 232-04-323-2014 «розливальника сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі конвертерного цеху», де також передбачено, що розливальник сталі 6 розряду повинен утримувати в чистоті і порядку спецодяг і спецвзуття, робоче місце, закріплене обладнання і територію, виконувати всі розпорядження адміністрації цеху. Тобто, посадова інструкція 232-04-323-2014 «розливальника сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі конвертерного цеху» прямо закріплює за позивачем обов`язки по прибиранню території, які позивач повинен безпосередньо виконувати у відповідності до ст. 139 КЗпП України. Щодо доводів третьої особи про те, що розпорядження від 12.01.2018р. №185 «Про закріплення за технологічним персоналом ОНРС (розливальники сталі) обладнання, пристосувань, території для підтримки їх в чистоті і порядку» - є зміною суттєвих умов праці, про які відповідач повинен був ознайомити позивача за 2 місяця до їх настання у відповідності до вимог ст.32 КЗпП України суд зазначає наступне. У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяця (ч.3 ст. 32 КЗпП України). На думку 3 особи видання відповідачем розпорядження від 12.01.2018р. №185 «Про закріплення за технологічним персоналом ОНРС (розливальники сталі) обладнання, пристосувань, території для підтримки їх в чистоті і порядку» про здійснення прибирання території - є зміною істотних умов праці, передбачених ст. 32 КЗпП України, про зміну яких повідомляється працівник не пізніше ніж за два місяця. Однак, як встановлено судом ці доводи представника третьої особи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки видання відповідачем вказаного розпорядження про підтримку у чистоті та порядку певної закріпленої території, не є зміною істотних умов праці, передбачених ст. 32 КЗпП України, оскільки, як зазначалося раніше, вказані трудові обов`язки, передбачені п.1.4. и п. п.2.4.1. посадової інструкції 232-04-323-2014 «розливальник сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі конверторного цеху», які прямо передбачають обов`язок позивача по утриманню в чистоті та порядку робочого місця, закріпленого обладнання і території. Таким чином, оскільки видання відповідачем вказаного розпорядження, не є зміною істотних умов праці, передбачених ст. 32 КЗпП України, відповідач не повинен був повідомляли позивача про них за два місяця у порядку вимог ст. 32 КЗпП України та отримувати відповідну згоду позивача на такі зміни. У зв`язку з чим, у діях відповідача відсутнє порушення вимог ст. 32 КЗпП України. Відносно доводів профспілки про те, що розпорядження від 12.01.2018р. №185 «Про закріплення за технологічним персоналом ОНРС (розливальники сталі) обладнання, пристосувань, території для підтримки їх в чистоті і порядку» не містить конкретних дій по прибиранню для утримання в чистоті певній території є безпідставними, оскільки вказаний документ відповідача прямо встановлює перелік обладнання, пристосувань, території, які потрібно підтримувати в чистоті і порядку, а також конкретний перелік осіб, які повинні виконувати трудові обов`язки по утриманню в чистоті вказаних об`єктів та територій. Щодо доводів представника третьої особи відносно того, що розпорядження від 12.01.2018р. №185 «Про закріплення за технологічним персоналом ОНРС (розливальники сталі) обладнання, пристосувань, території для підтримки їх в чистоті і порядку», є примусовою працею в розумінні норм міжнародного права, наведених у рішенні профспілкового органу від 24.02.2018г., ст. 43 Конституції України та Пленуму Верховного суду України відносно застосування ст. 43 Конституції України суд вважає необґрунтованими, оскільки вказані норми передбачають заборону примусової праці роботу, яка вимагається від будь-якої особи під загрозою якогось покарання. Судом встановлено, що трудові правовідносини між позивачем та відповідачем по справі будуються виключно на добровільній основі шляхом укладення трудового договору відповідно до норм КЗпП України. Обов`язок позивача по прибиранню території чітко прописані у посадової інструкції 232-04-323-2014 «Розливника сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі конвертерного цеху», з якою він був ознайомлений під особистий підпис без будь яких заперечень. Також відповідно до п. 4.6 Колективного договору на ПАТ «МК «Азовсталь» регулювання фондів оплати праці структурних підрозділів визначено відповідно до Положення про оплату праці та преміювання. Згідно із Загальним положенням про оплату праці та преміювання працівників ПАТ «МК «Азовсталь», при невиконанні працівником своїх функціональних обов`язків, порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, розмір його премії може бути зменшено до 100%. За Додатком № 1 до Загального положення про оплату праці та преміювання працівників ПАТ «МК «Азовсталь» працівники позбавляються премії при допущенні в тому числі таких порушень, як порушення посадових інструкцій, порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, притягнення до дисциплінарної відповідальності. За Правилами внутрішнього трудового розпорядку незалежно від заходів дисциплінарного стягнення до працівника може бути застосовано позбавлення його премії повністю або частково в тому числі за невиконання розпорядження безпосереднього керівника, керівника структурного підрозділу. Враховуючи наведене, встановлені судом обставини справи свідчать про те, що доводи [PERSON] не відповідають дійсності та були спростовані під час судового розгляду. Таким чином суд дійшов висновку, що розливник сталі 6 розряду [PERSON] повинен був виконати свої посадові обов`язки щодо прибирання закріпленої за ним території, що відноситься до його робочого місця, на підставі наданого йому усного завдання його безпосереднім керівником. При цьому суд не приймає доводи позивача про те, що до обов`язків розливальника сталі 6-го розряду не відноситься прибирання скрапу, шлаку та сміття в розливному прольоті. Так дійсно відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (Випуск 40. Чорна металургія), затверджений Міністерством промислової політики України за наказом № 28 від 18 січня 2002 року, погоджений Міністерством праці та соціальної політики України та ведений в дію з 1 січня 2002 року, п. 23 «Сталеплавильне виробництво», «Кваліфікаційні характеристики» до завдань та обов`язків Розливальника сталі 2-го розряду відноситься, зокрема, прибирання скрапу, шлаку та сміття в розливному прольоті. В той же час до завдань та обов`язків Розливників сталі 5 та 6 розряду не включено прибирання скрапу, шлаку та сміття в розливному прольоті (т. 1, а. с. 142-144). Натомість на підставі п. 3.3 Державного стандарту професійно-технічної освіти з професії «Розливальник сталі» (код 8121) ДСПТО 8121.С.24.10-2015, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 23 грудня 2015 року № 1339 (що був чинним до 21 листопада 2018 року), робітник більш високої кваліфікації повинен також володіти знаннями, навичками, вмінням виконувати роботу, передбачену кваліфікаційними характеристиками працівників нижчої кваліфікації цієї ж професії, тому роботи, що наведені у кваліфікаційних характеристиках нижчих розрядів, як правило, не зазначаються. При цьому за п. 6 ДСПТО 8121.С.24.10-2015 якщо виникає необхідність завдання та обов`язки, що включені до типової кваліфікаційної характеристики тієї або іншої професії, можуть бути розподілені між окремими виконавцями або коло завдань та обов`язків окремих робітників може бути розширене з дорученням їм робіт, передбачених для різних груп професій, рівних за складністю, виконання яких не потребує іншої кваліфікації. У зв`язку з тим, що окремі кваліфікаційні характеристики робітників містять тільки основні або типові завдання та обов`язки, роботодавець може доповнювати робочі інструкції видами робіт, які входять до складу технологічних карт, інструкцій, інших нормативних документів та визначені трудовим договором за умови додержання правил охорони праці, санітарних норм і вимог безпеки виконання робіт (т. 1, а. с. 222-228). Таким чином за вказаними нормативними актами до обов`язків розливальників сталі 6 розряду також віднесено й прибирання скрапу, шлаку та сміття в розливному прольоті, оскільки вони є працівниками вищої кваліфікації цієї ж професії. Суд враховує, що розглядаючи наявний трудовий спір, він має з`ясувати, чи містить рішення профспілкового органу про відмову у наданні згоди на накладення дисциплінарного стягнення правове обґрунтування, бо в разі відсутності в такому рішенні обґрунтування відмови у наданні згоди на накладення дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган має право на працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації накласти дисциплінарне стягнення. Згідно із частини 7 статті 43 КЗпП України рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. Аналогічні положення щодо обґрунтованості рішення профспілки про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з працівником містяться і в частині шостій статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». За аналогією правило частини 7 статті 43 КЗпП України та частини 6 статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» слід застосувати й до передбачених частиною другою статті 252 КЗпП України, частиною четвертою статті 41 цього Закону випадків отримання згоди профспілкового органу на притягнення працівників, членів виборних профспілкових органів до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до цього висновку за змістом вищезазначених норм права суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з`ясувати, чи містить рішення профспілкового органу власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення. В аспекті положень частини сьомої статті 43 КЗпП України і частини шостої статті 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" та з урахуванням вищезазначеного висновку слідує, що оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості. Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України, статті 1, 213 ЦПК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова "обґрунтований", яке означає "бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами". Отже рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника. Висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника, а за аналогією про відмову в притягнені до дисциплінарної відповідальності, може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичним обставинам і підставам звільнення працівника, його діловим і професійним якостям. Вказана правова позиція підтверджена постановами ВСУ по справам № 6-119цс15 та № 6-703цс15, № 265/6850/16-ц від 06.09.2018р. Натомість суд, вивчивши у сукупності встановлені обставини справи, дійшов висновку, що рішення про відмову у наданні дозволу на притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] є таким, що не ґрунтується на нормах закону. Так у посадовій інструкції позивача зазначено на обов`язок прибирати території комбінату (п. 2.4.1), а також на виконання організаційно-розпорядчих документів, що видаються на комбінаті, зокрема, розпорядження по конвертерному цеху від 12 січня 2018 року № 185 щодо його обов`язку прибирати територію безпосередньо на позначці + 0 в осях 30-32,34-41, 44-46. Таким розпорядженням зокрема встановлено перелік територій, які потрібно підтримувати в чистоті і порядку з визначенням переліку осіб, відповідальних за утримання в чистоті вказаних територій. Суд зазначає, що вказані локальні акти були чинними на момент виникнення спірних правовідносин та не оскаржувались [PERSON] . Також суд зазначає, що у матеріалах справи наявне розпорядження на 2017 рік начальника конверторного цеху ПАТ «МК «Азовсталь» від 12 січня 2017 року № 151, яким було передбачено прибирання в тому числі позивачем, території комбінату ще у 2017 році, зокрема на відмітці +0 у вісях 30-32, 34-46. При цьому судом вже було вище спростовано позицію сторони позивача про те, що на [PERSON] , як на розливальника сталі 6 розряду, не покладається функціональні обов`язки щодо прибирання скрапу, шлаку та сміття в розливному прольоті. Виходячи з того, що на [PERSON] було згідно із займаної ним посади розливальника сталі 6 розряду покладено посадові обов`язки щодо прибирання території на відмітці + 0 в осях 30-32,34-41, 44-46, то посилання позивача та його представників на те, що примушування [PERSON] до виконання дорученої йому роботи у зміні з 31 січня 2018 року на 1 лютого 2018 року по прибиранню території комбінату, є зміною суттєвих умов праці, про які представники відповідача повинні були ознайомити позивача не пізніше ніж за 2 місяця до їх настання за ст. 32 КЗпП України, є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону. Не приймає до уваги суд також посилання позивача та третьої особи щодо фактичного використання відповідачем на підставі розпорядження від 12 січня 2018 року № 185 примусової праці позивача, зважаючи на те, що виконання роботи, яка вимагалась від [PERSON] , була передбачена умовами укладеного позивачем на добровільній основі трудового договору, виходячи з функціональних обов`язків та займаної ним посади, що відповідає нормам КЗпП України та Конституції України. Отже виконання [PERSON] роботи по прибиранню території було передбачено як посадовою інструкцією, так і локальними актами комбінату, розробленими відповідно до діючого трудового законодавства. Таким чином суд розглядом справи встановив наявність усіх необхідних ознак скоєного дисциплінарного порушення [PERSON] , оскільки локальними нормативними актами відповідача визначався обов`язок позивача відповідно до його кваліфікації та займаної посади прибирати територію на позначці + 0 в осях 30-32, 34-41, 44-46. В той же час [PERSON] , усвідомлюючи, що на нього покладено обов`язок по прибиранню такої території, свідомо нехтуючи трудовою дисципліною, порушуючи Правила внутрішнього трудового розпорядку на комбінаті, відмовився виконувати доручення свого безпосереднього керівника, маючи при цьому усі можливості для прибирання такої території, оскільки не був задіяний на той момент у розливанні сталі. З огляду на викладене, [PERSON] порушив умови укладеного із ним трудового договору, що стало наслідком порушення позивачем трудової дисципліни, що перебувало між собою у причинному зв`язку. Таким чином розглядом справи суд дійшов висновку, що рішення Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» про відмову в наданні згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани не містить правового обґрунтування незаконності притягнення його до дисциплінарної відповідальності, не містить обставин, які відповідають встановленим судом фактам. Тому суд дійшов висновку, що відмова вказаної профспілки у надані дозволу на накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] є необґрунтованою. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такі заходи стягнення, як догана або звільнення, то суд погоджується із тим, що у представників відповідача були усі підстави та повноваження по накладенню на [PERSON] стягнення у вигляді догани за допущенні ним порушення. Суд при цьому не приймає до уваги посилання [PERSON] як на підставу обґрунтування заявлених вимог на те, що усі документи, надані представниками відповідача слід визнати неналежними доказами через їх складення на російській мові. Так з листа Міністерства юстиції, наданої позивачем, який має інформаційний характер і не встановлюють норм права, вбачається, що за «Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року, встановлюються єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та якими безпосередньо передбачено, що установи здійснюють діловодство державною мовою. Так документи оформлюються державною мовою, крім випадків, передбачених законодавством про мови в Україні (т. 1, а. с. 196-198). Аналогічним чином визначено Наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року за № 1000/5 «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», що наведені Правила встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності, які здійснюють діловодство державною мовою, а документи оформлюють державною мовою, крім випадків, передбачених законодавством про мови в Україні. В той же час за ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. В Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом. При цьому суд враховує, що наведений Наказ Мінюсту не є законом, а є підзаконним актом, а вищу юридичну силу за Конституцією України мають саме закони. Зазначений висновок випливає також з імперативної норми п. 4 ч. 1 ст. 92 Конституції України, за якою виключно законами України визначаються порядок застосування мов. Також за ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Зокрема Законом України «Про ратифікацію Європейської хартії регіональних мов або мов меншин» було ратифіковано Європейську хартію регіональних мов або мов меншин, підписану Україною 2 травня 1996 року (далі - Хартія). Також ст. 2 вказаного Закону вказано, що положення Хартії застосовуються зокрема до такої мови національних меншин України, як російська. Згідно ст. 4 такого Закону визначено, що стосовно російської мови, застосовуються пункти та підпункти статей 8-14 частини III Хартії. Так, відповідно до п. б) ст. 4 Закону України «Про ратифікацію Європейської хартії регіональних мов або мов меншин» застосовується п. с) ч. 2 ст. 9 «Судова влада» Хартії, що зобов`язує сторони не заперечувати дійсність для сторін процесу юридичних документів, складених в межах країни, виключно на тій підставі, що вони сформульовані регіональною мовою або мовою меншини, а також дозволяти подання документів і доказів регіональними мовами або мовами меншин. Більше того, згідно п. д) ст. 4 Закону України «Про ратифікацію Європейської хартії регіональних мов або мов меншин» Україна взяла на себе зобов`язання: заборонити застосування у внутрішніх правилах компаній і приватних документах будь-яких положень, що виключають або обмежують використання регіональних мов або мов меншин, принаймні між особами, що вживають одну і ту ж мову за (б) п. 1 ст. 13 Хартії «Економічне і соціальне життя»); а також запобігати практиці, спрямованій на відмову від використання регіональних мов або мов меншин в економічній або соціальній діяльності (с) п. 1 ст. 13 Хартії «Економічне і соціальне життя»). Таким чином, Конституцією України та Законом України «Про ратифікацію Європейської хартії регіональних мов або мов меншин» гарантується вільне використання в Україні мов національних меншин України, в тому числі, російської мови, та прямо забороняється застосування у внутрішніх правилах компаній будь-яких положень, що виключають або обмежують використання регіональних мов або мов меншин. З наведених положень актів вищої юридичної сили України доводи [PERSON] щодо порушення відповідачем Конституції України та обов`язку вести діловодство українською мовою, складати організаційно-розпорядчу документацію, службову документацію та вести інший документообіг виключно українською мовою є такими, що не ґрунтуються на вимогах міжнародних договорах та Основного Закону України. Посилання представників позивача на Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/99 від 14 грудня 1999 року по справі № 1-6/99, щодо офіційного тлумачення положень ст. 10 Конституції України, за яким українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом, стосується безпосередньо діловодства в органах державної влади та місцевого самоврядування, інших публічних сферах, до яких не відноситься діловодство на приватних господарюючих суб`єктах. Також не приймає суд посилання представників позивача на рішенням Конституційного суду України від 28 лютого 2018 року № 2-р/2018 по справі № 1-1/2018, яким було визнано таким, що є неконституційним Закон України «Про засади державної мовної політики» від 3 липня 2012 року та таким, що втратив чинність, яким визначалось (ст. 14), що сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою; у межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам ч. 3 ст. 8 такого Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою. Відповідно відсутність встановлення діючим законодавством про мови в Україні обмежень, щодо здійснення діловодства та складання організаційно-розпорядчої, службової, технічної документації приватними підприємствами, установами, організаціями російською мовою та при наявності прямої норми Конституції Україні, що гарантує вільне використання в Україні російської мови приватними господарюючими суб`єктами, діючих в Україні положень «Європейської хартії регіональних мов або мов меншин» свідчать про хибність позиції сторони позивача щодо недійсності документів ПрАТ «МК «Азовсталь» внаслідок їх складання російською мовою. Таким чином з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що відповідач витримав вимоги закону, прийнявши рішення про накладення на [PERSON] , розливальника сталі 6 розряду, дисциплінарного стягнення у вигляді догани, що знайшло своє відображення у наказі № 48тд від 28 лютого 2018 року. Враховуючи відсутність порушень відповідачем законодавства про працю при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, підстав для задоволення вимог останнього щодо скасування такого наказу та сплати йому 100% премії за лютий 2018 року немає, тому в задоволенні поданого позову [PERSON] суд відмовляє.

Outcome: dismissed