Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 24 грудня 2011 року між нею та ПАТ "Дельта Банк" було укладено кредитний договір № 003-21001-241211, відповідно до якого позивач отримала відкличну кредитну лінію у загальному розмірі 30000, 00 грн. При укладенні вищезазначеного договору позивач був позбавлений фактичної можливості вносити зміни до змісту кредитного договору, щодо істотних умов договору та відсоткової ставки і при його укладені мав можливість погодитись лише на ті умови, які були запропоновані йому банком. Відповідачем не дотримано істотних умов договору, а саме: щодо надання позичальникові повної, всебічної, об"єктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту. вищезазначені дії відповідача суперечать вимогам діючого законодавства України та завдають моральної та матеріальної шкоди, в зв"язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про визнання кредитного договору недійсним. Позивач в судове засідання не з'явилася, представником позивача подано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про день розгляду справи у суді був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно договору №003-21001-241211 від 24.12.2011 року на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, укладеного між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", останній зобов"язався надати відповідачу кредит шляхом відкриття клієнту відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30000 грн. та на день укладання цього договору встановити ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн., а позивач в свою чергу зобов"язувався щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості та оплату вартості послуг, які надаються банком при здійсненні розрахунково-касового обслуговування рахунку, в розмірі, строки та порядку, визначених правилами та тарифами. Згідно зі ст. 627 та відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Пунктом 5.19 договору № 003-21001-241211 від 24 грудня 2011 року встановлено, що підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він отримав повну, доступну та вичерпну інформацію щодо умов надання кредиту за договором, а саме - щодо сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, переліком та розміром всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, щодо розміру щомісячних платежів та орієнтованої сукупної вартості подорожчання кредиту, враховуючи розмір комісії. У п. 5.1. договору вказано, що з підписанням цього договору клієнт засвідчує, що він ознайомлений з правилами, тарифами та погоджується вважати їх обов'язковими до застосування до відносин, які виникли на підставі цього договору. Із договору випливає, що позивач ознайомився із умовами надання послуг ПАТ "Дельта Банк", тарифами та іншою інформацією, щодо отримання ним кредиту, що підтверджується його особистими підписами на договорі №003-21001-241211 від 24.12.2011 року. Таким чином, спростовуються твердження позивача, щодо ненадання йому відповідачем повної, всебічної, об"єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням договору. Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин повинен бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обмовлені ним. Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. В ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» зазначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно - правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком. Частиною 1 ст.628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно до вимог ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст.10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Відповідно до ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданих позивачем доказів судом встановлено, що при укладенні договору №003-21001-241211 від 24.12.2011 року сторонами було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними. На момент укладення вказаного договору усі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами сторін; правочин був спрямований на отримання кредиту та у його погашенні згідно умов даного договору. Доказів, які б спростовували ці факти, суду не надано. Укладений сторонами договір відповідає вимогам законодавства. За вищевказаним договором відповідач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а саме надав позивачу кредит у розмірі, встановленому договором, що не заперечувалося сторонами. Зважаючи на викладені обставини, а також те, що відповідачем не надано суду належних доказів і не доведено інших підстав, передбачених законом для визнання правочину недійсним, суд не вбачає підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed