Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1163 га за адресою: [ADDRESS] , які належать іпотекодавцю (відповідачу) [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 17587159,20 грн. шляхом визнання за позивачем права власності на вказане нерухоме майно. В обґрунтування позову ПАТ «Дельта Банк» вказав, що 20.09.2006р. між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 600000 дол. США з розрахунку 13,75 % річних на строк з 20.09.2006р. по 19.09.2016р. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки №09.05/001/102/06-Склв від 20.09.2006р. передала в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 392,80 кв.м., житловою площею 98,30 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , який належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 30.06.2004р.; земельну ділянку загальною площею 0,1163 га. з призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить іпотекодавцю на підставі акту про право приватної власності на землю №427220 та договору купівлі-продажу від 07.06.2005р. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредит у строки та розмірі, передбачені кредитним договором. На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013р. ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору від 20.09.2006р. В зв`язку з тим, що позичальник не виконав належним чином умови кредитного договору, станом на 15.05.2015р. за ним утворилась заборгованість в сумі 17587159,20 грн. (10327817,26 грн. - тіло кредиту, 4853275,09 грн. відсотки, 2406066,85 грн. - пеня) ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку загальною площею 0,1163 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У відзиві на позов [PERSON] просила у задоволенні позову відмовити. Вказує, що всупереч вимогам ст.1077 ЦК України ПАТ «Дельта Банк» не надав доказів проведення оплати за відступлення права вимоги. Звертає увагу суду також на те, що отримання ПАТ «Дельта Банк» за додатком №1 до договору купівлі-продажу права вимоги від 27.09.2013р., укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк», вимагає виконання нею зобов`язань за кредитним договором в іноземній валюті, що суперечить чинному законодавству. ПАТ «Дельта Банк» згідно ст.ст.1077-1084 ЦК України не вправі отримувати в рахунок виконання такого зобов`язання нерухоме майно, а тому, на думку відповідача, реальне настання правових наслідків, обумовлених цим договором є неможливим (а.с.15-18, т.2). Ухвалою суду від 03.10.2019р. заяву представника ТОВ «Гефест» про залучення правонаступника у справі задоволено. Залучено до участі у справі №296/7213/15-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (а.с.64). В заяві від 11.12.2019р. (а.с.94-95, т.2) про заміну предмета позову ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» просила суд: - звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 392,80 кв.м., житловою площею 98,30 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 30.06.2004р.; земельну ділянку загальною площею 0,1163 га. з призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі акту про право приватної власності на землю №427220 та договору купівлі-продажу від 07.06.2005р., кадастровий номер1810136600:05:018:0009, з метою погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» в сумі 748227 доларів США 33 центи, з яких 512280, 20 доларів США - кредит, 235947,13 доларів США проценти за користування кредитом, шляхом реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної об`єктом оціночної діяльності; - надати ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» нерухоме майно (житловий будинок та земельну ділянку) в управління на період його реалізації з метою збереження та забезпечення передпродажної підготовки. Від представника ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» Остащенко О.М. на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, відмови у задоволенні клопотань відповідача чи третьої особи про відкладення розгляду справи та ухвалення судового рішення. Відповідач [PERSON] в заяві від 28.10.2020р. просила розгляд справи відкласти, в зв`язку з неможливістю адвоката Ткаченка В.М., який представляє її інтереси, бути присутнім в засіданні суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що відповідач та його представник повторно не з`явилися в судове засідання, повторно не надали суду докази поважності причин неявки в судове засідання, відсутні підстави для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи. Судом встановлено, що 20.09.2016р. між ВАТ «Кредитпромбанк» (банком) та [PERSON] (позичальником) було укладено кредитний договір №09.05/001/06-Склв (надалі договір) (а.с.7-12, т.1), відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 600000 доларів США строком по 19.09.2016р. включно. Відповідно до п.1.3 договору процентна ставка за кредитами дорівнює 13,75% процентів річних. Згідно п.1.5. договору забезпеченням виконання зобов`язань за цим договором є майнова порука фізичної особи [PERSON] , а саме: іпотека житлового будинку, загальною площею 344,00 кв.м. та земельної ділянки, площею 0,1360 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , згідно з іпотечним договором №09.05/001/101/06-Склв від 20.09.2006р., а також майнова порука фізичної особи [PERSON] , а саме: іпотека житлового будинку, загальною площею 392,80 кв.м., та земельної ділянки загальною площею 0,1163 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , згідно з іпотечним договором №09.05/001/102/06-Склв від 20.09.2006р. Банк зобов`язався надавати позичальнику кредити у рахунок кредитної лінії згідно з письмовими заявками позичальника за умови, що загальний розмір заборгованості за кредитами не буде перевищувати суму, вказану у п.1.1 договору та після проведення позичальником страхування заставленого майна, відповідно до вимог цього договору та іпотечних договорів вказаних у п.1.5 цього договору. Пунктом 3.1. договору визначено, що позичальник зобов`язався починаючи з 25-го місяця дії кредитного договору забезпечити погашення отриманого кредиту шляхом внесення готівкою або шляхом безготівкового перерахування зі свого поточного/карткового рахунку грошових коштів у валюті отриманого кредиту на рахунок, вказаний в п.1.2. договору, у період з 01. по 10 число кожного календарного місяця, таким чином, що б станом на 11-те число календарного місяця, заборгованість за кредитами не перевищувала суму, визначену умовами даного договору. Відповідно до п.3.2 договору позичальник зобов`язався сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами до 10-го числа кожного календарного місяця включно, а також «19» вересня 2016р. або в день повного дострокового погашення кредитів шляхом внесення готівки в касу банку або безготівкового перерахування зі свого поточного рахунку. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок, вказаний у п.1.4 цього договору. Також, сторонами кредитного договору було укладено додаткові договори до кредитного договору №09.05/001/06-Склв від 2.09.2006р. (а.с.13-22). В той же день, 20.09.2006 року, для забезпечення в повному обсязі виконання грошових зобов`язань по вищевказаному кредитному договору, ВАТ «Кредитпробанк» (іпотекодержатель) та [PERSON] (майновий поручитель) уклали іпотечний договір №09.05/001/102/06- Склв, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського МНО Слюсар В.В. (а.с.23-28, т.1). Предметом іпотеки за цим договором сторони визначили: житловий будинок /літера А/, загальною площею 392,80 кв.м., житловою площею 98,30 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 30.06.2004р.; та земельну ділянку загальною площею 0,1163 га з призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі акту про право приватної власності на землю №427220 та договору купівлі-продажу від 07.06.2005р. Розділом 4 вказаного договору сторони погодили процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, відповідно до п.4.2 іпотечного договору сторони погодили, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно у випадку порушення боржником умов кредитного договору або іпотекодавцем умов цього договору. Також сторонами іпотечного договору 27.07.2009р., 21.10.2009р. було укладено додаткові договори до іпотечного договору (а.с.29-34). Відповідно до п.2.1. договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013р. ПАТ «Кредитпромбанк» (продавця) продав (відступив) права вимоги та передав їх ПАТ «Дельта банк» (покупцю), а останній погодився купити права вимоги, прийняти їх та сплатити загальну купівельну ціну (а.с.41-45, т.1). Згідно умов договору купівлі-продажу прав вимоги «права вимоги» означає всі права вимоги продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю щодо виконання позичальниками та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов`язків за кредитними договорами та договорами забезпечення. Пунктом 7.5. договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013р. сторони погодили, зокрема, що всі додатки та договори про внесення змін до цього договору складають його невід`ємну частину. Витяг з додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта банк» від 27.09.2013р. свідчить про те, що покупець отримав право вимоги по кредитному договору, боржником якого є [PERSON] , включаючи право вимоги по договору застави (а.с.47, т.1). На підставі поданої ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» заяви від 03.06.2019р. (а.с.24-25, т.2) ухвалою суду від 03.10.2019р. залучено до участі у справі правонаступника позивача ПАТ «Дельта банк» - ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» (а.с.62, т.2). Як вже зазначалось, в заяві від 11.12.2019р. ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» змінила предмет позову. Вказана заява згідно протокольної ухвали суду від 13.02.2020р. прийнята судом до розгляду. Згідно змісту позовної заяви підставою звернення стягнення на предмет іпотеки є невиконання боржником - [PERSON] умов кредитного договору щодо вчасного виконання грошового зобов`язання. Вирішуючи питання на предмет задоволення позову, суд враховує наступне. Правовідносини пов`язані із зверненням стягнення на іпотечне майно та захистом права власності врегульовані Цивільним кодексом України від 2003 року № 435-IV ( далі ЦК ) та Законом України « Про іпотеку» 2003 року № 898-IV ( далі Закон 898-ІV). Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Приписами ст.1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Положеннями ч.1, ч.4 ст.33 Закону України «Про іпотеку» також передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Судом встановлено, що кредитний договір №09.05/001/06-Склв від 20.09.2006р. сторонами укладено в письмовій формі, визначено його розмір, умови надання кредиту та умови повернення кредитних коштів. Проте, позивачем не надані суду жодні первинні бухгалтерські документи (їх засвідчені копії), що могли б підтвердити факт здійснення бухгалтерської операції щодо видачі кредиту [PERSON] та наявну суму заборгованості позичальника. В обгрунтування суми заборгованості за кредитом позивачем надано розрахунок заборгованості за договором кредиту №09.05/001/06-Склв від 20.09.2006р., згідно з яким заборгованість станом на 15.05.2015р. склала: 502097,82 дол.США заборгованість за тілом кредиту, 235947,13 дол. США - відсотки (а.с.90-91, т.1). Водночас, згідно заяви про зміну предмету позову сума боргу складає: 512280,20 дол.США - кредит, 235947,13 дол. США - відсотки, що не відповідає сумі, яка вказана у зазначеному вище розрахунку (а.с. 94, 95 т.2). Таким чином, сума заборгованості за кредитом, яка вказана в заяві про зміну предмету позову (тіло кредиту - 512280,20 дол.США.) не відповідає сумі заборгованості, яка вказана в розрахунку заборгованості (тіло кредиту - 502097,82 дол.США.). В свою чергу відсутність первинних документів про надання кредиту, нарахування відсотків (виписка по банківському рахунку, платіжне доручення, меморіальний ордер) та погашення заборгованості по кредитному договору, позбавляють суд можливості перевірити обставини, викладені в позовній заяві щодо фактичного здійснення бухгалтерської (господарської) операції про надання кредиту, та наявної суми заборгованості. Верховний суд у постанові від 30.01.2018р. по справі №161/16891/15-ц дійшов до висновку про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Так, згідно ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Частинами 3 та 6 ст.8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що: - відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів; - керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку. Враховуючи п.2.1.1. Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Національного банку, від 30.12.1998, №566, підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та можуть складатися у паперовій формі та/або у вигляді електронних записів (у формі, яка доступна для читання та виключає можливість внесення будь-яких змін). У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Відповідно до п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Оцінивши надані позивачем докази за свої внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що виконаний банком розрахунок заборгованості, за відсутності первинних документів, не є достатнім доказом заборгованості за кредитом. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). Приписами ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На переконання суду позивачем не надано суду достатніх доказів на підтвердження обставин існування заборгованості за кредитним договором, натомість наявні розбіжності щодо суми заборгованості, що визначена в розрахунку позивача та в заяві про зміну предмету позову, за вказаних обставин суд не вбачає підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed