Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивачка звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом в якому просить визнати договір купівлі-продажу, укладений між нею та Державним підпри\-ємством «[PERSON] ст. Мелітополь» дійсним, та визнати за нею право власності на кафе «Світлячок», розташоване за адресою Запорізька область м. Мелітополь вул. Ломоносова, 331, мотивуючи свої вимоги тим, що 02 лютого 1998 року вона уклала договір оренди дер\-жавного майна, відповідно до якого Державне підприємство „[PERSON] ст. Мелітополь" передало їй в оренду кафе „Світлячок", розташоване за адресою: м. Мелітополь вул.. Ломоносова, 331. 12 лютого 1998 року за пропозицією орендодавця було укладено доповнення до договору з умовою, що до 01 квітня 1999 року позивачка зо\-бов'язана придбати кафе „Світлячок". Після отримання дозволу на відчуження вказаного кафе, 29 січня 1999 року згідно протоколу №1 від 29 січня 1999 року конкурсних торгів щодо продажу кафе «Світлячок» (вул.. Ломоносова, 338), переможцем було визначено ЧО [PERSON]. Згідно довідки [PERSON] внесла за купівлю кафе «Світлячок» ( вул.. Ломоносова, 338) суму в розмірі 33240,00 гривень. В подальшому відповідач ухиляється від завершення оформлення договору купівлі - продажу, тому вона була змушена звернутись до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Представник державного підприємства „Придніпровська залізни\-ця" в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, які викладені у візову на позов. Так, згідно вказаного відзиву вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним не підлягають задоволенню, оскільки дані відносини сторін регулюються ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)». Згідно ст. 23 вказаного закону право власності на державне майно підтверджується договором купівлі-продажу, якого позивач не надав. Згідно ст. 4 цього закону продавцями обєктів малої приватизації, що перебувають у загальнодержавної власності є Фонд державного майна України в особі його регіональних представництв та створені місцевими Радами органи приватизації. Продаж державного майна здійснюється за конкурсом, конкурсною комісією, створеною органом приватизації. Однак, регіональне відділення Фонду державного майна України не здійснювало дій по підготовці та продажу спірного майна. Крім того, всупереч вимог ст. 153 ЦК України, позивачем не надано доказів, що сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору, а протокол №1, затверджений 29.01.1999 директором ДП «[PERSON] ст. Мелітополь» та довідка директора ДП «[PERSON] ст. Мелітополь» не може бути доказами укладання купівлі-продажу кафе «Світлячок». Вимоги щодо визнання за позивачем права власності на кафе «Світлячок» також не підлягають задоволенню, у звязку з тим, що згідно ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР (1963 року) право власності виникає з моменту передачі речі, а ст. 22 ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» право володіння, користування і розпорядження обєктом приватизації переходить до покупця з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Посилання позивача, як на підтверджуючу обставину укладання купівлі-продажу наявність договору оренди не може бути прийнято судом до уваги, оскільки згідно ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» орендодавцем мав бути Фонд державного майна України, в особі його регіонального відділення, крім того, субєкт, який бажає укласти договір оренди державного майна до його укладання повинен зареєструватись, як субєкт підприємницької діяльності. При цьому з матеріалів справи вбачається, що в конкурсній комісії по продажу кафе ДП «[PERSON] ст. Мелітополь» брали участь ПП [PERSON] та ТОВ «Фермерське господарство», [PERSON] отримала свідоцтво про право на зайняття підприємницькою діяльністю з 01.06.1999, отже вона безпідставно брала участь у конкурсі, як підприємець. Таким чином, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту укладання договору купівлі-продажу, позовні вимоги безпідставні та не підлягають задоволенню. Крім того, представник відповідача просив суд застосувати до позовної заяви строк позовної давності та з цих підстав залишити позовні вимоги позивача без розгляду. Представник КП «ММБТІ» [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що за адресами: Запорізька область, м. Мелітополь, вул.. Ломоносова, 331,338 кафе «Світлячок» не зареєстровано, за вказаними адресами маються відомості про житлові будинки. 19.10.2017 ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду витребувано з КП «Мелітопольське МБТІ» інвентарні справи обєктів за адресами: Запорізька область, м. Мелітополь, вул.. Ломоносова, 331,338. 05.02.2018 позивачем суду надано запитання відповідно до вимог 93 ЦПК України. 15.02.2018 відповідачем суду надано відзив та відповіді на запитання позивача. 25.04.2018 ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду замінено відповідача ДП «Придніпровська залізниця» на ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця». 25.04.2018 ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду зобовязано відповідача ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» надати методику розрахунку залишкової балансової вартості кафе «Світлячок» з урахуванням амортизації і коефіцієнту інфляції станом з 01.09.2007 по теперішній час по рокам. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 19.05.1967 рішенням виконкому Мелітопольської міської Ради депутатів трудящих було відведено земельну ділянку для ресторану ст. Мелітополь для проектування та будівництва павільйону по продажу гарячих блюд, площею 240 кв.м. за рахунок земель ДЕУ-26 у смузі відчуження./т. 1 а.с.137/ 01.06.1967 рішенням виконкому Мелітопольської міської Ради депутатів трудящих було відведено земельну ділянку для ресторану ст. Мелітополь для проектування та будівництва павільйону по продажу гарячих блюд, площею 240 кв.м. за рахунок земель ДЕУ-26 у смузі відчуження автомагістралі Москва-Сімферополь./т. 1 а.с.209-210/ 19.10.1995 здійснено викопіювання присадибної ділянки №331 по вул.. Ломоносова у м. Мелітополь та складено звідний акт вартості будівель та споруд домоволодіння 331 по вул.. Ломоносова у м. Мелітополь./т. 1 а.с.75, т. 2 а.с.41/ 05.09.1996 видано свідоцтво про реєстрацію(перереєстрацію) субєкта підприємницької діяльності юридичної особи про реєстрацію ДП кафе станції Мелітополь./т.2 а.с.27/ Згідно довідки №3596 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України керівником ДП кафе ст. Мелітополь станом на 18.09.1996 є [PERSON]Г./т. 1 а.с.237/ 08.10.1996 наказом №384 Державної адміністрації залізничного транспорту України [PERSON] призначено директором ДП «кафе ст. Мелітополь» з 08.10.1996 по 08.10.2001 на умовах контракту./т. 2 а.с.143/ 01.06.1999 [PERSON] отримала свідоцтво №004311 про державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності фізичної особи./т. 1 а.с.16/ 25.06.2004 міським головою Мелітопольської міської ради надано відповідь, згідно якої [PERSON] зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності фізична особа./т.1 а.с.38/ 27.04.1999 директором КП Кафе ст. Мелітополь [PERSON] видано довідку №87 про внесення [PERSON] грошових коштів за кафе «Світлячок» у сумі 33240,00 грн./т. 1 а.с.17/ 25.01.1999 наказом директора кафе ст. Мелітополь №3 створено комісію для проведення конкурсного продажу./т. 1 а.с.69/ 29.01.1999 комісією ДП кафе ст. Мелітополь складено протокол №1 згідно якого переможцем конкурсу купівлі кафе стала ПП [PERSON] комісія прийшла висновку продати кафе «Світлячок» по його балансовій вартості 27812,32 грн./т. 1 а.с.31/ Згідно наданої копії довідки ДП «[PERSON] ст. Мелітополь» а 27.04.1999 року, [PERSON] дійсно внесла за покупку кафе «Світлячок» суму у розмірі 33 240 гривень, в тому числі з ПДД./т. 1 а.с.70/ В матеріалах справи маються копії квитанцій до прибуткового касового ордеру від 10.02.1999 про прийняття від [PERSON] за кафе «Світлячок» коштів у сумі 5500,00 грн., 03.02.1999 2000,00 грн., 02.03.1999 10865,00 грн., 02.03.1999 9365,00 грн. /т. 1 а.с.59-60/ 10.01.2002 головним бухгалтером ДП «[PERSON] ст. Мелітополь» та [PERSON] складено акт звірки взаємних розрахунків на суму 33240,00 грн./т.1 а.с.72/ 30.01.2002 Запорізька дирекція залізничних перевезень повідомило, що кафе «Світлячок», розташоване за адресою: м. Мелітополь, вул.. Ломоносова, 331 не передано на баланс Запорізької дирекції залізничних перевезень, про що свідчить наказ начальника дороги №6110/Н від 26.10.2001 та на теперішній час знаходиться на балансі ДП «[PERSON] ст. Мелітополь»./т.1 а.с.73/ 29.01.2002 №ЦРП-164 [PERSON] повідомлено про можливість звернення до господарського суду Запорізької області з позовом про визнання угоди купівлі-продажу кафе «Світлячок» дійсною./т. 1 а.с.74/ 29.01.2013 державним реєстратором виконавчого комітету Мелітопольської міської ради винесено повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем, згідно якого 29.01.2013 внесено запис №21010060004019624 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем [PERSON], [NUMBER]./т. 1 а.с.39/ 30.07.2003 місцевим судом м. Мелітополь у Запорізькій області [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 367 КК України, з застосуванням ст. 70 КК України призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 3 п. «а» ЗУ «Про амністію» від 05.07.2001 звільнено від відбування покарання./т.1 а.с.232/ Згідно статуту ДП кафе ст. Мелітополь місцезнаходження підприємства: 332304, Запорізька область, м. Мелітополь, вул.. Фрунзе, 63./т.2 а.с.19-21/ У газеті «Новий день» було надруковане оголошення в рубриці «Прес-служба виконкому повідомляє», що ДП «[PERSON] ст. Мелітополь» ліквідується шляхом приєднання до ДП «Придніпровська залізниця», яке виступає його правоприємником згідно наказу №610/71 від 26.10.2001./т. 2 а.с.24/ 26.02.2002 начальником управління по реформуванню підприємств направлено лист №ЦРП - 294 згідно якого, правонаступником майнових прав та обовязків ДП «[PERSON] ст. Мелітополь» є Придніпровська залізниця./т. 1 а.с. 61/ Згідно наданої копії договору оренди державного майна від 02 лютого 1998 року, Державне підприємство «[PERSON] ст. Мелітополь» і [PERSON] уклали договір оренди кафе „Світлячок", розташовано\-го за адресою: м. Мелітополь, вул. Ломоносова, 331, загальною площею 200м2, балансовою вартістю на 01.02.1998 року 28600-80 гривень. Згідно наданої копії акту прийому - передачі від 02 лютого 1998 року, Державне підприємство „[PERSON] ст. Мелітополь" передає, а [PERSON] приймає в оренду майно - кафе „Світлячок" окрема споруда, розташована за адресою: м. Мелітополь, вул. Ломоносова 331. Також мається список обладнання переданого в оренду (додаток до акту прийому передачі від 02.02.1998)./т.1 а.с.62, 63/ Згідно наданої копії додаткової згоди від 12.02.1998 року, і договору оренди державного майна від 02.02.1998 року, сторонами внесено зміни в п.п. 1.1. та 2.1. наступного змісту: орендодавець передає, а орендар приймає у володіння та користування наступ майно: приміщення кафе „Світлячок", загальною площею 2 00 кв. метрів, розташоване за адресою: м. Мелітополь, вул. Ломоносова, 338 і обладнання, перераховане у Додатку № 1 до Договору. Баланс: вартість майна, що передається складає 28600-80 гривень. Відповідно до вимог п.2.1. додаткової згоди, майно передається на наступних умовах: до 01 квітня 1999 року орендатор зобов'язується купити орендоване майно за його балансовою вартістю і сплатити податок на додану вартість у відповідності з встановленим порядком. Згідно наданої копії повідомлення від 06.01.1999 року на імя директора державного підприємства „[PERSON] ст. Мелітополь", Державна адміністрація залізничного транспорту України не заперечує щодо відчуження шляхом продажу приміщень кафе „Світлячок" у м. Мелітополь, вул. Ломоносова, 338... В цьому ж повідомленні вказано, що продаж зазначеного об'єкту має бути здійснено згідно з чинним законодавством та Інструкцією про відчуження державного майна підприємства, що знаходяться у сфері управління Міністерства транспорту України, затвердженою наказом Мінтрансу від 08.04.1998 р за № 116. /т. 1 а.с.64/ 16.01.1995 головним архітектором м. Мелітополь видана довідка, згідно якої за ДП «[PERSON] ст. Мелітополь» значаться земельні ділянки, серед яких кафе «Світлячок» - площею 0,25 га по вул.. Ломоносова, 338./т. 1 а.с.76/ 13.03.1997 директором ДП «Світлячок» надано запит начальнику земельного відділу про проведення інвентаризації земельних ділянок у тому числі кафе «Світлячок»./т.2 а.с.26/ 1998 року було заведено справу про встановлення зовнішніх меж землекористування для підготовки видачі Державного акту на право користування землею кафе «Світлячок»./т.2 а.с.25/ 6.01.1998 складено акт визначення та погодження меж землекористування кафе «Світлячок» та схему розташування землекористування./т. 1 а.с.138,139/ 10.01.1998 складено акт про встановлення на місцевості зовнішньої межі кафе «Світлячок» ДП «[PERSON] ст. Мелітополь» та схему зовнішніх меж землекористування/т.2 а.с.32, 33/. 20.01.1998 видано паспорт на ділянку землекористування ДП «[PERSON] ст. Мелітополь» юридична адреса: м. Мелітополь, вул.. Фрунзе, 63, земельна ділянка вул.. Ломоносова, 338./т. 2 а.с.35/ 16.03.1998 Мелітопольською міжрайонної державною інспекцією екологічної безпеки складено висновок по матеріалам відводу (вибору, інвентаризації) земельної ділянки №93 ДП кафе «Світлячок» ст. Мелітополь./т.2 а.с.36/ 07.03.2003 начальником вокзалу станції Мелітополь надано прохання начальнику Мелітопольського бюро технічної інвентаризації про проведення обстеження та виготовлення технічної документації на будівлі у тому числі розташовані за адресою: м. Мелітополь, вул.. Ломоносова, 331, кафе «Світлячок»./т.2 а.с.43/ 26.04.2004 головним архітектором м. Мелітополь надано інформацію №522 згідно якої адресний номер кафе «Світлячок», яке знаходиться в північній частині вул.. Ломоносова, не присвоювався, через відсутність документів в УМА на відведення земельної ділянки під його будівництво./т. 1 а.с.79/ 18.02.2004 головним архітектором м. Мелітополь надано інформацію №624 у якій перелічено документи, які необхідно надати для отримання адресного номеру кафе «Світлячок»/т. 1 а.с.81/ Згідно листа про надання інформації начальника управління містобудування та архітектури від 15.09.2017 №279 обєкт по вул.. Ломоносова, 331 знаходиться поза межами міста Мелітополь, а саме на землях Семенівської сільської ради Мелітопольського району, обєктом №338 по вул.. Ломоносова зазначено житловий будинок, адресний номер обєктам не присвоювався./т. 1 а.с.128/ 02.03.2018 на адресу суду надійшло повідомлення КП «ММБТІ» ММР ЗО від 27.02.2018 згідно якого за архівними даними БТІ за адресою: м. Мелітополь вул.. Ломоносова, 338 зареєстровано право власності на житловий будинок, за фізичними особами, що не є сторонами у справі; за адресою: м. Мелітополь вул.. Ломоносова, 331 заведено інвентарну справу на будівлю з обслуговуючими спорудами, інформація щодо реєстрації права власності на вказаний обєкт в КП «ММБТІ» ММР ЗО відсутня./т. 2 а.с.40/ 30.07.2014 головою комісії з реорганізації в.о. начальника залізниці видано наказ №585/11 про списання з балансу підрозділу будівлю кафе «Світлячок» без залишкової вартості, первісною вартістю 103708,00 грн., 1969 року побудови, інв..№4100014./т. 2 а.с.59/ 31.07.2014 складено акт списання основних засобів обєкту з інвентарним номером №4100014./т. 2 а.с.60/ В матеріалах справи мається Облікова політика ДП «Придніпровська залізниця», затверджена Наказом начальника залізниці №54/Н від 04.02.2008, наказ про затвердження строків корисного використання основних засобів та змін і доповнень до облікової політики Укрзалізниці та строки корисного використання основних засобів та змін і доповнень до облікової політики Укрзалізниці./т.2 а.с.121-127, 128,129/ 18.11.2004 ухвалою Апеляційного суду Запорізької області №22-2786/2004 скасовано ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду від 12.07.2004, а справу повернути до місцевого суду. В ухвалі вказано, що у лютому 2002 року [PERSON] звернулась з позовом про визнання права власності на кафе «Світлячок»./т.1 а.с.34-36/ На момент виникнення правовідносин між [PERSON] та Державним підприємством «[PERSON] ст. Мелітополь» діяв ЦК України в редакції 1963 року. Відповідно до вимог ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року), за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до п.2 Інструкції про відчуження державного майна підприємств, що знаходяться у сфері управління Міністерства транспорту України, затвердженою наказом Мінтрансу від 08.04.1998 року за № 116, рішення про відчуження державного майна приймається безпосередньо підприємством. Відповідно до п. 16 вказаної інструкції, продаж основних невиробничих фондів здійснюється підприємством виключно на конкурсних засадах. Відповідно до п. 17 вказаної Інструкції, для проведення конкурсного продажу наказом по підприємству створюється конкурсна комісія під головуванням керівника, або одного із його заступників. Відповідно до умов п. п. 19-21 вказаної Інструкції засідання комісії вважається правомочним за умови участі в ньому 2/3 членів комісії. Усі рішення приймаються простою більшістю голосів присутніх на засіданні членів комісії. Усі засідання комісії оформляються протоколом, який затверджується керівником підприємства. Переможець конкурсу визначається комісією з числа учасників на підставі запропонованої ними ціни та виконання інших умов конкурсу. Відповідно до положень ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1964 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналізуючи надану Запорізькою дирекцією залізничних переве\-зень довідку від 05.10.2007 року за № 1086, стосовно того, що бу\-дівля кафе «Світлячок» знаходиться на балансі Запорізької дирек\-ції залізничних перевезень, суд доходить висновку що перебування майна, у тому числі приміщень, споруд, будинків на балансі під\-приємства (організації) не є безспірною ознакою його права влас\-ності. Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу й вартості майна. Балансне визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства (організації). Суд не бере до уваги посилання відповідача на пропуск позивачем строків позовної давності, оскільки позивач до суду з приводу спірного кафе уперше звернулась у лютому 2002 року, після чого справа знаходилась у провадженні судів різних інстанцій. Таким чином, позивачем було дотримано строків звернення до суду. Таким чином, суд доходить висновку, що 29 січня 1999 року між [PERSON] та Державним підприємством «[PERSON] ст. Мелітополь», було укладено договір купівлі-продажу кафе «Світлячок», що розта\-шоване за адресою: м. Мелітополь, вул. Ломоносова, 331, [PERSON] виконала умови вказаного договору, шляхом внесення визначе\-ної суми до каси підприємства. Однак, враховуючи, що згідно інвентарних справ та пояснень представника КП «ММБТІ», наданих ним у судовому засіданні кафе «Світлячок» за адресами: м. Мелітополь, вул. Ломоносова, 331, 338 не зареєстровано суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позову в частині визнання за позивачем права власності на кафе, виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 325 ЦК України право приватної власності: 1. Суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. 2. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Згідно доданих до матеріалів справи письмових пояснень представника відповідача, від 05.05.2018, на балансі структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних переве\-зень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» станом на 04.05.2018 будівля кафе «Світлячок» не обліковується. Згідно цього ж листа на підставі наказу Міністерства інфраструктури від 29.07.2014 від № 359, у звязку з непридатністю до подальшої експлуатації повністю з амортизованого обєкту основних засобів та на виконання наказу Державного підприємства «Придніпровська залізниця» від 30.07.2014 № 585/Н «Про списання обєкта основних засобів», будівля кафе «Світлячок» без залишкової вартості, первісною вартістю 103708.00 грн., 1969 року побудови, була списана з балансу встановленим порядком. На момент розгляду справи у суді позивач та його представник не надали суду доказів, що будівля кафе «Світлячок», у такому вигляді, якому вона була на момент продажу відповідно до акта прийому передачі від 02.02.1998, та переліку обладнання до акту приймання передачі від 02.02.2018, існує на теперішній час. Виходячи з наведеного суд позбавлений права визнати права власності на обєкт доказів існування якого в суді позивачем та його представником не доведено. У даному випадку до позивача могло би перейти право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва обєкту, а не право власності на нерухоме майно, однак, такі вимоги не були заявлені позивачем, а суд не може виходити за межі позовних вимог. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача до відповідача про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме необхідно визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, та відмовити у визнанні права власності на кафе «Світлячок» за позивачем.

Outcome: partial