Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду із заявою, в якій вказує, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] 12.11.2007 р. уклали кредитний договір № VIWWGА00001700 . Відповідно до п. 7.1. якого Банк зобов'язався надати третій особі [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 56 000.00 [Долар США] строком до 12.11.2027 р., а третя особа зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і третя особа 12.11.2007 р. уклали договір іпотеки № VIWWGА00001700. Згідно з п. 35.3 договору іпотеки третя особа - [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 200.00 кв. м., житловою площею 65.60 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, [PERSON] зобов'язання за кредитним договором не виконав . ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 30.09.2011 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, загальною площею 200.00, житловою площею 65.60 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570). Відповідно до ст. 40 ЗУ "Про іпотеку" та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Згідно з інформацією, що міститься в домовій книзі, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], 2008 р.н. Згідно ч. 1 ст. 242 Цивільного Кодексу батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином, відповідач та усі інші мешканці підлягають виселенню з житлового дому, розташованого за адресою: [ADDRESS] Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. Наявність осіб, зареєстрованих по квартирі, на яку звертається, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Також, договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Просить [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] виселити з будинку [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON] . Стягнути судові витрати . В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ « Приватбанк» [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити з підстав, наведених в заяві, пояснивши, що з часу постановлення рішення суду погашення заборгованості за кредитним договором не проводилось. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON], та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися, хоч про слухання справи неодноразово повідомлені у встановленому законом порядку відповідно до ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомили. Заяв про відкладення розгляду справи від них не надійшло . Представник служби у справах дітей Тиврівської РДА [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч про слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку відповідно до п. 5 ч.5 ст. 74 ЦПК України. Заяв про відкладення розгляду справи від нього не надійшло . Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 12.11.2007 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № VIWWGА00001700 за умовами якого позивачем було надано [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 56000 дол. США строком з 12.11.2007 року по 12.11.2027 року . В забезпечення зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено та нотаріально завірено іпотечний договір від 12.11.2007 року. Предметом іпотеки є нерухомість, а саме: житловий будинок, загальною площею 200.00 кв. м., житловою площею 65.60 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. У зв'язку із невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору № VIWWGА00001700 від 12.11.2007 року 30.09.2011 року Тиврівським районним судом прийнято рішення, про стягнення заборгованості по кредитному договору, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. З часу постановлення рішення погашення заборгованості за кредитним договором не проводилось. Відповідно до записів домової книги у вказаному будинку зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Рішенням Тиврівського районного суду від 11 липня 2013 року [PERSON] виселено з предмету іпотеки. Малолітній [PERSON] народився після укладення договору іпотеки, 02.01.20008 року, [PERSON] зареєстрований в зазначеному будинку 28.05.2012 р. без згоди іпотекодержателя. Тобто, на момент укладення договору іпотеки права власності чи права користування предметом іпотеки вони не мали. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Статтею 39 ЗУ "Про іпотеку" передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців. У ч.1 ст.40 цього ж Закону зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У ч. 2 і 3 ст. 40 ЗУ "Про іпотеку" встановлений порядок дій банку: після ухвалення рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено ч.3 ст.109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч.1 ст.35 ЗУ «Про іпотеку». ЗУ "Про іпотеку" передбачає можливість виселення мешканців будинку, який перебуває в іпотеці, в судовому порядку як під час задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, так і в подальшому, але з дотриманням обов'язкової процедури письмового попередження про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця. Пунктом 43 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року судам рекомендовано враховувати при розгляді таких справ таке, що «Частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк». З матеріалів справи вбачається, що банком 21.10.213 р. рекомендованим листом відповідачам направлялася письмова вимога про добровільне звільнення житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, що стверджується її копією та реєстром поштових відправлень ( а.с. 17-19). Відповідачі не звільнили житловий будинок, на який звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя і на даний час. Зважаючи на таку норму закону та дотримання Банком обов'язкової процедури письмового попередження відповідачів про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця, позов про виселення з житлового будинку підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача 229, 40 гривень на відшкодування сплаченого судового збору.

Outcome: approved