Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

У грудні місяці 2016 року Хмельницька житлово-експлуатаційна контора №1 звернулася до суду із позовом до [PERSON]Л, який обґрунтовує тим, що відповідач всупереч Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плату за житлово-комунальні послуги за затвердженими в установленому законом порядку тарифами, як власники житла у період з 01 липня 2012 по 01 грудня 2016 року не вносила, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 1 191,65 грн. 25 листопада 2016 року ухвалою суду відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача. Просить стягнути заборгованість в примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, повідомлена про розгляд справи у визначеному законом порядку Суд, заслухавши доводи представника позивача, викладені в позовній заяві, перевіривши матеріали справи доказами, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно установлено, що відповідач [PERSON] є наймачем квартири за № 39 у будинку № 1-Г по вулиці Курчатова у м. Хмельницькому відповідно до довідки ЖЕК № 1 від 31.08.2016 року. Означений будинок № 1-Г, що по вулиці Курчатова у м. Хмельницькому перебуває на обслуговуванні ЖЕКу №1, який надає послуги з утримання цього будинку та прибудинкової території. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06 2004 року за №1875-ІУ. Розподіл житлово-комунальних послуг залежно від функціонального призначення проведений у статті 13 Закону України № 1875-ІУ. Згідно зі ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до статті 20 Закону України №1875-ІУ, пункту 1.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 споживач) фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу) зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлювалися та коригувалися рішеннями виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 259 від 28.05.2009року, № 85 від 27.01.2011 року та від 11.04.2013 року за № 269. Відповідно до статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов'язаний укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Обов'язку споживача житлово-комунальних послуг укласти договір з виконавцем послуг, що передбачений пунктом 3 частини 2 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідає обов'язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Отже, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам частини 3 статті 6, статтям 627, 630 ЦК України та статтям 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Судом достовірно установлено, що відповідач не виконує обов»язку по оплаті отриманих послуг з утримання будинку та прибудинкової території суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого до неї позову про стягнення заборгованості за період з 01 липня 2012 по 01 грудня 2016 року в розмір 1 191,65 грн. Відповідно до положень ст. 162 ЖК УРСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Однак суд приходить до висновку про те, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки за п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", підпунктом 1 пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, оскільки такі висновки узгоджуються із вимогами закону та практикою Верховного Суду України (постанови від 10 жовтня 2012 року № 6-110цс12 та від 30 жовтня 2013 року № 6-59цс13). Суд не знаходить підстав щодо застосування строків давності, оскільки заяви до суду про пропущення такого строку відповідач [PERSON] суду не подавала, хоча вимоги щодо стягнення заборгованості заявлені поза межами трирічного строку. Тому слід стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 1 191,65 грн. та судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved