Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним чином. 02.07.2013 року рішенням загальних зборів уповноважених членів Спілки Співвласників майна реорганізованого КСП «Промінь» с.Брицьке, згідно поданої ним, [PERSON], заяви, було вирішено виділити на вартість належних майнових паїв приміщення [ADDRESS] (склад сільськогосподарської продукції), (літ.А, загальною площею 1573,2 кв.м, що складається з приміщення складу « 1-1», площею 1498,2 кв.м; комори « 1-2», площею 5,7 кв.м; комори « 1-3», площею 9,0 кв.м; коридору « 1-4», площею 10,0 кв.м; підсобного приміщення « 1-5», площею 18,2 кв.м.; коридору « 1-6», площею 10,4 кв.м; комори « 1-7», площею 9,0 кв.м, комори « 1-8», площею 5,9 кв.м, коридору « 1-9», площею 6,8 кв.м. ), 1976 року побудови, розташований по [ADDRESS], вартістю 115342 грн. Вказана будівля була передана згідно акта приймання - передачі від 19.08.2013 року. Однак, ураховуючи те, що така будівля в 1976 році була побудована без дозволу на виконання будівельних робіт, тому він в порядку передбаченому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», з метою належного правового оформлення правовстановлюючих документів на дану будівлю телятника виготовив технічний паспорт, звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж будівлі, що встановлюють відповідність будівлі вимогам надійності і безпечної експлуатації. Для подальшого оформлення права власності на вказану будівлю та реєстрації її в передбаченому чинним законодавством порядку в Державній реєстраційній службі, згідно вимог чинного законодавства, передбачена обов'язкова наявність у суб'єкта містобудування земельних ділянок, на яких розміщені такі об'єкти, документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщено об'єкт. Однак, як зазначає Головне управління Держземагенства у Вінницькій області в своєму листі від 26.11.2013 року, згідно положень ст.134 Земельного Кодексу України для того щоб оформити земельну ділянку під будівлею спочатку необхідно оформити та зареєструвати в передбаченому чинним законодавством порядку право власності на будівлі (споруди), які знаходяться на даній земельній ділянці, що прямо суперечить нормам п.30 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів з питань регулювання містобудівної діяльності» від 20.11.2012 року №5496-VI, де зазначено, що власник (користувач) земельної ділянки може через ДАБІ України ввести в експлуатацію, і в подальшому зареєструвати в органах Укрдержреєстру речове право власності на об'єкти нерухомого майна, які на ньому розташовані. Внаслідок викладених обставин Державна реєстраційна служба у Липовецькому районі відмовляє йому, [PERSON], у прийнятті та реєстрації права власності на приміщення [ADDRESS] вартістю 115342 грн. Позивач вважає, що в даному випадку порушуються його права та охоронювані законом інтереси, що стосуються його права власності на нерухоме майно, відтак просив суд здійснити захист його прав у визначений законодавцем спосіб шляхом визнання права власності на вищевказане нерухоме майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача сільський голова Брицької сільської ради Липовецького району в судове засідання також не з'явився, в заяві яку направив в адресу суду, вказав, що проти задоволення позову не заперечує, просить розгляд справи проводити за його відсутності. Ураховуючи те, що сторони скористались своїми правами, що передбачені ч.2 ст.158 ЦПК України, тому суд не вбачає перешкод для розгляду справи в даному судовому засіданні на підставі доказів, які містяться у справі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши обставини справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Статтею 328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Із здобутих у справі доказів судом встановлено, що позивач [PERSON] набув у власність майно, що є предметом даного спору, зокрема приміщення [ADDRESS] (склад сільськогосподарської продукції), (літ.А, загальною площею 1573,2 кв.м, що складається з приміщення складу « 1-1», площею 1498,2 кв.м; комори « 1-2», площею 5,7 кв.м; комори « 1-3», площею 9,0 кв.м; коридору « 1-4», площею 10,0 кв.м; підсобного приміщення « 1-5», площею 18,2 кв.м.; коридору « 1-6», площею 10,4 кв.м; комори « 1-7», площею 9,0 кв.м, комори « 1-8», площею 5,9 кв.м, коридору « 1-9», площею 6,8 кв.м. ), 1976 року побудови, що розташоване по [ADDRESS], вартістю 115342 грн. - в рахунок майнових паїв членів спілки співвласників майна КСП "Промінь". Факт набуття позивачем об'єкта нерухомого майна підтверджується рішенням від 02.07.2013 року загальних зборів уповноважених членів Спілки Співвласників майна реорганізованого КСП «Промінь» с.Брицьке, оформленого протоколом №1, в силу якого, позивачеві [PERSON] було видано в рахунок майнових паїв згідно поданої ним заяви приміщення [ADDRESS]. Вказана будівля була передана позивачеві згідно акта приймання - передачі від 19.08.2013 року, а також накладної за №29, де зазначено загальну вартість майнових паїв належних [PERSON], на підставі яких йому було передано об'єкти нерухомого майна у тому числі й приміщення [ADDRESS] що міститься в матеріалах справи. Відповідно до довідки виданої виконкомом Брицької сільської ради Липовецького району від 23.12.2013 року, адреса приміщення комплексу [ADDRESS] З метою належного правового оформлення правовстановлюючих документів на дану будівлю телятника позивач виготовив технічний паспорт, звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж будівлі, в силу яких експертами ТОВ "Вінстратегія - Будекспертиза", було зроблено висновок за результатами проведеного обстеження будівлі складу сільськогосподарської продукції [ADDRESS] на відповідність його вимогам надійності і безпечності експлуатації. Наведені обставини свідчать про те, що позивачем правомірно набуто об'єкт нерухомості, що є предметом даного спору. Задля офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення у прав на нерухоме майно, позивач звернувся до Державної реєстраційної служби з метою внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному чинним законодавством. Проте йому було відмовлено, оскільки згідно норм діючого законодавства, передбачена обов'язкова наявність у суб'єкта містобудування земельних ділянок, на яких розміщені такі об'єкти, документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщено об'єкт. Як слідує із листа від 26.11.2013 року Головного управління Держземагенства у Вінницькій області, згідно положень ст.134 Земельного Кодексу України для того щоб оформити земельну ділянку під будівлею спочатку необхідно оформити та зареєструвати в передбаченому чинним законодавством порядку право власності на будівлі (споруди), які знаходяться на даній земельній ділянці, що прямо суперечить нормам п.30 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів з питань регулювання містобудівної діяльності» від 20.11.2012 року №5496-VI, де зазначено, що власник (користувач) земельної ділянки може через ДАБІ України ввести в експлуатацію, і в подальшому зареєструвати в органах Укрдержреєстру речове право власності на об'єкти нерухомого майна, які на ньому розташовані. Ураховуючи наведені обставини, а також відсутність правових норм щодо узаконення об'єкта нерухомості органами, які здійснюють державну реєстрацію у разі відсутності прав на земельну ділянку, на якій розташований такий об'єкт, вказують на оспорення прав власника на правомірно набуте ним нерухоме майно. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З аналізу вказаної правової норми закону слідує, що позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв'язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на таке майно. Статтею 19 Закону України від 01.07.2004 р. № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", передбачено підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень, відповідно до якої, однією із підстав є рішення судів, що набрали законної сили. З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета даного спору, суд дійшов до переконання, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини наведені ним у позовній заяві, щодо неможливості реалізації свого права власності за наявності колізій у чинному законодавстві, що дає підстави суду для винесення рішення про задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved