Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

28.05.2021 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив суд: стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 15245,18 грн.; заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 34226,36 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 18323,61 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої у розмірі 29167,27 грн; інфляційну складову боргу у розмірі 1205,77 грн. та 3 % річних у розмірі 1606,20 грн., а також 33,00 грн. витрат пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 11.10.2018 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» (далі - Кредитор) та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (далі - Новий Кредитор/Позивач) було укладено Договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) (далі Договір цесії), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору. Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії Позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 49471,54 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 15245,18 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 34226,36 грн.). Згідно п. 3.4.2 Договору Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі Правила), який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511). За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 року №591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, таким чином, з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», яке продовжує бути постачальником таких послуг після ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». На виконання вимог Закону КП«КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира за адресою: [ADDRESS] підєднана до внутрішньобудинкової системи ьеплопостачання, а отже [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Проте, Відповідач своєчасно не сплачував за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом складає 47490,88 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 18323,61 грн., заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 29'67,27 грн.), у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 11.06.2021 рокувідкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ухвалою суду від 12 липня 2021 року заперечення позивача проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження - залишено без задоволення. На підставі ухвали суду від 16 липня 2021 року у задоволенні клопотання позивача про розгляд справ за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін - відмовлено. Ухвалою суду від 01 листопада 2021 року уточнену позовну заяву повернуто позивачу без розгляду. 12.07.2021 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, позивач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва віл 13.12.2019 року було видано виконавчий лист, згідно яким з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість у розмірі 50581,91 грн. з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідач вказує, що вказаний факт добре відомий позивачу, проте навмисно вводить суд в оману щодо розміру заборгованості. Також, позивач вказує на те, що пунктом 36 типового договору, який опубліковано позивачем у газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року №34 (5085), передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його публікування, проте в тексті рекламного оголошення перед публікацією самого тексту договору зазначено, що з 27 квітня 2018 року КП «Київтеплоенерго» стає виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а в самій позовній заяві, є посилання позивача на розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 року №591 з зазначенням іншої дати початку надання послуг Позивачем - 01.05.2018 року. Таким чином, відповідач вказує, що опублікований в розділі «Реклама» текст договору вводить в оману споживачів щодо наявності послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оскільки ліцензія на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам була надана Позивачу лише 10.04.2018 року. Таким чином, відповідач вважає. Що опублікований договір не створює для споживачів жодних юридичних наслідків щодо встановлення договірних відносин, таким чином відповідач просить визнати неналежним доказом опублікований у газеті типовий договір. Також, позивач вказує, що опублікований типовий договір в газеті не відповідає умовам типового договору затвердженого Постановою КМУ №530 від 21.07.2005 року, оскільки опублікований договір не містить положення п. 10 Постанови КМУ №630 щодо встановлення засобів обліку води у багатоквартирних будинках де окремі квартири обладнані окремими засобами обліку. Крім того, відповідач зазначає, що надані позивачем розрахунки містять різні дані по тарифам, по вхідному та вихідному сальдо за однакові періоди та створюють базис для подвійного нарахування «заборгованості» за період з травня 2018 року по листопад 2018 року. Також, надані позивачем акти не оформлені належним чином, у більшості випадків, акти не місять підпису. 15 липня 2021 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва найшла відповідь на відзив, відповідно до якої, позивач просить задовольнити позовні вимоги, додатково пояснивши, що відповідач не відмовився від опублікованого типового договору, отримує комунальні послуги в повному обсязі, тому відповідач зобов`язаний сплачувати належним чином за надані комунальні послуги. Вказує на те, що відповідач не заперечував факт надання комунальних послуг, кожного місяця отримував платіжні повідомлення про сплату комунальних послуг, в той же час, не передавав позивачу показники індивідуальних показників засобів обліку. Слід зазначити, що при розгляді даної справи, суд не бере до уваги подані 16.07.2021 року (вх. № 48178) письмові пояснення позивача, заперечення відповідача на пояснення позивача від 19.07.2021 року (вх. №48231), відзив на уточнену повну заяву від 28.07.2021 року (вх. № 59576), пояснення на заперечення відповідача (вх. №51389), відповідь на відзив на уточнену позовну заяву від 04.08.2021 року (вх. №52268), оскільки вказані заяви не відносять до переліку заяв по суті, передбачених ст. 174 ЦПК України. В той же час, суд враховую позицію відповідача про застосування строку позовної давності, яка викладена у відзиві на уточнену позовну заяву 28.07.2021 року (вх. №50576), оскільки право відповідача подати заяву про застосування строку позовної давності можливо на будь - якій стадії процесу та може бути висловлена у будь - якій процесуальній формі. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , за даною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] з надання послуг гарячої води та опалення. Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. (ст. 1078 ЦК України) 11.10.2018 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» (далі - Кредитор) та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до п. 1.1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договром, Кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням як такий, що підлягає стягненню із споживача на загальну суму 1 818 662 617,96 грн. станом на 01.08.2018 року з урахуванням доплат, шо отримані Кредитором за період з 01.08.2018 року до дати укладення цього договору та коригувань платежів. (а. с. 9-11) Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору. (п. 1.2 Договору) Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії Позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 49471,54 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 15245,18 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 34226,36 грн.) за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 3.4.2 Договору Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором. Крім того, відповідно до п. 1.3 договору цесії Кредитор відступає, Новий кредитор/Позивач набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (нестойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані Кредитором та/або виникли до дати укладення цього Договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку № 1 та у Додатку № 2 до Договору цесії. Таким чином, Позивач прийняв право вимоги до [PERSON] заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого гарячого водопостачання у розмірі 49471,54 грн. та прийняв право вимоги до Відповідача будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі Правила), який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511). (а. с. 90) Нарахування за спожиті Відповідачем послуги здійснювалось на підставі Постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (перелік додається). Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 22 травня 2019 року, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2019 року, позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адіністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарачої води задоволено. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адіністрації) «Київтеплоенерго» (код ЄДРПОУ 40538421, адреса: м.Київ, вулиця Велика Житомирська, 15-а) - 11 857, 54 грн. за надані послуги з центрального опалення, 29 336, 11 грн. за постачання гарячої води, 7 626, 26 грн. 3% річних та інфляційну складову боргу та 1 762,00 грн. судового збору. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.07.2015 року по 01.01.2018 року. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позивач правомірно звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги до 01.05.2018 року, враховуючи набуття Позивачем права вимоги до [PERSON] за Договором цесії, з урахуванням рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 травня 2019 року, тому правомірними є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 3387,64грн., та заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 4890,25 грн. Разом з тим, при ухваленні рішення в цій частині, суд враховує заяву відповідача про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим. Зважаючи на те, що позивач звернувся до суду 28.05.2021 року, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідача до 01.05.2018 року пред`явлені поза межами строку позовної давності. За наведених обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення, та заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. 28 березня 2018 року в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) було опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води. Повідомленням визначено, що підготовлений Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, який є договором приєднання відповідно до норм ст. 634 ЦК України фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Вказано, що цей договір приєднання вважається акцептованим всіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору. (а. с. 91) Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.68 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - договір). Відповідно до п. 11 Правил, У разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Згідно п. 21 Правил, У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Відповідно до п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, у відповідача виникла заборгованість, яка за період 05.2020 року по лютий 2021 рік становить 29167,27 грн. за послуги з централізованого постачання гарячої води та 18323,61 грн. за постачання централізованого опалення, що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованостями. При цьому вказані вимоги пред`явлені позивачем в межах строку позовної давності. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629, 712 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором постачання енергетичними мережами. Відповідно до п.п. 1, 2 ст.712 ЦК України, за договором поставки постачальник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. При цьому, суд не бере до уваги посилання позивача про безпідставність позовних вимог, оскільки відповідачем не доведено наявність встановленого бойлеру, відповідача не звертався до позивача щодо відсутності гарячої води та централізованого опалення. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] підлягає частковому задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн., які сплачено позивачем за подання даного позову до суду та 30,00 грн. за отримання відомостей з державного реєстру речових прав. Враховуючи наведене та

Outcome: partial