Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, який мотивують тим, що вони є синами [PERSON], яка померла 01.11.2015 року. Їх батько помер 01.02.1971 року. Рішенням Херсонського обласного суду від 09.06.1972 року за [PERSON]С та за [PERSON], було визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в м. Генічеську по вул. Жовтневій, 9. Інша 1/2 частина цієї домобудівні рішенням суду була залишена у власності [PERSON] Після смерті [PERSON], [PERSON] в установлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом в цьому було відмовлено, у зв'язку з тим, що мати за життя не зареєструвала в установленому порядку право власності на вказану домобудівлю. Просять суд визначити, що частки в спільній частковій власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований в м. Генічеську по вул. Жовтневій. 9. та визнати за позивачами право власності в порядку спадкування на відповідні частки. Позивачі та їх представник, в судовому засіданні вимоги позову підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову визнав в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази та оцінивши досліджені докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] і [PERSON] є синами [PERSON], яка померла 01.11.2015 року, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями свідоцтв про народження серії І-АГ № 267017 та серії ІV-УР № 862777, а також свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-КГ № 207995. Рішенням Херсонського обласного суду від 09.06.1972 року за [PERSON] та за [PERSON], було визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в м. Генічеську по вул. Жовтневій, 9. Інша 1/2 частина цієї домобудівні рішенням суду була залишена у власності [PERSON] Після смерті [PERSON], [PERSON] в установлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але листом № 854/02-14 від 20.05.2016 року нотаріусом в цьому було відмовлено, у зв'язку з тим, що [PERSON] за життя не зареєструвала в установленому порядку право власності на вказану домобудівлю. Ця обставина підтверджується також довідкою Геннічеського ДБТІ № 886 від 12.05.2015 року, в якій вказано, що власником частини житлового №9 по вул. Жовтневій в м. Генічестьку є [PERSON] і [PERSON], але документи, що посвідчують це право не оформлені. В цій же довідці, Генічеське ДБТІ зазначає, що розмір частки житлового будинку в документах інвентарної справи на вказаний житловий будинок зазначено не вірно. Фактично [PERSON] і [PERSON] належить по 27/50 часток кожному. Таким чином, частка [PERSON]В в порядку спадкування буде складати 81/100 частки вказаної домобудівлі, а частка [PERSON] становитиме 27/50 її частини. Згідно ч. З ст. З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень," права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від ЗО травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільнихз справ про спадкування розяснив, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на такі нерухомі обєкти, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії. які необхідні для набуття права власності на нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4- 13 від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Частиною 3 ст. З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які .налягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно п.5 статті 19 цього Закону, державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішень судів, що набрали законної сили. На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved