Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

[PERSON] 26.02.2015 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом і вказав, що Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області 17.12.2014 року винесено вирок у кримінальному провадженні №12013010130000241, по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. У відповідності до вироку, обвинуваченого [PERSON], визнано винним за ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 5100 (пять тисяч сто) грн. Судом встановлено, що 26.10.2012 біля 13.30 години на відрізку автодороги по вул. Шевченка в районі будинку №40 м.Жмеринки водій ПП «БРАВІС» [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], рухаючись в напрямку центра м.Жмеринка, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, дистанцію та правий боковий інтервал, в звязку з чим під час зближення з велосипедистом [PERSON], який рухався попереду нього в попутному напрямку, та при виконанні маневру обїзду останнього, не справився з керуванням та допустив наїзд на нього. Внаслідок даного наїзду велосипедист [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а саме сполучну травму тіла у вигляді компресійного перелому 12 грудного хребця, струсу головного мозку з вегетативними та вестибулоатактичними порушеннями, садно по зовнішній поверхні в верхній третині лівого плеча, яка не викликала загрозливих для життя явищ, а викликала тривалий розлад здоровя (понад 21 добу) та згідно висновку судово-медичної експертизи №44 від 08.04.2013 відносяться до середнього ступеня тяжкості. Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 236а від 30.06.2014 в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] з технічної точки зору регламентувались вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху та при виконанні його вимог мав технічну можливість попередити наїзд на велосипедиста, а в звязку з тим, що в його діях вбачається невідповідність вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору знаходяться в причинному звязку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. В результаті протиправних дій позивачу як потерпілому по кримінальному провадженню було завдано матеріальну та моральну шкоду. Одразу після ДТП яка мала місце 26.10.2012 року позивач звернувся до Жмеринської ЦРЛ, оскільки він себе вкрай фізично та морально погано почував. Довгий період часу, а саме з моменту ДТП 26.10.202 року по 30.12.2012 року він знаходився постійно в лікарнях на лікуванні. Також при ДТП 26.10.2012 року йому було пошкоджено шосейний велосипед «PINARELLO» виробництва Італія. Матеріальна шкода полягає в наступному: 1) В результаті отриманих травм, позивач поніс витрати на лікування купував медикаменти та засоби, які необхідні були йому для лікування та які призначали лікарі. Крім того він неодноразово їздив по направленнях з Жмеринської ЦРЛ до лікарів м. Вінниці. На проїзд ним також витрачалися кошти. Всього ним було потрачено на лікування на загальну суму 2816,99 грн. На проїзд під час лікування було потрачено 72 грн. Зазначені обставини підтверджуються відповідними записами в медичній картці позивача, фіскальним чеками та білетами на проїзд. 2) В результаті ДТП 26.10.2012 року позивачу було пошкоджено власний шосейний велосипед «PINARELLO» виробництва Італія. У відповідності до звіту №31 від 12.02.2013 року з визначення нанесеного матеріального збитку, вартість збитку становить на момент ДТП 17733,00 грн.. За проведення вказаного звіту, щодо визначення спричинених позивачу матеріальних збитків по велосипеду, йому було заплачено 800 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №31 від 12.02.2013 р. 3) позивач також поніс матеріальні витрати на свого захисника. У нього з захисником була укладена угода про надання правової допомоги у кримінальному провадженню від 18.08.2013 року №18 на суму 8 000 грн., що підтверджується квитанцією №8. Моральна шкода полягає в наступному: 1) В фізичному болі та стражданнях, які зазнав позивач у звязку з ушкодженням здоровя. Фізична біль та страждання полягають у тому, що в результаті отриманих тілесних ушкоджень він тривалий час вимушений був терпіти фізичний біль та страждання. Довгий час перебував на стаціонарному лікуванні а потім був вимушений лікуватися на амбулаторному лікуванні. Відчував біль в області голови, хребта, ніг. По теперішній час відчуває болі в тих частинах тіла де отримав травми під час ДТП. 2) В душевних стражданнях, яких позивач зазнав у звязку з протиправною поведінкою обвинуваченого полягають у переживаннях, які потерпілий зазнав в результаті ДТП. Він важко переживав одержані ним травми, мучився, страждав неймовірно. Також постійно страждав з приводу того, чи зможе він відновити своє здоровя. Ці переживання він відчував протягом всього часу лікування. Окрім того він майже два роки провів у постійних переживаннях та приниженнях з приводу того, що не міг довести, що дійсно мало місце ДТП де він отримав тілесні ушкодження. 3) В душевних стражданнях які він зазнав з пошкодженням належного йому велосипеда. Позивач вказав, що довгий час збирав кошти для того, щоб придбати собі такий велосипед. Змушений був важко працювати, економити кожну копійку, фактично не надавати допомоги рідним, оскільки такий велосипед це його мрія. Таких велосипедів як у нього на Вінницьку область можливо є два, три. І цей велосипед було йому пошкоджено в результаті безвідповідальності обвинуваченого, порушення ним елементарних правил дорожнього руху. Пошкодження велосипеда є значними, потребують затрати великих коштів та зусиль. На даний час його велосипед стоїть в несправному стані з моменту ДТП. В той же час відповідач не вжив будь-яких дій до добровільного відшкодування шкоди. З врахуванням глибини фізичних та душевних страждань, та враховуючи вимоги розумності і справедливості, розмір моральної шкоди становить 100000 грн. Крім того вищевказана ДТП була скоєна на автомобілі [NUMBER], який є джерелом підвищеної небезпеки. На момент ДТП автомобіль ГАЗ 5321 належав на праві власності ФОП [PERSON] та перебував у володінні та користуванні ПП «БраВІс» на підставі договору оренди. На думку позивача саме відповідач ПП «БраВІС» повинен відшкодувати йому майнову та моральну шкоду, оскільки її було завдано працівником відповідача під час виконання трудових обовязків з використанням джерела підвищеної небезпеки, що перебувало у володінні відповідача на підставі договору оренди. Також власник ФОП [PERSON] уклав з ПАТ «Страхова Група «ТАС»» договір, обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджуються страховим полісом АВ/2342658 від 26.01.2012 року. Згідно з вказаним полісом забезпеченими транспортними засобами є автомобіль [NUMBER]. Тому позивач вважає, що ПАТ «Страхова Група «ТАС»» зобовязана здійснити йому виплату страхового відшкодування за шкоду завдану здоровю та шкоду завдану пошкодженням автомобіля в межах сум зазначених в страховому полісі. Просив задоволити його позовні вимоги. В судовому засіданні позивач частково змінив позовні вимоги та просив стягнути солідарно з приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС»», приватного підприємства «БраВІС» на його [PERSON], користь 2888,99 гривень майнової шкоди завданої витратами на лікування, 17733 грн. майнової шкоди завданої пошкодженнями велосипеду; стягнути з приватного підприємства «БраВІС» на його [PERSON], користь 800 гривень майнової шкоди завданої витратами на проведення оцінки завданої шкоди велосипеду, 8000 гривень майнової шкоди завданої витратами на оплату правової допомоги адвоката в кримінальному провадженні та понесені судові витрати; стягнути з приватного підприємства «БраВІС» на його [PERSON], користь 100000 гривень моральної шкоди; від решти позовних вимог позивач відмовився. Представник позивача змінені позовні вимоги підтримав з обґрунтувань висвітлених у позовній заяві, та просив змінені позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Представник відповідача заперечив з приводу заявленого цивільного позову, просив суд відмовити повністю в задоволені позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень надав наступні пояснення суду. На думку представника відповідача ПП «БраВІС», являється титульним володільцем та в даному випадку відповідальність водія, який вчинив ДТП страхована, тому зазначені позовні вимоги повинні висуватися лише до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»», та того вимагають норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того відповідно до вказаного закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий (позивач) мав право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП страхової компанії. Станом на березень 2015 року позивач (потерпілий) не звертався до ПАТ «Стархова група «ТАС» для тримання страхового відшкодування в порядку передбаченого законодавством, а тому його звернення до суду в порядку відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ушкодженням здоровю та майну на даний час э безпідставними. Представник відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС»» будучи належним чином неодноразово повідомлена про дату, час та місце слухання цивільної справи, в судове засідання не зявився, а подав лише письмові заперечення, в яких зазначив наступне. Так ПАТ «Страхова Група «ТАС»», у своїй повсякденній діяльності діє відповідно до спеціального Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.35.1, ст..35 закону, позивач для отримання страхового відшкодування, мав звернутися до ПАТ «СГ «ТАС»» в передбаченому законом порядку, та надати необхідні документи для визначення розміру шкоди. В разі звернення позивачем в передбаченому законом порядку до АТ «СГ «ТАС»», було б розглянуте дане питання при наявності документів та прийняття рішення про здійснення виплати страхового відшкодування. Позивач станом на 25.03.2015 року не звертався до АТ «СГ «ТАС» для отримання страхового відшкодування в порядку, передбаченому законодавством, внаслідок чого, питання про виплату страхового відшкодування не розглядалося, а отже звернення позивача до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів є безпідставними, оскільки факту порушення, невизнання або оспорювання, прав свобод чи інтересів з боку АТ «СГ «ТАС» не було. На даний час [PERSON] «СГ «ТАС» відповідно до чинного законодавства України, не має підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки позивачем не дотриманий передбачений законодавством порядок отримання страхового відшкодування. Тому представник відповідача просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ПАТ «СГ «ТАС» матеріальної, моральної шкоди завданої внаслідок ушкодження здоровя та витрати на правову допомогу за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши докази, що містяться у матеріалах цивільної справи, докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 26 жовтня 2012 р., близько 13-30 год., обвинувачений [PERSON], керуючи по вул. Шевченка в м. Жмеринка в районі будинку № 40 технічно справним автомобілем [NUMBER], рухаючись в напрямку центра міста, в порушення п.12.3 Правил дорожнього руху України не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, дистанцію та правий боковий інтервал, в зв'язку з чим під час зближення з велосипедистом [PERSON], який рухався попереду нього в попутному напрямку на велосипеді "Pinarello", та при виконанні маневру об'їзду останнього не справився з керуванням та допустив наїзд на велосипедиста. Внаслідок наїзду [PERSON] отримав середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження у виді сполучної травми тіла у вигляді компресійного перелому 12 грудного хребця, струсу головного мозку з вегетативними та вестибулоатактичними порушеннями, садна по зовнішній поверхні в верхній третині лівого плеча, - яка не викликала загрозливих для життя явищ, а викликала тривалий розлад здоров'я (понад 21 добу). Велосипед "Pinarello" технічно пошкоджений. Постановою №3 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» звернуто увагу судів України на необхідність врахування матеріалів кримінальної справи при розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи. Досудовим слідством порушено кримінальну справу відносно [PERSON], а його дії кваліфікувалися за ч. 2 ст.286 КК України за якою було пред'явлено обвинувачення. Відповідно до матеріалів кримінальної справи № 130/2297/14-к (провадження №1-кп/130/186/2014) по обвинуваченню [PERSON] за ст..286 ч.2 КК України доведено вину [PERSON] у тому що він будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому (позивачу) [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі не підлягають доказуванню. За ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків, та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової шкоди). Відповідно до ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, майнова та моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою,яка її завдала за наявності її вини. Згідно ч.2 ст.1187 шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду,оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також ч.1 ст.1172 зазначає, що Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Тому вимога позивача в частині стягнення з відповідача коштів на придбання ліків підлягає частковому задоволенню. Аналізуючи докази щодо суми витрат, що викликані необхідністю придбання ліків, суд враховує, що позивача [PERSON], перебував на стаціонарному лікуванні в Жмеринкій ЦРЛ зі струсом головного мозку, забоєм мяких тканин шиї, правої половини грудної клітки і лівої вздухвиної кістки, пошкодженням звязок правого акромального зєднання , перелом тіла хребця з 25 жовтня по 16 листопада 2012 року, а також на денному стаціонарі з після травматичною та атеросклеротичною дисциркуляторною енцефалопатією з 17 литопада по 27 листопада 2012 року (а.с. 9;15;17), а тому витрати на придбання ліків, що рекомендовані та придбані для лікування (а.с.10; 19-24) на загальну суму 1447 (одна тисяча чотириста сорок сім) грн. 10 коп. підлягають задоволенню. Суд не бере до уваги посилання представника відповідача ПП «БраВІС» [PERSON] про невідповідність товарних чеків вимогам ст. 2 ЗУ від 06.07.1995, № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", оскільки відповідно до п. 15 Розділу II вказаного закону, який визначає саме порядок проведення розрахунків, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані зокрема надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України "Про захист прав споживачів". Докази понесених [PERSON] витрат на пожертвування суму 400 грн. суд приймає до уваги, так як вони не є належними та допустимими. Таким чином судом встановлено, що позивачем на своє лікування в межах призначень, відповідно до наданих ним доказів витрачено на лікування 1447 (одна тисяча чотириста сорок сім) грн. 10 коп.2306,95 грн. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] була застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне) на підставі відповідного договору, що підтверджується полісом № АВ/2342658, строк дії якого з 27.01.2012 року до 26.01.2013 року ( а.с.40). При вивченні матеріалів цивільної справи судом встановлено, що у відповідності до висновку звіту № 21 з визначення матеріального збитку завданого власнику шосейного велосипеда «PINARELLO» виробництва Італія, який належиться [PERSON] в результаті його пошкодження у ДТП від 12 лютого 2013 року (а.с.28-35), дійсна (ринкова) вартість шосейного велосипеда «PINARELLO», що належить [PERSON], на момент ДТП (26 жовтня 2012 року), з урахуванням його зносу, становить: 56029,00 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику даного велосипеда в результаті ДТП 26.10.2012 року становить 17733,00 гривень. Вказаний звіт № 31 оцінювача [PERSON] (сертифікат № 141139/12, виданий Фондом державного майна України та УКШ від 29 грудня 2012 року) на думку суду науково-обгрунтований, виконаний повноваженою особою у встановленому законом порядку, у звязку з чим приймається судом до уваги, тому як залишається до даного часу ніким не оспорюваним. Витрати по проведенню оцінки вартості матеріального збитку в сумі 800 грн. за послуги по виготовленню звіту про матеріальний збиток від пошкодження велосипеда СПД [PERSON] не входять до поняття майнової шкоди, яка підлягає стягненню у встановлених правовідносинах, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Також у якості майнової шкоди в сумі 8000 гривень, завданих позивачу, вказаних ним як витратами на оплату правової допомоги в кримінальному провадженні та понесенні як судові витрати, суд також не приймає до уваги тому що вони надавалися адвокатом [PERSON] по договору про надання правової допомоги у кримінальному провадженні від 18.08.2013 року, що підтверджується як самою копією укладеного договору (а.с.37), так і копією квитанції №8 від 18.08.2013 року про сплату гонорару у сумі 8000 гривень (а.с.38). В рамках цивільної справи будь які підтверджуючі документи, про надання правової допомоги, внесення коштів за надання правової допомоги позивачем, чи розрахунку за проведену роботу та потрачений час за прийняття участі у судових засіданнях, як позивачем так і його представником суду не надано. У відповідності зі ст..25, 36, 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, для отримання страхового відшкодування, особа яка має право на відшкодування, надає страховику відповідну заяву та інші документи, передбачені п.35.2 ст.35 даного закону. Як вбачається із заперечення АТ «СГ «ТАС» (приватне), будь-яких звернень чи заяв щодо виплати страхового відшкодування від цивільного позивача [PERSON] в страхову компанію не надходило. Цивільним позивачем будь-яких належних та допустимих доказів з приводу звернення ним до страхової компанії не надано. Таким чином, у суду відсутні законні підстави для задоволення цивільного позову в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди із АТ «СГ «ТАС» (приватне). Як вказано в п. 5 Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 р. - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходив. Щодо стягнення моральної шкоди, завданої злочином, суд враховує вимоги ч.1 ст. 1167 ЦК України, та приходить до висновку, що в цій частині позов підлягає частковому задоволенню, на суму 4500 (чотири тисячі пятсот) грн. так як [PERSON] не доведено завдання їй моральної шкоди, що у грошовому виразі може бути компенсована більшою сумою. При цьому судом враховується те, що в даному випадку мало місце завдання відповідачем фізичних та моральних страждань, що призвели до порушення нормального ритму життя позивача, останій довгий час перебував на стаціонарному лікуванні а потім був вимушений лікуватися на амбулаторному лікуванні, майже два роки провів у постійних переживаннях та приниженнях через те що не міг довести, що дійсно мала місце ДТП де він отримав тілесні ушкодження. Також і душевних стражданнях які позивач зазнав з пошкодженням належного йому велосипеда, які призвели втрати нормальних життєвих зв'язків, та вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням часткового задоволення позову судовий збір із розрахунку позовних вимог немайнового характеру, від сплати якого при подачі даного позову звільнений позивач, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95р., ст. 15, 16,1166, 1167, 1195 ЦК України,

Outcome: approved