Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди. В позові зазначив, що він - [PERSON], з 15.10.1984 року по 23.06.1987 року (2 роки 8 місяців) виконував роботу відповідно до трудового договору (працював) за спеціальністю підземний горноробочий та підземний кріпильник (з повним робочим днем в підземних умовах) у Державному виробничому об'єднанні по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» у Першотравневому управлінні на шахті «Першотравнева-1». З 29.01.1991 року по 04.01.1994 року (3 роки) виконував роботу відповідно до трудового договору (працював) за спеціальністю підземний прохідник та підземний кріпильник (з повним робочим днем в підземних умовах) у Державному виробничому об'єднанні по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» на шахті «Першотравнева-1». З 04.08.2004 року по 12.10.2004 року (2 місяці) виконував роботу відповідно до трудового договору (працював) за спеціальністю підземний прохідник (з повним робочим днем в підземних умовах) у ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» у Шахтобудівельному управлінні (а всього 5 років 10 місяців). З 1975 року до складу Державного виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» входили 11 рудоуправлінь на правах виробничих одиниць: рудоуправління Інгулець, рудоуправління ім. Ілліча, рудоуправління ім. Дзержинського, рудоуправління ім. Кірова, рудоуправління ім. Карла Лібкнехта, рудоуправління ім. Комінтерна, рудоуправління ім. Фрунзе, рудоуправління ім. ХХ партз'їзду, рудоуправління ім. Рози Люксембург, рудоуправління ім. Леніна, рудоуправління Першотравневе. У 1978 році рудник «Інгулець» був переданий до складу Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату. До 1984 року включало 10 рудоуправлінь (24 шахти), автобазу, управління залізничного транспорту, завод залізобетонних виробів і будівельних матеріалів тощо. 1 січня 1988 року на базі рудоуправлінь ім. Леніна, ім. Р. Люксембург, ім. ХХ партз'їзду та ім. Фрунзе, ім. Дзержинського, ім. Ілліча створені три виробничі одиниці: рудоуправління ім. Леніна, ім. ХХ партз'їзду, ім. Дзержинського. З 1 жовтня 1989 року рудоуправління ім. Кірова та ім. ХХ партз'їзду виділилися зі складу об'єднання в самостійні підприємства. Решта 5 рудоуправлінь були ліквідовані, а на їх базі були створені на правах структурних одиниць 10 шахт: «Першотравнева-1», «Першотравнева-2», ім. Леніна, ім. Орджонікідзе, «Гвардійська», «Жовтнева», «Родина», «Саксагань», «Гігант», ім. Валявко. До 01.10.1989 року структурною одиницею Державного виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було Рудоуправління першотравневе (до якого входила шахта «Першотравнева-1»). Отже, з 15.10.1984 року по 23.06.1987 року він працював саме у Рудоуправлінні першотравневе до якого входила шахта «Першотравнева-1» Державного виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда». При цьому Рудоуправління Першотравневе та шахта «Першотравнева-1» були лише відособленими (структурними) підрозділами Державного виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», тобто вони не були самостійними юридичними особами. Тобто, Рудоуправління першотравневе та шахта «Першотравнева-1» це лише майнові комплекси, які належали юридичній особі Державному виробничому об'єднанню по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ». Тому, ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ», як правонаступник, відповідає за шкоду завдану здоров'ю працівникам, які працювали у відособлених (структурних) підрозділах, у тому числі у шахтах ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ», Дочірнього підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат», Державного підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат» та Державного виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», тобто саме ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ», як правонаступник повинно відшкодувати вищевказаним працівникам моральну шкоду, заподіяну ушкодженням їх здоров'я. Внаслідок стану здоров'я його було направлено на обстеження до клініки державного підприємства "Український НДІ промислової медицини" м. Кривий Ріг. У 2014 році він був визнаний не придатним до роботи за своєю спеціальністю внаслідок стану здоров'я, який перешкоджав продовженню даної роботи. У зв'язку з цим його 30.05.2014 року, у працездатному віці 49 років, було звільнено з роботи у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я, п. 2 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до Медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного захворювання від 09.01.2014 року № 006, йому 09.01.2014 року були встановлені 3 професійні захворювання : радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м?язово-тонічним синдромом, виражений периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: остеоартрозу колінних суглобів (ПФС першого-другого ступеня); вегетативно-сенсорна полійнеропатія верхніх кінцівок другої стадії з периферичною ангіодистонією, акроангіоспазмами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), деф. артрозу дрібних суглобів кистей та трофічними порушеннями; хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пилотоксичний бронхіт першої ст., емфізема легенів першої ст.). ЛН першого ст. Відповідно до вищевказаного Медичного висновку лікарсько-експертної комісії від 09.01.2014 року, у нього повністю блоковані рухи в шийному і попереково-крижовому відділі хребта. Виражене обмеження руху в плечових і колінних суглобах, помірно обмежені рухи в ліктьових суглобах. Болюча пальпація остистих відростків і паравертибральних цяток по ходу всього хребта. Болюча пальпація периартикулярних тканин навколо великих суглобів. При присіданні наголошується хрускіт і крепітація в колінних суглобах. Згідно вищевказаного медичного висновку п. 16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.02.2014 року, він 5 років 10 місяців працював у ДВО «Кривбасруда» та ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» (правонаступник ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ») у шкідливих умовах праці. ПАТ «ЦГЗК» (останнє місце роботи) організувало розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, яке здійснювалося комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. У п. 13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.02.2014 року (форма П-4), який було затверджено 20.02.2014 року, міститься висновок про наявність на робочому місці шкідливих умов праці 3 класу. У п. 12 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.02.2014 року, міститься висновок про те, що він [PERSON] працював у шкідливих умовах праці на ПАТ «ЦГЗК». У п. 16 Акту розслідування від 19.02.2014 року, міститься висновок про те, що згідно Медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного захворювання від 09.01.2014 року № 006, підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив також профмаршрут у ДВО «Кривбасруда» на шахті «Першотравнева-1» та у ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» у Шахтобудівельному управлінні. Згідно п. 17 Акту розслідування від 19.02.2014 року, причина виникнення професійного захворювання: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Тобто, комісія з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у пунктах 12, 13, 16, 17 Акту розслідування від 19.02.2014 року встановила, що причиною виникнення професійного захворювання стало те, що на протязі значного періоду часу 5 років 10 місяців внаслідок його професійної діяльності у ДВО «Кривбасруда» та ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» на його організм впливали шкідливі виробничі фактори. Також його було направлено на медико-соціальну експертну комісію для встановлення ступеня втрати професійної працездатності. Згідно довідки МСЕК від 15.04.2014 року, йому первинно з 31.03.2014 року була встановлена 3 (третя) група інвалідності та 50 % втрати професійної працездатності. Згідно Довідки МСЕК від 12.02.2015 року, йому при повторному огляді з 01.04.2015 року була встановлена 3 (третя) група інвалідності та 50 % втрати професійної працездатності. Отже, не дотримання ДВО «Кривбасруда» та ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» (правонаступник ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ») (на протязі 5 років 10 місяців) вищевказаних положень ч.ч. 2, 4 ст. 153 КЗпП України, призвело до того, що він у працездатному віці 49 років став інвалідом 3-ої групи та втратив 50 % працездатності. Моральна шкода йому заподіяна у результаті втрати частини здоров'я, у зв'язку з роботою у шкідливих умовах праці. Насамперед, завдана йому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав та продовжую і далі зазнавати у зв'язку з ушкодженням свого здоров'я через вищевказане професійне захворювання. У результаті професійного захворювання у стані його здоров'я виникли незворотні зміни, що свідчить про настання для нього негативних явищ (фізичних, душевних та соціальних). Фізичний біль та страждання, яких він зазнав та продовжую і далі зазнавати полягають у тому, що кожного дня він зазнає та терпить: постійну задишку при незначному фізичному навантаженні, епізоди утрудненого дихання до 3-4 разів на добу, які виникають частіше при фізичному навантажені, рідше - вранці або у нічний час, кашель з мокротинням, біль у грудях, слабкість, підвищену втому, запаморочення, головний біль. Також, у результаті захворювання (яке є професійним), у 49 років був порушений його звичайний спосіб життя. У зв'язку з тим, що він був визнаний не придатним до роботи за своєю спеціальністю внаслідок стану здоров'я, який перешкоджав продовженню даної роботи, він був вимушений у віці 49 років звільнитися з виконуваної ним роботи. Більш того, у працездатному віці, враховуючи його захворювання, він не тільки не може працювати, але й не може виконувати навіть домашню роботу, яку він виконував до того, як отримав захворювання. Зараз, замість нього, його частину домашньої роботи виконує його дружина, внаслідок чого був порушений не тільки його звичайний спосіб життя, але й звичайний спосіб життя його дружини. Через втрату свого здоров'я йому у багатьох звичайних життєвих ситуаціях потрібна стороння допомога і усвідомлюючи це, він також зазнає моральних страждань. Крім того, до отримання професійного захворювання, він разом зі своїми друзями, у вільний від роботи час займався рибальством та грав у футбол. Також у вихідні дні він займався бігом для підтримання свого здоров'я. Однак, тепер він вже не може цим займатися. Після отримання захворювання, він постійно відчуває свою обмеженість як у спілкуванні з оточуючими його людьми, так і обмеженість у можливості продовжувати активний спосіб життя. Передумовою для поліпшення мого стану здоров'я є постійне санаторно-курортне та медикаментозне лікування, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Все вищевказане спричинило втрату повноцінного (якісного) життя у віці 49 років, що також безперечно призвело та надалі призводить до завдання йому моральної шкоди (моральних страждань). Розраховуючи суму моральної компенсації позивач виходив з наступних міркувань. Оцінка моральної шкоди є річ глибоко суб'єктивна та позивач сам визначає, яка саме сума може бути достатньою компенсувати шкоду за всі моральні та фізичні страждання, нанесені позивачу відповідачем порушенням його права на безпечні умови праці. Враховуючи те, що розмір відшкодування моральної шкоди для працівників, які втратили професійну працездатність, повинен бути значно вищим, порівняно з розміром відшкодування моральної шкоди для працівників, які не втратили професійної працездатності, тобто вищим, ніж двісті розмірів мінімальної заробітної плати (243 тис. 600 гривень), тому він оцінює заподіяну йому моральну шкоду у сумі 701 тис. 568 гривень. Вважає, що вищевказана сума у розмірі 701 568 грн. є справедливою компенсацією за завдану йому моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він вимушений кожного дня зазнавати та терпіти у зв'язку з ушкодженням свого здоров'я через вищевказане професійне захворювання. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Кривбасзалізрудком» на його користь - [PERSON] 701 568 гривні, за спричинену моральну шкоду в зв'язку з втратою здоров'я на виробництві та судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги свого довірителя та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача представника відповідача ПАТ «КЗРК» Літовченко Т.М. в судовому засіданні не визнала позовні вимоги [PERSON] в частині, з наступних підстав. Дійсно [PERSON], працював відповідно до трудового договору з 22.07.1983 року по 28.09.1984 рік - електромонтажником у Спецуправлінні «Електромонтаж» № 453; з 15.10.1984 р. по 23.06.1987 р. - підземний гірник, підземний кріпильник на ш. «Першотравнева - 1» В/О «Кривбасруда»; з 26.06.1987 р. по 15.01.1991року - підземним прохідником у СВК «Кривбасшахтопроходка»; з 29.01.1991 року по 04.01.1994 року підземний прохідник та підземний кріпильник на шахті «Першотравнева-1» В/О «Кривбасруда»; з 04.08.2004 року по 12.10.2004 року (2 місяці) - підземний прохідник в ШБУ ВАТ «Кривбасзалізрудком»; з 07.04.1997 р. по 14.11.2000 року - слюсарем черговим по ремонту обладнання у ВАТ «Північний ГЗК»; з 04.05.2005 ро. по 30.05.2014 р.- підземний прохідник на ш. ім. Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК». Тому, відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» вважає вимоги позивача незаконними і необґрунтованими, оскільки вважають, що ПАТ "Кривбасзалізрудком" не є правонаступником прав та обов'язків тих підприємств на які вказав позивач, а з загального трудового стажу позивача, який становить 28 років 10 місяців, лише 2 місяці позивач працював на підприємстві відповідача. В підтвердження своїх доводів відповідач посилається на наступну низку наказів: наказ № 349 від 20 вересня 1989 року ВО по видобутку руд підземним засобом «Кривбасруда», відповідно до якого було "упразднено" Першотравневе РУ та створено у складі об'єднання шахти "Першотравнева-1", "Першотравнева-2"; наказ № 423 від 1 листопада 1989 року ВО по видобутку руд підземним засобом «Кривбасруда», відповідно до якого в пункті 1 наказу № 349 від 20 вересня 1989 року ВО "Кривбасруда"слово «упразднить» читати «ликвидировать»; наказ № 169 від 26 грудня 1994 року ВО по видобутку руд підземним засобом «Кривбасруда», відповідно до якого з 01.01.1995р. було ліквідовано шахти "Першотравнева - 1" і "Першотравнева - 2" та створено шахту "Першотравнева"; наказ № 1 від 05 січня 1998 року ВО по видобутку руд підземним засобом «Кривбасруда», відповідно до якого було ліквідовано з 01.01.1998р. шахту «Першотравнева»; наказ № 12 від 20 січня 1998 року ВО по видобутку руд підземним засобом; наказ Міністерства промислової політики України № 262 від 29.07.1998 року, відповідно до якого було створено підприємство «Криворізьке державне гірничорудне управління гідрозахист» (управління «Кривбасгідрозахист») на базі державного майна шахт «Гігант- Дренажна» та «Першотравнева-Дренажна» шляхом їх відокремлення. Майно даних шахт було передано від ДВО "Кривбасруда" до управління "Кривбасгідрозахист", про що складено акти приймання - передачі та розподільчий баланс, а також внесені зміни до обліку майна. Як зазначено у п. 5 даного наказу, правонаступником всіх майнових прав та обов'язків реорганізованого ВО "Кривбасруда" є управління "Кривбасгідрозахисту" у відповідній частині майнових прав та обов'язків, означених розподільчим балансом; наказ Міністерства промислової політики України № 315 від 25 червня 2004 року, відповідно до якого було створено державне підприємство «Кривбасшахтозакриття» на майні державного підприємства "Кривбасреструктуризація". Відповідно до п.11 даного наказу, ДП «Кривбасшахтозакриття» є правонаступником майнових і немайнових прав та обов'язків ДП "Кривбасреструктуризація " згідно з розподільчим балансом; наказ Міністерства промислової політики України № 104 від 17 березня 2006 року, відповідно до якого було ліквідовано управління "Кривбасгідрозахист" (ДП "Кривбасгідрозахист"). Згідно п. 4 цього наказу ДП «Кривбасшахтозакриття» на підставі передавального акту прийняло на баланс до статутного фонду майно ДП «Кривбасгідрозахист», яке залишиться після задоволення вимог кредиторів», а також забезпечило подальшу реалізацію проекту ліквідації шахти "Першотравнева". На підставі вищевикладеного вважають, що в даному випадку ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є правонаступником прав та обов'язків шахти "Першотравнева -1", "Першотравнева -2","Першотравнева", "Першотравнева - Дренажна" В/О "Кривбасруда", так як у даній частині майнових прав та обов'язків правонаступником реорганізованого В/О "Кривбасруда" є управління "Кривбасгідрозахисту". Також вважають, що обставини справи щодо спричинення [PERSON] моральної шкоди повинні доводитись відповідними висновками медичних установ, але позивач таких документів не надав та розрахунок моральної шкоди вважають не вірним та не обґрунтованим. Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони не оспорюють той факт, що позивач Дійсно [PERSON], працював відповідно до трудового договору з 22.07.1983 року по 28.09.1984 рік - електромонтажником у Спецуправлінні «Електромонтаж» № 453; з 15.10.1984 р. по 23.06.1987 р. - підземний гірник, підземний кріпильник на ш. «Першотравнева - 1» В/О «Кривбасруда»; з 26.06.1987 р. по 15.01.1991року - підземним прохідником у СВК «Кривбасшахтопроходка»; з 29.01.1991 року по 04.01.1994 року підземний прохідник та підземний кріпильник на шахті «Першотравнева-1» В/О «Кривбасруда»; з 04.08.2004 року по 12.10.2004 року (2 місяці) - підземний прохідник в ШБУ ВАТ «Кривбасзалізрудком»; з 07.04.1997 р. по 14.11.2000 року - слюсарем черговим по ремонту обладнання у ВАТ «Північний ГЗК»; з 04.05.2005 ро. по 30.05.2014 р.- підземний прохідник на ш. ім. Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК» - а.с.19-24. Представник відповідача ПАТ "Кривбасзалізрудком" Літовченко Т.М. вважає, що вони не є правонаступником прав та обов'язків шахти Першотравневого РУ "Першотравнева-1" В/О "Кривбасруда". Однак суд, прийшов до висновку, що позивач є правонаступником тих підприємств, на яких працював позивач з наступних підстав. У Переліку підприємств, установ і організацій Мінпромполітики, який є Додатком до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління Міністерства промислової політики» від 6 квітня 1998 р. N 453, зазначена (під № 6 у списку) юридична особа - Державне виробниче об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», з ідентифікаційним кодом 00191307. Правонаступництво ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» після Державного виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», яке неодноразово реорганізовувалося, підтверджується як відповідними наказами (письмовими доказами), які зазначені нижче, так і як наступним законодавством України. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 37, ч. 1 ст. 466 Цивільного кодексу Української РСР із змінами і доповненнями (який діяв з 01.01.1964 року до 01.01.2004 року), юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов'язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов'язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію. В разі реорганізації юридичної особи виплата щомісячних платежів (стаття 465 цього Кодексу), належних з неї в зв'язку з заподіянням каліцтва або іншого ушкодження здоров'я чи заподіянням смерті, покладається на правонаступників юридичної особи. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 19 Закону України «Про господарські товариства» від 19 вересня 1991 року N 1576-XII із змінами і доповненнями, припинення діяльності товариства відбувається шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) або ліквідації з дотриманням вимог антимонопольного законодавства. Реорганізація товариства відбувається за рішенням вищого органу товариства. Реорганізація товариства, що зловживає своїм монопольним становищем на ринку, може здійснюватися також шляхом його примусового поділу в порядку, передбаченому чинним законодавством. При реорганізації товариства вся сукупність прав та обов'язків товариства переходить до його правонаступників. Згідно ч.ч. 1, 7 ст. 34 Закону України «Про підприємства в Україні» від 27 березня 1991 року N 887-XII із змінами і доповненнями (який діяв до 01.01.2004 року, тобто до 01.01.2004 року регулював умови реорганізації (перетворення) підприємств), ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться з дотриманням вимог антимонопольного законодавства за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, - за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражного суду. Реорганізація підприємства, що зловживає своїм монопольним становищем на ринку, може здійснюватись також шляхом його примусового поділу в порядку, передбаченому чинним законодавством. Реорганізація підприємства, яка може призвести до екологічних, демографічних та інших негативних наслідків, що зачіпають інтереси населення території, повинна погоджуватися з відповідною Радою народних депутатів. При перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов'язки колишнього підприємства. Крім того, судом, на підставі наявних у матеріалах справи доказів (наказів), встановлено наступне. Відповідно до постанови КМУ від 2 березня 1998 року N 258 «Про спеціальний режим реструктуризації гірничо-рудних підприємств Кривбасу, гірничо-хімічних підприємств Яворівського і Роздольського "Сірка" та Стебницького "Полімінерал" Львівської області», п. 1 наказу Міністерства промислової політики України від 29.07.1998 року № 263 Державне виробниче об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було перейменовано у Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат». Згідно п. 2 наказу Міністерства промислової політики України від 29.07.1998 року № 263 правонаступником перейменованого Державного виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було призначене Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат». Відповідно до п. 1 наказу Міністерства промислової політики України «Про реорганізацію Криворізького державного залізорудного комбінату» від 12.07.1999 року № 248 та п. 1 наказу Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» від 31.12.1999 року № 347 Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» шляхом реорганізації було перетворено у Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром». Згідно п. 3 наказу Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» від 31.12.1999 року № 347 Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» є правонаступником реорганізованого Державного підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат». Відповідно до спільного наказу Державного комітету промислової політики України та Фонду державного майна України від 19.02.2001 року № 66/245 «Про реорганізацію Дочірнього підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат», п. 1 наказу Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» від 30.07.2001 року № 290 Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» шляхом реорганізації було перетворено у ВІДКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ». Згідно п. 3.2. наказу Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» від 30.07.2001 року № 290 ВАТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» стало правонаступником реорганізованого Дочірнього підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат». Відповідно до п. 1.1. розділу «Загальні положення» Статуту ПАТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» за 2011 рік (який розміщений ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» на своєму офіційному сайті у мережі інтернет http://www.krruda.dp.ua/), який затверджений загальними зборами акціонерів ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» протокол № 1/2011 від 30.03.2011 року та який пройшов державну реєстрацію 04.04.2011 року, з 04.04.2011 року (з моменту державної реєстрації змін до Статуту) згідно рішення загальних зборів акціонерів від 30.03.2011 року, ВАТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» було перейменовано на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ», ідентифікаційний код: 00191307 згідно з ЄДРПОУ (ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ»). Згідно абз. 2 п. 1.1. розділу «Загальні положення» Статуту ПАТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» за 2011 рік, ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» є правонаступником ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ». Тобто, спочатку з 29.07.1998 року Державне виробниче об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було перейменовано у Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат», яке з 31.12.1999 року було перетворено у Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат», яке з 30.07.2001 року було знову перетворено у ВІДКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ», яке з 04.04.2011 року було перейменовано у ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ». Отже, у результаті неодноразових перейменувань та реорганізацій, правонаступником усіх прав та обов'язків Державного виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» (у структурних підрозділах якого працював позивач) є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ», ідентифікаційний код: 00191307 згідно з ЄДРПОУ. Також при вирішені цієї справи судом врахована та обставина, що ДВО «Кривбасруда» на протязі свого існування з 1975 року по 1998 рік у різний час створювало та ліквідовувало свої структурні підрозділи. Тобто, по даній справі суд повинен вирішити: чи працював позивач у ДВО «Кривбасруда»; у який період часу та у якому саме структурному підрозділі ДВО «Кривбасруда» та що сталося з таким структурним підрозділом ДВО «Кривбасруда», тобто чи був він ліквідований або реорганізований (шляхом злиття, приєднання, поділ, виділення). Так, судом встановлено і це визнають сторони по справі, що з 1975 року до складу Державного виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» (яке створено згідно постанови Ради Міністрів УРСР від 18 квітня 1975 р. N 194, Додаток № 1) входили 11 рудоуправлінь на правах структурних підрозділів: Рудоуправління Інгулець, Рудоуправління ім. Ілліча, Рудоуправління ім. Дзержинського, Рудоуправління ім. Кірова, Рудоуправління ім. Карла Лібкнехта, Рудоуправління ім. Комінтерна, Рудоуправління ім. Фрунзе, Рудоуправління ім. ХХ партз'їзду, Рудоуправління ім. Рози Люксембург, Рудоуправління ім. Леніна, Рудоуправління Першотравневе. Позивач працював у структурних підрозділах ДВО «Кривбасруда»: з 15.10.1984 року по 23.06.1987 року (2 роки 8 місяців) у Рудоуправлінні Першотравневе та з 29.01.1991 року по 04.01.1994 року (3 роки) на шахті «Першотравнева-1». Також позивач працював з 04.08.2004 року по 12.10.2004 року (2 місяці) у ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» у Шахтобудівельному управлінні. Рудоуправління Першотравневе та шахта «Першотравнева-1», були лише майновими комплексами (які складалися з окремих споруд, приміщень та майна), які входили до юридичної особи ДВО «Кривбасруда». Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про підприємства в Україні» від 27 березня 1991 року N 887-XII із змінами і доповненнями (який діяв до 01.01.2004 року, тобто до 01.01.2004 року регулював умови створення відособлених підрозділів підприємства), підприємство має право створювати філіали, представництва, відділення та інші структурні підрозділи з правом відкриття поточних і розрахункових рахунків і затверджує положення про них. Так само, підприємство має право ліквідовувати філіали, представництва, відділення та інші структурні підрозділи. Слід зазначити, що усі зазначені нижче структурні підрозділи ДВО «Кривбасруда» у різний час (та з різних причин) були ліквідовані відповідно до законодавства наказами ДВО «Кривбасруда» згідно розпоряджень міністерств (що підтверджується наявними у матеріалах справи відповідними наказами). На час ліквідації Рудоуправління Першотравневе та шахта «Першотравнева-1» (як структурні підрозділи) входили до ДВО «Кривбасруда». Так, з 1975 року до 01.10.1989 року до ДВО «Кривбасруда» на правах структурного підрозділу входило Рудоуправління Першотравневе. З 01.10.1989 року Рудоуправління Першотравневе, як структурний підрозділ, було ліквідовано, що підтверджується наявними у матеріалах справи наказом ДВО «Кривбасруда» від 20.09.1989 року № 349 (пункт 1) та наказом ДВО «Кривбасруда» від 01.11.1989 року № 423. Потім, з 01.10.1989 року до 01.01.1995 року, до ДВО «Кривбасруда» на правах новостворених структурних підрозділів входили шахта «Першотравнева-1» та шахта «Першотравнева-2», що підтверджується наявним у матеріалах справи наказом ДВО «Кривбасруда» від 20.09.1989 року № 349 (пункт 2). З 01.01.1995 року шахта «Першотравнева-1» та шахта «Першотравнева-2», як структурні підрозділи, були ліквідовані, що підтверджується наявним у матеріалах справи наказом ДВО «Кривбасруда» від 26.12.1994 року № 169 (пункт 1). Після цього, з 01.01.1995 року до 01.01.1998 року, до ДВО «Кривбасруда» на правах новоствореного структурного підрозділу входила шахта «Першотравнева», що підтверджується наявним у матеріалах справи наказом ДВО «Кривбасруда» від 26.12.1994 року № 169 (пункт 2). З 01.01.1998 року шахта «Першотравнева», як структурний підрозділ, була також ліквідована, що підтверджується наявним у матеріалах справи наказом ДВО «Кривбасруда» від 05.01.1998 року № 1 (пункт 1). При вирішені цієї справи судом також була врахована та обставина, що усі вищенаведені структурні підрозділи ДВО «Кривбасруда» (Рудоуправління Першотравневе, новостворені з 01.10.1989 року структурні підрозділи шахта «Першотравнева-1» та шахта «Першотравнева-2», а також новостворений з 01.01.1995 року структурний підрозділ шахта «Першотравнева») не були самостійними юридичними особами, тобто були створені як структурні підрозділи без права юридичної особи. Враховуючи той факт, що згідно вищевказаних наказів зазначені структурні підрозділи ДВО «Кривбасруда» були ліквідовані, тобто ніякої реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення) Рудоуправління Першотравневого, шахти «Першотравнева-1» та шахти «Першотравнева-2», шахти «Першотравнева» не було, кожний новостворений структурний підрозділ ДВО «Кривбасруда» (наприклад, новостворена шахта), враховуючи положення зазначеного вище законодавства України (яке регулювало порядок ліквідації та реорганізації підприємств), не міг бути правонаступником прав та обов'язків іншого ліквідованого структурного підрозділу ДВО «Кривбасруда» (наприклад, ліквідованої шахти або Рудоуправління). Крім того, при цьому, слід зазначити, що сама юридична особа (підприємство) - Державне виробниче об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» (м. Кривий Ріг) з ідентифікаційним кодом 00191307 не було ліквідовано, а має правонаступника ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» з таким самим ідентифікаційним кодом 00191307, що і ДВО «Кривбасруда» та з такою самою юридичною адресою (м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, 1А). Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.02.2014 року причиною професійного захворювання стало те, що на протязі значного періоду часу 8 років 8 місяців внаслідок його професійної діяльності у ДВО «Кривбасруда» (5 років 10 місяців), правонаступником якого є ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ») на його організм впливали шкідливі виробничі фактори - а.с.12-15. Позивач працюючи на підприємствах, в тому числі відповідача, підпадав під вплив шкідливих та несприятливих факторів, виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища - (а.с.12-15). Згідно наданих позивачем медичних документів встановлено професійні захворювання з 20.01,2014 року - (а.с.25-27). На підставі висновку МСЕК від 12.02.2015 року, йому було встановлено 50 % втрати професійної працездатності, що підтверджується довідками МСЕК - (а.с.16-18). Стаття 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що «забезпечення безпечних і не шкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Аналогічні вимоги передбачені ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Статтею 173 Кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаних з виконанням трудових обов'язків. Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування визначається законодавством. За змістом ч.ч.І-З статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та душевних стражданнях, яких особа зазнала в зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних і фізичних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізацій, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно до частини 2 абз. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується, незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. До юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Вказане свідчить про те, що закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до вимог ст.14 «Про охорону праці» та акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.02.2014 року (а.с.12-15), виписок МСЕК (а.с.16-18), виписок із історії хвороби [PERSON], суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв'язку з отриманим ним професійного захворювання встановлений в судовому засіданні. Позивач потребує подальшого лікування і спостереження, відчуває незручності у повсякденному житті, переносить фізичні страждання. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача, та часу роботи у відповідачів, вини позивача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що вперше позивачу [PERSON] встановлено 50% втрати працездатності, а також фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, а саме робота в шкідливих умовах також на інших підприємствах (8років 8 місяців - 5 років 10 місяців = 2 роки 10 місяців) і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 35 000,00 грн. та судові витрати на користь держави. На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial