Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся прокурор Ставищенського району Київської області посилаючись на те, що прокуратурою району встановлено порушення земельного законодавства під час відведення [PERSON] земельних ділянок для ведення фермерського господарства на території Ставищенського району. Так, наказами Головного управління Держземагентства у Київській області від 01.10.2014 року № 6254/15-14, №6251/15-14, №6252/15-14, №6255/15-14, № 6258/15-14 надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, які розташовані на території Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області орієнтованим розміром 9,3900 га, 15,0900 га, 15,0300 га, 13,3900 га, 6,8000 га відповідно, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності. У подальшому, наказами Головного управління Держземагентства України у Київській області від 23.10.2014 року №№ 10-8199/15-14-сг, 10-8202/15-14-сг, 10-8205/15-14-сг, 10-8197/15-14-сг, 10-8201/15-14-сг затверджено проекти із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Ставищенської селищної ради Ставищенського району та надано в оренду строком на 49 років наступні земельні ділянки: площею 6,7445 га, кадастровий номер 3224255100:01:001:0102; площею 13,3874 га, кадастровий номер 3224255100:01:013:0051; площею 15,0296 га, кадастровий номер 3224255100:01:025:0026; площею 15,0346 га, кадастровий номер 3224255100:01:016:0051; площею 9,4166 га, кадастровий номер 3224255100:01:007:0032. На підставі вказаних наказів, між Головним управлінням Держземагентства України у Київській області в особі начальника відділу Держземагентства України у Ставищенському районі [PERSON] із фізичною особою [PERSON] 04.11.2014 року укладено договори оренди земельних ділянок, і уп.5 кожного договору оренди визначено вартість земельних ділянок в залежності від їх площі: 143 863 грн. 42 коп. за земельну ділянку площею 6,7445 га, кадастровий номер 3224255100:01:001:0102; 285 559 грн. 66 коп. за земельну ділянку площею 13,3874 га, кадастровий номер 3224255100:01:013:0051; 320 588 грн. 58 коп. за земельну ділянку площею 15,0296 га, кадастровий номер 3224255100:01:025:0026; 320 695 грн. 23 коп. за земельну ділянку площею 15,0346 га, кадастровий номер 3224255100:01:016:0051; 200 860 грн. 60 коп. за земельну ділянку площею 9,4166 га, кадастровий номер 3224255100:01:007:0032. Всі вищевказані договори оренди землі зареєстровані у Реєстраційній службі Ставищенського районного управління юстиції Київської області 27.11.2014 року. Головним управлінням Держземагентства України у Київській області прийнято накази №№ 6254/15-14, № 6251/15-14, № 6252/15-14, № 6255/15-14, № 6258/15-14 від 01.10.2014 року про надання дозволів [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду та накази №№ 10-8199/15-14-сг, 10-8202/15-14-сг, 10-8205/15-14-сг, 10-8197/15-14-сг, 10-8201/15-14-сг від 23.10.2014 року про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] всупереч вимогам законодавства. Зокрема, встановлено, що [PERSON] із заявами про отримання (придбання) у власність або оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства до Ставищенської районної державної адміністрації та Ставищенської селищної ради не звертався, що підтверджується листами Ставищенської РДА та Ставищенської селищної ради. Державним реєстратором юридичних та фізичних осіб-підприємців Ставищенського районного управління юстиції реєстрація селянських фермерських господарств, засновником яких є [PERSON] упродовж 2013-2015 років не проводилась. Уподаному [PERSON] клопотанні про надання дозволу на розробку документації із землеустрою не обґрунтовано розміри вищевказаних земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, необхідність отримання таких великих площ земельних ділянок, не зазначено при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства. Крім того, [PERSON] не має можливості займатися фермерським господарством, так, як в останнього відсутня сільськогосподарська техніка та інші засоби для обробітку земель, що підтверджується листом державного інспектора відділу Державної інспекції сільського господарства в Київській області. Також, встановлено, що земельні ділянки надані [PERSON] в оренду, розташовані на значній відстані одна від одної, що вказує на те, що ці ділянки не являють собою єдиного масиву і у свою чергу унеможливлює їх раціональне використання. Крім спірних земельних ділянок [PERSON] надано ще 24 земельні ділянки для ведення фермерського господарства різними площами, які розташовані на території Бесідської, Журавлиської, Сухоярської, Сніжківської, Юрківської, Станіславчицької, Розумнянської сільських та Ставищенської селищної рад Ставищенського району Київської області. Враховуючи вищевикладене, зазначені накази Головного управління Держземагентства України у Київській області прийнято з порушенням вимог земельного законодавства. Договори оренди землі, які зареєстровані Реєстраційною службою Ставищенського районного управління юстиції Київської області, укладені всупереч законодавчо встановленої процедури набуття права оренди на земельні ділянки з метою ведення фермерського господарства. Прокурор просить суд визнати недійсними та скасувати накази Головного управління Держземагентства України у Київській області від 01 жовтня 2014 року № 6254/15-14, № 6251/15-14, № 6252/15-14, № 6255/15-14, № 6258/15-14 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», якими надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства орієнтованою площею 9,3900 га, 15,0900 га, 15,0300 га, 13,3900 га, 6,8000 га відповідно, які розташовані на території Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області; визнати недійсними та скасувати накази Головного управління Держземагентства України у Київській області від 23 жовтня 2014 року, якими затверджено проекти із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Ставищенської селищної ради Ставищенського району за номерами: 10-8199/15-14-сг щодо земельної ділянки площею 6,7445 га, кадастровий номер 3224255100:01:001:0102; 10-8202/15-14-сг щодо земельної ділянки площею 13,3874 га, кадастровий номер 3224255100:01:013:0051; 10-8205/15-14-сг щодо земельної ділянки площею 15,0296 га, кадастровий номер 3224255100:01:025:0026; 10-8197/15-14-сг щодо земельної ділянки площею 15,0346 га, кадастровий номер 3224255100:01:016:0051;10-8201/15-14-сг щодо земельної ділянки площею 9,4166 га, кадастровий номер 3224255100:01:007:0032, загальна вартість яких складає 1\~271 567 гривень 49 копійок; визнати недійсними договори оренди земельних ділянок укладених 04 листопада 2014 року між Головним управлінням Держземагентства України у Київській області та [PERSON]: площею 6,7445 га, кадастровий номер 3224255100:01:001:0102; площею 13,3874 га, кадастровий номер 3224255100:01:013:0051; площею 15,0296 га, кадастровий номер 3224255100:01:025:0026; площею 15,0346 га, кадастровий номер 3224255100:01:016:0051; площею 9,4166 га, кадастровий номер 3224255100:01:007:0032, загальна вартість яких складає 1\~271 567 гривень 49 копійок, зареєстрованих в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області з індексними номерами відповідно: №№ 17542331, 17543414, 17546071, 17545101, 17547216; скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області від 27 листопада 2014 року про державну реєстрацію інших речових прав - прав оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 3224255100:01:001:0102; 3224255100:01:013:0051; 3224255100:01:025:0026; 3224255100:01:016:0051; 3224255100:01:007:0032 з індексними номерами №№ 17542331, 17543414, 17546071, 17545101, 17547216; судові витрати покласти на відповідачів. В судовому засіданні прокурор Ставищенського району Турчин С.О. підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини, на які посилається в своїй позовній заяві. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про місце та час судового розгляду по справі сповіщений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що позивачем при обґрунтуванні позову не взято до уваги вимоги Земельного кодексу України, Закону України «Про Державний земельний кадастр». Частиною 2 ст. 123 ЗК України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Частиною 4 ст. 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до п. 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, - Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагенство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності. За таких обставин висновки позивача, відносно неправомірності звернення [PERSON] з приводу виділення йому землі в оренду до Головного управління Держземагенства в Київський області є хибними. Відповідно до ч. 7 ст. 7 ЗУ "Про фермерське господарство" земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями. Згідно із ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Тобто надання земельних ділянок єдиним масивом має місце лише в тому випадку, коли орган уповноважений розпоряджатися землями приймає рішення про надання в оренду громадянину земельних ділянок сільськогосподарського призначення, лісового та водного фондів єдиним масивом, а не окремо по кожній категорії земель для ведення фермерського господарства. Законодавець в ч.7 ст.7 Закону України "Про фермерське господарство" передбачив право громадян на отримання земельних ділянок єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Зроблено це виключно для зручності ведення фермерського господарства. Проте їх відсутність поруч із земельними масивами зовсім не означає, що такі єдині масиви заборонено надавати громадянину у користування (в оренду) для створення фермерського господарства. Чинне законодавство не встановлює обмежень для суб'єкта земельних відносин граничних розмірів єдиних масивів земель для набуття в оплатний найом (оренду) та їх кількості. Зі змісту заяв [PERSON] до Головного управління Держземагенства в Київський області вбачається, що він просив поза межами населених пунктів на адміністративній території Ставищенської селищної ради, надати йому дозвіл на виготовлення технічної документації (розроблення проекту землеустрою) щодо відведення земельних ділянок запасу та резерву в оренду для створення фермерського господарства. При цьому, у заяві зазначено точний розмір кожної з проінвентаризованих земельних ділянок. Законодавство не встановлює обмежень щодо граничних розмірів єдиних масивів земель для набуття в оплатний найм (оренду) та щодо їх кількості. Тому, позивач не обґрунтував неможливості отримання в оренду декількох єдиних масивів земель. Виділення [PERSON] суміжно розташованих земельних ділянок, які знаходяться на території однієї місцевої ради, правильно розцінено Головним управлінням Держземагентства в Київській області як виділення "єдиного масиву", що не суперечить вимогам ч. 7 ст. 7 3У "Про фермерське господарство". Звертаю увагу суду, що чинним законодавством не передбачено й кількісних обмежень на використання фізичною особою, яка відповідає вимогам ЗУ «Про фермерське господарство», права на отримання в оренду земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства. Тобто, право особи не є разовим. Твердження позивача про неможливість [PERSON] обробляти надані йому в оренду земельні ділянки, в звязку із відсутністю відповідної сільськогосподарської техніки, спростовується наявністю договору № 15/03-14 від 15.03.2014 року, за яким ТОВ «Агрофірма «Інтерагросервіс» взяло на себе зобов'язання виконати на землях, що орендує [PERSON] певний комплекс сільськогосподарських робіт. Вказаний договір має на меті надання сільськогосподарських послуг на етапі становлення господарства. Більш того, чинне законодавство не містить вимог щодо обов'язкової наявності в особи, яка має намір займатися фермерським господарством, сільськогосподарської техніки на праві приватної власності. Позивач в позовній заяві вказує, що ч. 5 ст. 25 Закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» визначено строк реєстрації юридичних осіб до трьох робочих днів та відповідно стверджує про порушення даного строку [PERSON]. Таке твердження позивача є помилковим. Адже ч. 5 ст. 25 вказаного закону визначено саме максимальний строк виконання державним реєстратором дій по реєстрації юридичних осіб, який обліковується з моменту подання особою документів для проведення державної реєстрації юридичної особи. Разом з тим, строк для створення та державної реєстрації юридичної особи - фермерського господарства, після отримання фізичною особою земельної ділянки в користування, законодавством не встановлений. Поряд з цим, прокурор в своїй позовній заяві не обґрунтував порушення інтересів держави, зокрема не зазначено, якими діями ГУ Держземагенства України у Київській області порушило інтереси держави. Вимоги позивача є прямо протилежними до інтересів держави, оскільки в результаті передачі земельних ділянок на умовах платного користування (оренди) до місцевого бюджету територіальної громади будуть надходити грошові кошти (орендна плата), яких раніше бюджет не отримував. Також, прокурором не зазначено жодних юридично обґрунтованих підстав для визнання недійсними договорів оренди (права оренди). Зважаючи, що процедура передачі земельних ділянок в оренду була повністю дотримана, обставини, які б були підставою для задоволення позову, відсутні. Представник відповідача - Головного управління Держземагентства України у Київській області в судові засідання не зявлявся, про місце та час їх проведення сповіщений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Письмових пояснень чи заперечень на позов від представника Головного управління Держземагентства України у Київській до суду не надходило. В судовому засіданні представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділу Держземагенства України в Ставищенському районі [PERSON] проти задоволення позову заперечила, суду пояснила, що позивачем не враховано, що із 1 січня 2013 року набрали чинності Закон України „ Про Державний земельний кадастр" та Закон України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Зокрема, в ст. 4 Закону України „Про Державний земельний кадастр" визначено, що регулювання відносин, що виникають при веденні Державного земельного кадастру, здійснюється відповідно до Конституції України, Земельного кодексу України, цього Закону, Законів України "Про землеустрій", "Про оцінку земель", "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність", "Про захист персональних даних", інших законів України та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Статтею 6 цього Закону зазначено, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Держателем Державного земельного кадастру є центральний органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Постановою КМ України від 17 жовтня 2012 року №1051 затверджено Порядок ведення державного земельного кадастру.Відповідно до пунктів 66,67 цього Порядку внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку. Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених даним законом. Посилання позивача, що спірні накази Головного управління Держземагентства у Київській області прийняті всупереч вимогам законодавства є безпідставним. Відповідно до п.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Згідно п.2 ст.123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, непередбачені цією статтею. Статтею 124 ЗК України визначено Порядок передачі земельних ділянок в оренду. Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Головним управлінням було розглянуто подані [PERSON] клопотання та надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства на території Ставищенського району Київської області. Розроблені проекти землеустрою погоджено відділом Держземагентства у Ставищенському районі. Державним кадастровим реєстратором відділу перевірено подані заявником документи та видано витяги з Державного земельного кадастру на земельні ділянки кадастрові №№3224255100:01:001:0102, 3224255100:01:013:0051, 3224255100:01:025:0026, 3224255100:01:016:0051, 3224255100:01:007:0032. Після затвердження проектів землеустрою наказами Головного управління Держземагентства у Київській області [PERSON] передано в оренду земельні ділянки. Щодо надання земельних ділянок в оренду не єдиним масивом, то дійсно п.7 ст.7 цього Закону України „ Про фермерське господарство" передбачено надання земельних ділянок громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Тобто, якщо до складу земельної ділянки входять не тільки сільськогосподарські угіддя, а й інші угіддя необхідні для раціонального використання земельної ділянки. Передані в оренду [PERSON] зазначені земельні ділянки розташовані на території Ставищенської селищної ради за межами населеного пункту, що свідчить про порушення повноважень селищною радою, які передбачені ст. ст. 12, 122 ЗК України, Законами України «Про землеустрій», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності». Надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами; за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками. Прокуратурою Ставищенського району підтверджено, що вищевказані земельні ділянки не включені до меж селища Ставище, крім того, селищною радою не вживалися заходи щодо планування території на місцевому рівні, розроблення та затвердження генерального плану смт. Ставище, його оновлення та внесення змін до нього. З метою усунення порушень вищезазначеного законодавства прокуратурою району 15.10.2014 року внесено подання до Ставищенської селищної ради. В судовому засіданні представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ставищенської селищної ради [PERSON] проти задоволення позову не заперечив, суду пояснив, що відповіднодо п.1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Ставищенська селищна рада має право розпоряджатися земельними ділянками в межах населеного пункту. Ставищенська селищна рада прийняла рішення на 38-й сесії селищної ради 6 скликання №748 від 05.11.2013 р. про оформлення права комунальної власності на дані земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства з послідуючою їх передачею в оренду фермерським господарствам на конкурсній основі. В процесі виготовлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки вказані в даному рішенні селищна рада виявила, що земельні ділянки з кадастровими номерами: 3224255100:01:013:0051, 3224255100:01:016:0051, 3224255100:01:025:0026, 3224255100:01:001:0102, 3224255100:01:007:0032 передані Головним управлінням Держземагенства України в Київській області в оренду [PERSON] площею 13,3874 га, 15,0346 га, 15,0296 га, 6,7445 га, 9,4166 га відповідно. Накази та договори оренди даних земельних ділянок повинні бути визнані недійсними у зв'язку з перевищенням Головним управлінням Держземагенства України в Київській області своїх повноважень з наступних причин. Відповідно плану формування території Ставищенської селищної ради, розробленого та затвердженого у 1993 році, згідно діючого на той час законодавства, площа населеного пункту складає 1179,00 га, і дані земельні ділянки знаходяться в межах смт. Ставище. Станом на 01.07.2015 року дані межі не змінювалися. Один екземпляр оригіналу даного плану формування території Ставищенської селищної ради знаходиться у Головному управлінні Держземагенства України в Київській області, а копія знаходиться у відділі Держземагенства України у Ставищенському районні. Ставищенською селищною радою у 2010 році розроблено та затверджено, відповідно до діючого на той час законодавства, технічну документацію з нормативно грошової оцінки земель смт. Ставище на площу 1179,00 га. Дана технічна документація розроблена по межах населеного пункту встановлених у 1993 році планом формування території Ставищенської селищної ради. Відповідно до Закону України «Про державну експертизу», вказана технічна документація направлена на проходження експертизи, і селищна рада отримала позитивний висновок про проведення державної експертизи Головним управлінням Держземагенства України в Київській області, та була погоджена відділом Держземагенства України у Ставищенському районі. Також межі земельних ділянок, які розташовані на території Ставищенської селищної ради, відповідно до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №376 від 18.05.2010 р., зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за № 391/1768616 від 16.06.2010 р. повинні бути погоджені Ставищенської селищною радою, так як біля кожної земельної ділянки є проїзди, які згідно ст. 83 ЗК України знаходяться у комунальній власності. Ставищенська селищна рада межі даних земельних ділянок, переданих в оренду гр. [PERSON] не підписувала та не погоджувала. Тому, позов прокурора потрібно задовольнити. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області в судове засідання не зявився. З Реєстраційної служби до суду надійшов лист з проханням розгляд справи проводити без участі її представника, проти задоволення позову заперечень не має. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора Турчина С.О., представника відповідача [PERSON] - [PERSON], представника третьої особи відділу Держземагенства України в Ставищенському районі - [PERSON], представника третьої особи Ставищенської селищної ради - [PERSON], та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Наказами Головного управління Держземагентства у Київській області від 01.10.2014 року № 6254/15-14, №6251/15-14, №6252/15-14, №6255/15-14, № 6258/15-14 надано дозвіл відповідачу [PERSON] на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, які розташовані на території Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області орієнтованим розміром 9,3900 га, 15,0900 га, 15,0300 га, 13,3900 га, 6,8000 га відповідно, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташовані на території Ставищенської селищної ради Ставищанського району Київської області. Наказами Головного управління Держземагентства України у Київській області від 23.10.2014 року №№ 10-8199/15-14-сг, 10-8202/15-14-сг, 10-8205/15-14-сг, 10-8197/15-14-сг, 10-8201/15-14-сг затверджено проекти із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства відповідачу [PERSON] на території Ставищенської селищної ради Ставищенського району та надано в оренду строком на 49 років наступні земельні ділянки: площею 6,7445 га, кадастровий номер 3224255100:01:001:0102; площею 13,3874 га, кадастровий номер 3224255100:01:013:0051; площею 15,0296 га, кадастровий номер 3224255100:01:025:0026; площею 15,0346 га, кадастровий номер 3224255100:01:016:0051; площею 9,4166 га, кадастровий номер 3224255100:01:007:0032 ( Т. 1 а. с. 16-41). На підставі вказаних наказів, між Головним управлінням Держземагентства України у Київській області в особі начальника відділу Держземагентства України у Ставищенському районі [PERSON] із фізичною особою відповідачем [PERSON] 04.11.2014 року укладено договори оренди земельних ділянок, і уп.5 кожного договору оренди визначено вартість земельних ділянок в залежності від їх площі: 143 863 грн. 42 коп. за земельну ділянку площею 6,7445 га, кадастровий номер 3224255100:01:001:0102; 285 559 грн. 66 коп. за земельну ділянку площею 13,3874 га, кадастровий номер 3224255100:01:013:0051; 320 588 грн. 58 коп. за земельну ділянку площею 15,0296 га, кадастровий номер 3224255100:01:025:0026; 320 695 грн. 23 коп. за земельну ділянку площею 15,0346 га, кадастровий номер 3224255100:01:016:0051; 200 860 грн. 60 коп. за земельну ділянку площею 9,4166 га, кадастровий номер 3224255100:01:007:0032 (Т. 1 а. с. 42-62). Всі вищезазначені договори оренди землі зареєстровані у Реєстраційній службі Ставищенського районного управління юстиції Київської області 27.11.2014 року (Т. 1 а. с. 11-15). Відповідач [PERSON] із заявами про отримання (придбання) у власність або оренду земельних ділянок державної власності з метою ведення фермерського господарства до Ставищенської районної державної адміністрації та Ставищенської селищної ради не звертався. Державним реєстратором юридичних та фізичних осіб-підприємців Ставищенського районного управління юстиції реєстрація селянських фермерських господарств, засновником яких є [PERSON] упродовж 2013-2015 років не проводилась (Т. 1 а. с. 63-65). Крім того, відповідач [PERSON] не має можливості займатися фермерським господарством, так як в останнього відсутня сільськогосподарська техніка та інші засоби для обробітку земель, що підтверджується листом державного інспектора відділу технічного нагляду Державної інспекції сільського господарства в Київській області (Т. 2 а. с. 125). Відповідно плану формування території Ставищенської селищної ради, розробленого та затвердженого у 1993 році, площа населеного пункту складає 1179,00 га. Станом на 01.07.2015 року дані межі не змінювалися (Т. 1 а. с. 144-158). Рішенням 3 сесії шостого скликання Ставищенської селищної ради №60 від 21 січня 2011 року затверджено технічну документацію з нормативно грошової оцінки земель смт. Ставище Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області на площу 1179,00 га. Дана технічна документація розроблена по межах населеного пункту встановлених у 1993 році планом формування території Ставищенської селищної ради. Вказана технічна документація направлена на проходження експертизи, отримано позитивний висновок про проведення державної експертизи землевпорядної документації Головним управлінням Держкомзему в Київській області (Т. 2 а. с. 161-174). Рішенням 38 сесії шостого скликання Ставищенської селищної ради №748 від 05 листопада 2013 року надано згоду на розробку проектів відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення з метою оформлення права комунальної власності на дані земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства з послідуючою їх передачею в оренду фермерським господарствам на конкурсній основі (Т.1 а. с. 93). Земельні ділянки з кадастровими номерами: 3224255100:01:013:0051, 3224255100:01:016:0051, 3224255100:01:025:0026, 3224255100:01:001:0102, 3224255100:01:007:0032 передані Головним управлінням Держземагенства України в Київській області в оренду відповідачу [PERSON] площею 13,3874 га, 15,0346 га, 15,0296 га, 6,7445 га, 9,4166 га відповідно знаходяться в адміністративних межах населеного пункту смт. Ставище Ставищенського району Київської області, що підтверджується картографічними матеріалами. На них позначено жовтим кольором площі та межі спірних земельних ділянок, переданих в оренду відповідачу [PERSON] (Т. 2 а. с. 150-153). Крім зазначених спірних земельних ділянок відповідачу [PERSON] надано ще інші земельні ділянки для ведення фермерського господарства різними площами, які розташовані в Ставищенському районі, зокрема на території Бесідської, Журавлиської, Сухоярської, Сніжківської, Юрківської, Станіславчицької, Розумнянської сільських та Ставищенської селищної рад, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо субєкта (Т. 2 а. с. 126-139). ПП «Кадастр» розроблено на замовлення відповідача [PERSON] проекти землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] (Т. 1 а. с. 213-249, Т. 2 а. с. 1-122). Дані проекти землеустрою в установленому порядку не погоджені із Ставищенською селищною радою Ставищенського району. Межі земельних ділянок, які розташовані на території Ставищенської селищної ради, відповідно до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №376 від 18.05.2010 р., зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за № 391/1768616 від 16.06.2010 р. повинні бути погоджені Ставищенської селищною радою, так як біля кожної земельної ділянки є проїзди, які згідно ст. 83 ЗК України знаходяться у комунальній власності. В даних проектах землеустрою містяться акти про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків, в яких відсутні підписи суміжних землекористувачів, в т. ч. представника Ставищенської селищної ради (Т. 1 а. с. 239, Т. 2 а. с. 14, 42, 75, 112). Ставищенська селищна рада, не отримавши відповідей на свої запити від відділу Держземагенства в Ставищенському районі, звернулась до Ставищенського РВ ГУ МВС України в Київській області та до прокурора Ставищенського району щодо проведення перевірки на предмет правомірності передачі в оренду відповідачу [PERSON] спірних земельних ділянок (Т. 2 а. с. 144-148). У відповіді прокурора Ставищенського району зазначено, зокрема, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом службової недбалості вчиненої працівниками відділу Держземагенства в Ставищенському районі при передачі в оренду землі [PERSON] (Т. 2 а. с. 149). Ставищенською селищною радою укладено тимчасові угоди щодо користування земельними ділянками для проведення заходів благоустрою (Т. 2 а. с. 140-143). Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля є обєктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється Земельним кодексом України та Законом України "Про фермерське господарство". Зокрема, ч. 1 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 4\~ст. 122\~ЗК України,\~центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. За ч. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (ч. 3 ст. 123 ЗК України). Відповідно до ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. При цьому, у ч. 2 вказаної статті визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Водночас у частині 3 даної статті зазначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Спеціальним законом, який визначає правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України є Закон України «Про фермерське господарство» N 973-IV\~від 19 червня 2003 року. Частинами 1, 2 статті 1 Закону №973-IV передбачено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Відповідно до ст. 2 Закону № 973-IV відносини, пов'язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. Як вбачається із змісту ч. 1 ст. 7 Закону № 973-IV, громадяни для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства звертаються до відповідної районної державної адміністрації, а для отримання земельної ділянки із земель комунальної власності до місцевої ради. У заяві зазначається: бажаний розмір і місце розташування земельної ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне отримання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону № 973-IV,\~ заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. Згідно вимог ч. 7 ст. 7 Закону № 973-IV земельні ділянки для ведення фермерського господарства надаються єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Порядок державної реєстрації фермерського господарства визначено у ст. 8 Закону № 973-IV\~ згідно якої, після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Згідно ст. ст. 89, 91, 92 ЦК України та ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" державна реєстрація юридичних осіб це засвідчення факту створення юридичної особи, після чого виникає цивільна правоздатність юридичної особи. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу [PERSON] спірні земельні ділянки в оренду надані не єдиним масивом. Таким чином, Головним управлінням Держземагентства України у Київській області прийнято накази №№ 6254/15-14, № 6251/15-14, № 6252/15-14, № 6255/15-14, № 6258/15-14 від 01.10.2014 року про надання дозволів [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду та накази №№ 10-8199/15-14-сг, 10-8202/15-14-сг, 10-8205/15-14-сг, 10-8197/15-14-сг, 10-8201/15-14-сг від 23.10.2014 року про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] всупереч зазначеним вимогам законодавства. Договори оренди [PERSON] землі, які зареєстровані Реєстраційною службою Ставищенського районного управління юстиції Київської області, укладені всупереч законодавчо встановленої процедури набуття права оренди на земельні ділянки з метою ведення фермерського господарства. Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Статтею 116 ч. 1, 2 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Тобто, наявність рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання її в оренду чинним законодавством визначається в якості обовязкової передумови подальшого укладення договору оренди земельної ділянки. Отже, правовою підставою для укладення спірних договорів оренди є накази Головного управління Держземагентства у Київській області. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор прав на нерухоме майно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Однак, при укладанні спірного договору стороною (сторонами) порушено вимоги ст. 203 ЦК України якою визначено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правило, встановлене цією нормою, повинно застосовуватись в усіх випадках, коли угода вчинена з порушенням закону і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють спеціальні підстави та наслідки недійсності угод. Згідно із ст. ст. 4, 10, 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності Українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами тощо. Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не може створювати юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вказані вище накази Головного Управління Держземагентства України у Київській області підлягають визнанню недійсними та скасуванню, а укладені на їх підставі договори визнанню недійсними. Згідно зі ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Вищевикладені порушення Конституції та Законів України у сфері земельних відносин та порушення принципів земельного законодавства, закріплених у ст. 5 ЗК України, у відповідності до п. 2 ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» дають вмотивовані підстави для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом предявлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Виходячи із змісту рішення Конституційного Суду України у справі №3-рп/99 від 08.04.1999 поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обовязок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до ст. ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Пункт 4 вказаного рішення Конституційного Суду України передбачає, що інтереси держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в її діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. В даному випадку порушуються інтереси держави, оскільки незаконне прийняття оскаржуваних наказів суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України та ст. 5 ЗК України. Враховуючи те, що відповідно до статті 188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснюється відповідно до закону. А згідно із ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» здійснення державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності покладено на центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Таким центральним органом виконавчої влади відповідно до Указу Президента України від 13.04.2011 № 459/2011 «Про Державну інспекцію сільського господарства України» є Держсільгоспінспекція України. Водночас законодавством не передбачено повноважень щодо звернення центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, до суду про визнання незаконними (надійсними) рішень органів державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження землею, визнання недійсними правочинів щодо відчуження чи передачі у користування земельних ділянок державної та комунальної власності, а також їх повернення з чужого незаконного володіння. Не передбачено таких повноважень і Положенням про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженим Указом Президента України від 13.04.2011 № 459/2011. Зважаючи на викладене та враховуючи, що чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, однак у вказаного державного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду з цивільним позовом, суд вважає, що прокурор обґрунтовано пред'явив цей позов у інтересах держави як позивач. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора обґрунтовані і їх необхідно задовольнити, а саме: слід визнати недійсними та скасувати накази Головного управління Держземагентства України у Київській області від 01 жовтня 2014 року № 6254/15-14, № 6251/15-14, № 6252/15-14, № 6255/15-14, № 6258/15-14 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», якими надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства орієнтованою площею 9,3900 га, 15,0900 га, 15,0300 га, 13,3900 га, 6,8000 га відповідно, які розташовані на території Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області; слід визнати недійсними та скасувати накази Головного управління Держземагентства України у Київській області від 23 жовтня 2014 року, якими затверджено проекти із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Ставищенської селищної ради Ставищенського району за номерами: 10-8199/15-14-сг щодо земельної ділянки площею 6,7445 га, кадастровий номер 3224255100:01:001:0102; 10-8202/15-14-сг щодо земельної ділянки площею 13,3874 га, кадастровий номер 3224255100:01:013:0051; 10-8205/15-14-сг щодо земельної ділянки площею 15,0296 га, кадастровий номер 3224255100:01:025:0026; 10-8197/15-14-сг щодо земельної ділянки площею 15,0346 га, кадастровий номер 3224255100:01:016:0051;10-8201/15-14-сг щодо земельної ділянки площею 9,4166 га, кадастровий номер 3224255100:01:007:0032, загальна вартість яких складає 1\~271 567 гривень 49 копійок; слід визнати недійсними договори оренди земельних ділянок укладених 04 листопада 2014 року між Головним управлінням Держземагентства України у Київській області та [PERSON]: площею 6,7445 га, кадастровий номер 3224255100:01:001:0102; площею 13,3874 га, кадастровий номер 3224255100:01:013:0051; площею 15,0296 га, кадастровий номер 3224255100:01:025:0026; площею 15,0346 га, кадастровий номер 3224255100:01:016:0051; площею 9,4166 га, кадастровий номер 3224255100:01:007:0032, загальна вартість яких складає 1\~271 567 гривень 49 копійок, зареєстрованих в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області з індексними номерами відповідно: №№ 17542331, 17543414, 17546071, 17545101, 17547216; слід скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області від 27 листопада 2014 року про державну реєстрацію інших речових прав - прав оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 3224255100:01:001:0102; 3224255100:01:013:0051; 3224255100:01:025:0026; 3224255100:01:016:0051; 3224255100:01:007:0032 з індексними номерами №№ 17542331, 17543414, 17546071, 17545101, 17547216. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та Головного управління Держземагенства України в Київській області на користь спеціального фонду Державного бюджету України слід стягнути судовий збір в сумі 1827 грн. з кожного.

Outcome: approved