Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON], третя особа Берегівський районний відділ ГУ ДМС України в Закарпатській області про надання їй дозволу без згоди батька [PERSON] на виготовлення проїзних документів необхідних для тимчасового виїзду за кордон [PERSON], [INFO], а також надання дозволу без згоди та супроводу батька [PERSON] на тимчасовий виїзд за межі України, до досягнення сином повноліття. Позов мотивований тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 09.07.1994 року по 09.07.2017 року, за період шлюбу у них народилась син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Піклуючись про духовний та фізичний розвиток сина, позивачка неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати нотаріально засвідчений дозвіл на виготовлення документів для виїзду та дозвіл на виїзд сина за кордон, оскільки термін дії паспорту для виїзду за кордон останнього, сплив ще 2016 року, одак відповідач її прохання ігнорує та відмовляється надати свою згоду. Оскільки, відповідач відмовляється надати дозвіл на оформлення проїзних документів та дозвілна тимчасовий виїзд сина за кордон, тому позивачка просить надати дозвіл на виїзд за кордон сина у її супроводі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, згідно якої вона просила справу розглянути без її участі позовні вимоги підтримує з підстав викладених позові та просить задовольнити їх в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст. 76 ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Берегівського РВ ГУДМС в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 09.07.1994 року по 09.07.2017 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який знаходяться на утриманні та вихованні позивачки [PERSON]. Також встановлено, що син позивачки запрошений для відвідування щотижневих занять та підготовчих курсів у римо-католицькій миноритській парафії м. Нірбатор, Угорщини та в подальшому має намір продовжити навчання та просвітницьку, волонтерську діяльність церкви у країнах Європи, Америки, тощо, що підтверджується відповідною довідкою. Відповідач [PERSON] згоди на оформлення проїзних документів та дозвілна тимчасовий виїзд сина за кордон не надає та до теперешнінього часу дозвіл так і ненадав Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, ї фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Частиною 1 та ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено,що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно п. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ на дитину оформляється на термін три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Пунктом 3 ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до п.3 та п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 (у редакції постанови КМУ від 25.08.2010 року №724) перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Статтею 7 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" визначено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України. Пунктом 18 постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року №231 "Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення" передбачено, що оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон. Пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Таким чином, розглядаючи спір щодо надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди одного із батьків, суд зобов'язаний визначити термін вивезення дитини за кордон та країну, до якої дозволяється виїзд дитини без згоди батька. Вирішуючи дане питання судом враховано мету поїздки, а саме навчання, відпочинок та проведення екскурсійних подорожей). Крім того, встановлено, виїзд за кордон дитини матиме тимчасовий характер, що не порушує прав батька дітей на спілкування з ними та не позбавляє його права брати участь у вихованні та утриманні дітей. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду або супроводу та виїзду за кордон дитини без згоди батька є підставними, оскільки позивачка дійсно не може одержати згоду відповідача - батька дитини на це.

Outcome: approved