Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

[PERSON], що діє як опікун в інтересах [PERSON] (далі - позивач), звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Стиртівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області (далі - відповідач) про визнання права приватної власності на житловий будинок в порядку спадкування (далі - позовна заява або позов). Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок [ADDRESS]. [PERSON] прийняла спадщину шляхом подання заяви через свого опікуна про прийняття спадщини до Черняхівської нотаріальної контори Житомирської області. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає. Державний нотаріус виніс постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок із тих підстав, що не надано правовстановлюючого документу на спадковий будинок. Позивач просила визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок (разом з господарськими будівлями та спорудами), по [ADDRESS]. В судове засідання 14.12.2015 опікун позивача [PERSON] (рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 11.02.2014) не з'явилася, подала заяву від 25.11.2015 (а.с. 34), в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву від 14.12.2015 (а.с. 47), в якій просив, справу про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування розглянути у його відсутність, повідомив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, передбачених ч. 4 ст. 174 ЦПК України. За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] померла [INFO] в с. Стирти Черняхівського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.09.2013 (а.с. 6). В матеріалах справи відсутні докази складення [PERSON] за життя заповіту. А значить спадкування за [PERSON] здійснюється за законом. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В матеріалах справи відсутні докази зміни черговості одержання права на спадкування у порядку, визначеному положеннями ст. 1259 ЦК України. А значить спадкування за [PERSON] здійснюється у порядку черговості, визначеної положеннями ЦК України. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до відомостей, наданих Відділом реєстрації актів цивільного стану Черняхівського районного управління юстиції Житомирської області листом від 05.12.2015 (а.с. 40), в архіві відділу виявлено актовий запис про народження № 8 складений виконавчим комітетом Стиртівської сільської ради Черняхівського району на [PERSON], [INFO], де матір'ю записана [PERSON], актового запису про смерть [PERSON] [INFO], по архіву відділу не виявлено. В матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] за життя була усиновлювачем, що додатково підтверджується довідкою, виданою виконкомом Стиртівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області від 10.12.2015 № 435 (а.с. 46). А тому суд приходить до висновку про відсутність усиновлених [PERSON] осіб та не враховує їх право на спадкування, передбачене положеннями ст. 1260 ЦК України. Крім того, на час відкриття спадщини усі спадкоємці [PERSON] за законом першої черги були живими, а тому відсутні підстави для залучення до спадкування спадкоємців за правом представлення згідно зі ст. 1266 ЦК України. [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 17.02.1981 (а.с. 7). З огляду на це суд приходить до висновку, що позивач входить до спадкоємців [PERSON] за законом першої черги. Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до довідки від 28.09.2015 № 353, виданої виконкомом Стиртівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області (а.с. 10), на день смерті та протягом шести місяців після смерті [PERSON], та на даний час в будинку за адресою [ADDRESS], зареєстрована та проживає [PERSON], [INFO] В матеріалах справи відсутні докази визнання інших спадкоємців [PERSON] за законом першої черги недієздатними або обмеження їх дієздатності у порядку, визначеному положеннями ст. ст. 39, 40 та ст. ст. 36, 37 ЦК України відповідно. В матеріалах справи відсутні докази прийняття спадщини після [PERSON] протягом строку для прийняття спадщини іншими спадкоємцями. Відсутність заяв від інших спадкоємців, крім [PERSON], про прийняття спадщини підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною 30.09.2015 Пилипчуком В. І., державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області (а.с. 4), та листом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області від 10.12.2015 № 988/02-14 (а.с. 41), в якому зазначено, що згідно спадкової справи 83/2014 на спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO], спадкоємцями після померлої є: [PERSON], дочка померлої, прийняла спадщину за заявою № 153 від 25.03.2014. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. В матеріалах справи відсутня письмова згода спадкоємців [PERSON], які прийняли спадщину, на подання заяви про прийняття спадщини після спливу строку на прийняття спадщини. А тому суд приходить до висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON], який прийняв спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] за законом, який прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що [PERSON] має право на усю спадщину [PERSON] без врахування положень ч. ч. 2, 3 ст. 1267 ЦК України про зміну розміру часток у спадщині. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначено позивачем у позові та підтверджується матеріалами справи, до складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з надвірними будівлями, а саме: сарай Б, сарай В, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (далі - будинок). Станом на момент розгляду справи право власності на будинок за [PERSON] або за будь-якими іншими особами не зареєстроване, що підтверджується довідкою Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради від 04.08.2015 № 545 про наявність (відсутність) зареєстрованого майна (а.с. 13), а також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 14.12.2015 (а.с. 48). Відповідно до довідки виданої виконкомом Стиртівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області від 26.06.2015 (а.с. 9), будівництво житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], не є самочинним, згідно з погосподарською книгою № 6 на 2011-2015 роки, номер об'єкта по господарського обліку №0266-1, рік побудови - 1949. Крім того, згідно з довідкою, виданою виконкомом Стиртівської сільської ради від 10.12.2015 № 436 (а.с. 45), за житловим будинком, що за адресою: [ADDRESS] рахується земельна ділянка площею 0,63 га, рахується за [PERSON] З огляду на це суд приходить до висновку, що будинок розміщений на земельній ділянці площею 0,63 га, наданій [PERSON] саме для будівництва будинку. А значить [PERSON] земельна ділянка використана відповідно до мети її виділення (передачі). Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 23.07.2015 (а.с. 14-17) (далі - технічний паспорт) будинок побудовано в 1930 році. Згідно з абз. 3 ч. 3 ст. 19 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об'єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалася державна реєстрація прав власності, для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. А отже, положеннями вказаного закону випискам з погосподарських книг надано сили документів, що підтверджують право власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них. З огляду на це суд приходить до висновку, що вказані вище записи у погосподарській книзі, є належними і допустимими доказами належності будинку саме [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до акту обстеження технічного стану від 10.12.2015 № 92 (а.с. 44) будинок в [ADDRESS] відповідає будівельним нормам та потребує ремонту. Враховуючи, що будинок було збудовано на земельній ділянці, яка була відведена саме з цією метою, відомості про власника будинку були внесені до погосподарських книг у порядку, чинному на момент такого внесення, відсутність доказів, що при будівництві будинку були порушені будівельні норми і правила, суд приходить до висновку, що будинок не є самочинним будівництвом у розумінні ст. 376 ЦК України та що на час відкриття спадщини будинок належав [PERSON], а тому будинок відповідно до ст. 1218 ЦК України входить до складу спадщини [PERSON] Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON] за законом, яка прийняла спадщину, суд приходить до висновку, що будинок належить [PERSON] з часу відкриття спадщини - з [INFO]. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Будинок є нерухомою річчю у розумінні ч. 1 ст. 181 ЦК України. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. В свою чергу, відповідно до ч. 1 п. 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком. При цьому, згідно з п. 37 вказаного порядку рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є одним із документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно. А тому, з огляду на неможливість реєстрації [PERSON] права власності на будинок суд приходить до висновку про необхідність визнання за [PERSON] права власності на будинок у порядку спадкування за законом після [PERSON] Вимоги про розподіл судових витрат позивачем у позові не заявлено. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. А тому відсутні підстави для прийняття судом рішення про розподіл судових витрат між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved