Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

09 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на наступні обставини. Вона, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею, за вказаною адресою проживають діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи від 21.08.2019 року № 2969, від 21.08.2019 року № 2970, від 21.08.2019 року № 2968, актом обстеження житлово-побутових умов від 23.09.2019 року. Батьком [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] та свідоцтвом про народження [PERSON] . Вона займається вихованням, навчанням, підготовкою до самостійного життя синів, забезпечує їх харчуванням, лікуванням, виявляє інтерес до внутрішнього світу дітей, піклується про їхній фізичний розвиток, створила всі належні умови для виховання, навчання та розвитку. Батько дітей з 2017 року ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо їх утримання. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є працездатним за віком та станом здоров`я, на користь інших осіб аліментів не сплачує, участі в утриманні своїх синів він не приймає. Відповідач працює лікарем-стоматологом (ортопед), має стабільний високий заробіток (близько 40000 грн. щомісяця), має стоматологічний кабінет «АлмаЗдента» де працює ( провулок 2-й Замковий, 6 кв. 2 в м . Біла Церква), також офіційно працевлаштований лікарем-стоматологом в Комунальному підприємстві Білоцерківської міської ради "Білоцерківська міська госпрозрахункова стоматологічна поліклініка", має декілька місць роботи в м. Києві. Відповідач також має у власності транспортний засіб: легковий автомобіль OPELASTRA(номерний знак [NUMBER] ). Відповідач отримує стабільний дохід, має добрий матеріальний стан, а тому має можливість матеріально утримувати своїх синів. З врахуванням всіх вищенаведених обставин, вважає, що можливо стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі - по 5000 (п`ять тисяч) гривень на кожну дитину до досягнення повноліття. Між позивачем та відповідачем на момент пред`явлення позову до суду не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дітей. Просила суд стягувати з [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) аліменти на користь [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Стягувати з [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) аліменти на користь [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття(а.с.5-8). Ухвалою судді від 01 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 23-24). Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , яка діє на підставі договору про надання правничої (правової) допомогивід 25.10.2019 року (а.с. 29) та ордеру, серії КС № 294355 (а.с. 30) не з`явились, позивач надала до суду заяву, отримана судом 29.01.2020 року за вх. № 3396, в якій просила справу за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей розглядати за її відсутності та відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 70). Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , який діє на підставі ордеру, серії КС № 573835 (а.с. 36) в судове засідання не з`явились, представник відповідача [PERSON] надав до суду заяву, отримана судом 31.01.2020 року за вх. № 3818, в якій просив суд справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментівна утримання дітей розглянути за їх відсутності. Позовні вимоги визнає в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), з підстав, викладених у письмових поясненнях (а.с. 72). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надано. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] та відповідач [PERSON] , [INFO] перебувалиу зареєстрованому шлюбі, який був розірваний, відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 30 травня 2019 року (а.с. 19). Згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , яке було видано Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області від 23 січня 2002 року, батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Крім того, з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , яке було видано повторно Білоцерківським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 21 серпня 2019 року, батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). З копії довідок про місце проживання особи, виданих управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області від 21.08.2019 року за вих. № 2969 та вих. № 2970 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані неповнолітній [PERSON] , [INFO] (а.с. 14) та неповнолітній [PERSON] , [INFO] (а.с. 15), також за цією адресою прописана та проживає позивач [PERSON] , що підтверджується копією довідки про реєстрацією місця проживання особи, виданої управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської радиКиївської області від 21.08.2019 року за вих. № 2968 (а.с. 13). Оскільки, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , то позивач звернулась до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 17). Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні, яке відбувалося 17 грудня 2019 року, позивач наполягала на позовних вимогах та просила стягнути з відповідача по 5000 гривень аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] кожному. Представник відповідача позовні вимоги визнав в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу). В письмових пояснення, які отримані судом 16.12.2019 року за вх. № 45838, обґрунтував наступним. В проваджені Білоцерківського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги відповідач визнає частково, в розмірі 1/3 частин доходів відповідача з наступних підстав. Вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 5000,00 грн. щомісячно на кожну дитину окремо не визнаються з наступних підстав. [PERSON] активно приймає участь у вихованні, навчанні, духовного розвитку своїх дітей. Забезпечує їх повноцінним харчуванням, одягом, платним навчанням. [PERSON] не є фізичною особою - підприємцем, не має транспортного засобу, як вказує позивач. Він офіційно працевлаштований, отримує стабільно заробітну плату в розмірі біля 3500,00 грн. щомісячно. Дані обставини підтверджуються наступними документами: довідкою з Білоцерківської загальноосвітньої школи про те, що його син [PERSON] є учнем 4-Б класу, вихованням займається батько, часто приходить до школи, спілкується з сином, з класним керівником, відвідує батьківські збори; довідкою з Білоцерківської школи мистецтв про те, щосин [PERSON] займається в 2-гому класі на відділі образотворчого мистецтва (плата становить 200,00 грн. щомісячно), за період навчання в музичиш школі дитиною опікується завжди батько; договором про платне навчання сина [PERSON] , укладений батьком та навчальним закладом Київського національного торговельно-економічним університетом і квитанцією про оплату навчання саме батьком; товарними чеками про придбання одягу; довідкою про місце роботи та про доходи відповідача. Відповідач не має нерегулярного, мінливого доходу, доходи в натурі не отримує, а тому підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі відсутні. Згідно ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі по 5000,00 гривень кожному, позивач [PERSON] у відповідності до вимог статей 12, 81 ЦПК України не надала жодного належного та допустимого доказу того, що відповідач [PERSON] дійсно спроможній сплачувати таку суму. Не знайшло свого підтвердження вищезазначеному і в судовому засіданні під час розгляду даної цивільної справи. На виконання ухвали Білоцерківського міськрайонного суду від 17 грудня 2019 року про витребування доказів, Головне управління ДПС у Київській області надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податку про суми виплачених доходів гр. [PERSON] ( а. с. 65 ). Відповідно до даної інформації відповідач [PERSON] отримує доходи (заробітна плата) з Білоцерківської міської госпрозрахункової стоматологічної поліклініки (а.с. 66), інших доходів не має. З зазначеної інформації не вбачається можливість відповідача сплачувати аліменти на дітей у вищезазначеному позивачем розмірі. Інших належних та допустимих доказів з боку позивача не надано. Також, з довідки про доходи № 5 від 12.12.2019 року, виданої КП БМР «Білоцерківська міська госпрозрахункова стоматологічна поліклініка» [PERSON] вбачається, що останній дійсно працює за основним місцем роботи на посаді лікаря-стоматолога ортопеда в КП БМР «Білоцерківська міська госпрозрахункова стоматологічна поліклініка» та за шість місяців з червня 2019 року по листопад 2019 року отримав дохід на загальну суму в розмірі 17818,42 гривень (а.с. 44). Отже, з даної довідки вбачається, що середня заробітна плата відповідача за місяць складає в середньому 3400,00 гривень. Крім того, в судовому засіданні спростовано доводи позивача з приводу того, що відповідач батько дітей з 2017 року ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо їх утримання, позивач самостійно займається вихованням, навчанням, тощо, доданим до матеріалів справи документами. Так, з довідки Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 18 від 27 листопада 2019 року за вих. № 013 вбачається, що [PERSON] , [INFO] є учнем 4-Б класу БЗШ № 18. Вихованням дитини батько [PERSON] займається, часто приходить до школи спілкується з сином, спілкується з класним керівником, відвідує батьківські збори (а.с. 42). З довідки Білоцерківської школи мистецтва № 4 від 27 листопада 2019 року за вих. № 41, яка видана [PERSON] вбачається, що його син [PERSON] , [INFO] дійсно відвідує ШМ № 4 та займається в 2-му класі викладача [PERSON] на відділ образотворчого мистецтва (плата становить 2000 грн. щомісячно). За період навчання в музичній школі № 4 дитиною опікується завжди батько (а.с. 43). З договору № 012 д/6к-2019 від 12.08.2019 року про навчання (підготовку) вбачається, що останній був укладений між Київським національним торговельно-економічним університетом в собі ректора університету та [PERSON] , який бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання освітньої послуги [PERSON] (а.с. 45-46). Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із Законом про Держбюджет на 2020 рік (стаття 7) з 1 січня 2020 року для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 1779 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до Сімейного кодексу України (ч. 2 ст. 182) мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, з 1 січня мінімальний гарантований розмір аліментів становитиме: для дітей віком до 6 років - 889,5 грн.; для дітей віком від 6 до 18 років - 1109 грн. Даним законом передбачено, що вищевказаний прожитковий мінімум на протязі року буде змінюватися. Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, при цьому цей обов`язок покладається як на матір дитини, так і на батька. Згідно зі ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, як вказав Верховний Суд України у правовій позиції від 6.11.2013 року у справі № 6-113цс13, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації у порядку передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення". Таким чином, обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст.184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У даній справі мати дітей звернулася із позовом до свого колишнього чоловіка про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 5000,00 гривень на кожну дитину. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Заяв про зміну способу стягнення (у частці від доходу) від позивача не надходило. Змінити порядок стягнення аліментів, самостійно суд не має такої можливості, тобто вийти за межі заявлених позовних вимог. Таким чином, суд у відповідності до ст. 181 СК України зобов`язаний визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018 рокусправа № 490/4522/16-ц, провадження № 61-21571св18. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до частин 3, 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи. Позивачем не надано доказів наявності у неповнолітніх дітей особливостей розвитку, хронічних захворювань, що можуть вплинути на обчислення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач працює за основним місцем роботи на посаді лікаря-стоматолога ортопеда в КП БМР «Білоцерківська міська госпрозрахункова стоматологічна поліклініка» (індивідуальний ідентифікаційний номер: 2882810199). Відповідно до п. 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 146 від 26.02.1993 р. утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. За змістом довідки про суму виплаченого доходу за основним місцем роботи в КП БМР «Білоцерківська міська госпрозрахункова стоматологічна поліклініка» від 12.12.2019 року за № 5 за період з червня 2019 року по листопад 2019 року розмір нарахованої відповідачу заробітної плати становить 17818,42 гривень. Середньомісячний заробіток відповідача за основним місцем роботи для утримання аліментів складає за шість місяців 3400,00 гривень. Таким чином, загальний середньомісячний розмір доходу відповідача за 6 місяців, що передували поданню позову про стягнення аліментів, становить заробіток за основним місцем роботи у середньому розмірі 3400,00 гривень. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку судом враховується наявність у відповідача не значного доходу (заробітку). Твердження позивача про ненадання відповідачем матеріальної допомоги неповнолітнім дітям не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи, а навпаки спростовується вищенаведеними доказами, які були надані відповідачем. Отже, з боку позивача не надано доказів про наявність підстав для визначення розміру аліментів у розмірі 5000,00 гривень на кожну дитину, проте, ураховуючи законодавчу зміну мінімального розміру аліментів на одну дитину, є підстави для стягнення по 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожного щомісячно. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 09 жовтня 2019 року, а тому враховуючи положення ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 09 жовтня 2019 року. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 гривень на кожного до досягнення дитиною повноліття підлягають частковому задоволенню - стягненню аліментів у розмірі по 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожного щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з ст. 179 СК України аліменти є власністю дитини, а не того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються. При цьому на отримувача аліментів покладається обов`язок розпоряджатися аліментами лише за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, а також право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнено від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) у частині позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial