Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що вона з відповідачем з 14.12.1988 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно - шлюбні відносини з відповідачем не склалися через різні погляди на життя та були припинені з 06.02.2015 року, вони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, їх сім`я існує лише формально. Вона мешкає та працює в Російській Федерації, а відповідач мешкає з іншою жінкою. Вважає що примирення між ними неможливе тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] до суду не з`явилася, її представник [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Зазначила, що за час строку на примирення, сторони не примирилися. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 14.12.1988 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано у Будинку одруження виконавчого комітету міської ради народних депутатів м. Жданова, Донецької області, про що складено відповідний актовий запис № 4622 (а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб), та як вбачається з позовної заяви сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Судом вживалися заходи щодо примирення подружжя шляхом надання сторонам строку для примирення. Ухвалою суду від 07.03.2018 року сторонам надавався строк для примирення, терміном в 1 місяць. Однак протягом наданого судом строку примирення подружжя не відбулось, представник позивача наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Разом з тим, протягом чотирьох місяців з часу звернення [PERSON] з позовом до суду подружжя, незважаючи на вжиті судом заходи щодо їхнього примирення, не примирилися. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Нормами ст. 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася цим правом та звернулася з даним позовом до суду, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач по справі не має намір зберігати шлюб. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. В силу вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з'ясувати прізвище позивача та після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved