Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що в листопаді 2021 року він дізнався про те, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченком А.С. відкрите виконавче провадження № 67338698, яке об`єднане з виконавчим провадженням № 67363868 у зведене виконавче провадження № 67462201 з примусового виконання виконавчого напису № 70360, вчиненого 28.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з нього на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості в розмірі 12114,64 грн. Вважає, що вказаний виконавчий напис може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, оскільки в основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника, однак нотаріально посвідченого кредитного договору з відповідачем або іншою особою, правонаступником якої є відповідач, він не укладав, а тому у нього не могла виникнути заборгованість перед відповідачем в розмірі 12114,64 грн., яку можливо стягнути шляхом вчинення нотаріального напису. Крім того, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року залишена без змін, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та з огляду на вказані постанови, нотаріусам з 22.02.2017 року заборонено вчиняти виконавчі написи на підставі кредитних договорів, які нотаріально не були посвідчені. Нотаріус при вчиненні оскаржуваного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом та не врахував того, що судом скасовано норму, яка дозволяла нотаріусам вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 70360, вчинений 28.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з позивача на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості в розмірі 12114,64грн. та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. (а.с.37) Відповідач ТОВ «Українські фінансові операції», який належним повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 31), в судове засідання свого представника не направив, про причини його неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності представника відповідача та відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178, ст.ст. 280-281 ЦПК України, вирішує справу у заочному порядку за наявними матеріалами. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав. (а.с. 29) Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С., в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. (а.с. 32) Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України "Про нотаріат"), зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстровано у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, із змінами, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Разом з тим, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 визнано нечинною та незаконною Постанову КМ України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема п.2 вказаних Змін, яким було передбачено стягнення заборгованості з підстав, що стосуються кредитних договорів, які не посвідчені нотаріально і за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Вказана постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такої. З урахування приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості по спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-887цс17 від 05.07.2017 року). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що 28.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 70360 про стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів в розмірі 12114,64 грн. на користь ТОВ «Українські фінансові операції», якому ТОВ «Фінансова компанія «Верона», на підставі договору факторингу № 1-31/08-В від 31.08.2020 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № 286490 від 25.08.2018 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Верона» та [PERSON] (а.с. 35) Виконавчий напис № 70360 від 28.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка А.С., що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження № 67338698 від 01.11.2021 року (а.с. 5). Відповідно до копії постанови вказаного приватного виконавця від 10.11.2021 року, останнім об`єднано виконавчі провадження № 67338698 та № 67363868 у зведене виконавче провадження № 67462201 (а.с.39). Крім того, відповідно до копії постанови ЗВП № 67462201 приватним виконавцем звернуто стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] (а.с.6) Разом з тим, вказаний виконавчий напис нотаріусом вчинено 28.05.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, доказів того, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису був посвідчений нотаріально, відповідачем не надано, що дає суду підстави для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у Постанові ВС від 12.03.2020 р. (справа № 757/24703/18-ц, провадження № 61-12629св19). З урахуванням викладеного, факт укладення позивачем [PERSON] з відповідачем або іншою особою, правонаступником якої є відповідач, кредитного договору, який він заперечує, та набуття відповідачем права вимоги по цьому договору не має у справі визначального значення, тому суд не входить в оцінку цих фактів. До того ж, згідно заявлених вимог, позивач оспорює заборгованість по кредитному договору, а відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували безспірність вказаної заборгованості на момент видачі виконавчого напису нотаріусом, а також доказів отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, що передбачено підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та доказів набуття новим кредитором - ТОВ «Українські фінансові операції», права вимоги за договором, який укладено між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Верона», чим порушено права та законні інтереси позивача. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором, нотаріусом вчинено на підставі норми закону, яка визнана нечинною у судовому порядку, без належного підтвердження безспірності вимог кредитора, що дає суду підстави для задоволення заявлених позивачем вимог та визнання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Також, позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн. та 454,00 грн. та 5000,00 витрат на правову допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. З аналізу п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Разом з тим, оскільки позивачем на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвоката, в порушення вимог встановлених ст.137 ЦПК України, не надано будь-яких доказів, а саме договору про надання правничої допомоги та доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, що є обов`язковою вимогою закону, то в задоволенні цієї частини заявлених вимог слід відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позову, судовий збір у розмірі 908,00 грн. (а.с.1) сплачений позивачем при подачі позовної заяви та судовий збір в розмірі 454,00 грн. (а.с.13) сплачений при подачі заяви про забезпечення позову, яку задоволено судом, всього в розмірі 1362,00 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.18, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 12, 81, 133, 141, 247, 263 - 265, 268, 273, 274-279, 280-282 ЦПК України суд,-

Outcome: partial