Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоровя» Одеської обласної ради звернулося до суду із заявою про вирішення питання про продовження госпіталізації у примусовому порядку до [PERSON] вказуючи на наявність у нього захворювання «Шизофренія параноїдна, безперервний тип перебігу, дефект в емоційно-вольовій сфері» у звязку з чим він потребує стаціонарного лікування, а в силу неможливості розуміння своїх дій, загострення симптомів психічного розладу від добровільної госпіталізації до стаціонару відмовляється, що може привести до небезпеки для нього та оточуючих його осіб. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] повністю підтримав заяву та зазначив, що [PERSON] хворіє з 1992 року, при лікуванні періодично наступає ремісія, в цілому стан залишається тим же, критика стану відсутня, агресивний, кидається в бійку. \~ \~ \~ \~[PERSON] у судовому засіданні зазначив, що не вважає себе хворим. \~ \~ \~ \~Опікун [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву центру вказуючи на те, що поведінка його неадекватна, вона працює, а він в кватирі залишаючись один може щось вчинити як з собою так і нашкодити іншим, ліки не приймає. \~ \~ \~ \~Прокурор також підтримала подану заяву. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, історію хвороби, заслухавши лікаря психіатра, прокурора, [PERSON] та законного представника опікуна [PERSON], суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Згідно з рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 08.02.2008 року, справа №2-О-34, 2008 рік, [PERSON] визнано недієздатним, а рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 18.09.2008 року, справа №2-О-141,2008 рік, йому призначено опікуна [PERSON]. \~ \~ \~ \~Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 05.08.2016 року до [PERSON] було застосовано госпіталізацію в примусовому порядку до комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоровя», а рішенням того ж суду від 04.08.2017 року примусова госпіталізація продовжена. \~ \~ \~ \~06.02.2018 року рішенням Суворовського районного суду м.Одеси до [PERSON] було застосовано госпіталізацію в примусовому порядку до КНП "ООМЦПЗ". \~ \~ \~ \~Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів №2009 від 02.08.2018 року [PERSON] є інвалідом 2 групи за психічним захворюванням безстроково. Діагноз хвороби «Шизофренія параноїдна, безперервний тип перебігу, дефект в емоційно-вольовій сфері». Хворіє з 1992 року. В ході тривалого перебігу захворювання сформувався виражений дефект особистості переважно в емоційно-вольовій сфері (апатико-абулічний). У відділенні поведінка одноманітна, коло інтересів обмежене фізиологічними потребами, за зовнішнім виглядом не стежить. Епізодично відзначаються вербальні обмани сприйняття, під напливом яких стає емоційно напруженим, дратівливим, конфліктує з оточуючими, веде себе агресивно. З 15.08.2017 року у хворого спостерігалася серія судомних нападів, біля доби перебував у супорозному стані, після проведення КТ головного мозку виявлені "КТ -симптоми ретроцеребральної арахноїдальної кісти. Спаєчно-атрофічний процес". Згідно призначень нейрохірурга постійно приймає терапію антиконвульсантами. Медикаменти приймає неохоче, потребує постійного контролю.Під час огляду настрій мінливий, емоційно холодний, дратівливий. Маревно трактує навколишнє. Під час бесіди на запитання відповідає не завжди, прислухається до чогось. Неадекватно посміюється, щось шепоче (зазнає обєктивні ознаки вербальних обманів сприйняття). Діссимулює продуктивну психосимптоматику заперечує наявність обманів сприйняття «щось смішне згадав…». Чітких маячних ідей не висловлює. Судження паралогічне. До свого захворювання не критичний. За характером вказаних психічних захворювань, [PERSON], потребує стаціонарного лікування, в той же час, в силу неможливості розуміння своїх дій, від добровільної госпіталізації до стаціонару відмовляється, що може привести до небезпеки для нього чи оточуючих його осіб. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.4 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише у стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє або виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. \~ \~ \~ \~Враховуючи встановлені судом обставини та у зв'язку з тим, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад і виявляє реальні наміри вчинити дії, що становлять небезпеку для оточуючих, тому суд прийшов до висновку про доцільність продовження його госпіталізації у примусовому порядку в умовах КНП «ООМЦПЗ».\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved