Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги мотивував тим, що відповідачі є співвласниками квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються позивачем. 11 жовтня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги щодо виконання грошових зобов`язань з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Крім того, з 01 травня 2018 року відповідачі не виконують зобов`язання по оплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, внаслідок чого утворилася заборгованість. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення спожиті до 01 травня 2018 року у розмірі 23 209,80 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті до 01 травня 2018 року у розмірі 2 400,00 грн., заборгованість за послуги з централізованого опалення спожиті з 01 травня 2018 року у розмірі 22 717,31 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті з 01 травня 2018 року у розмірі 12 002,67 грн. та судові витрати. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та витребувано у Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна» (01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська 4-В) належним чином завірені матеріали щодо права власності/користування квартирою [ADDRESS] . 15 вересня 2021 року ухвалою суду залучено [PERSON] ( [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [ADDRESS] ) до участі у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та трьох процентів річних, в якості співвідповідачів. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Відповідачі є співвласниками квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 89, 90) та споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються позивачем (а.с. 16-а, 17, 18, 20, 21, 23-31). Згідно розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги у відповідачів виникла заборгованість, яка складається із заборгованості за послуги з централізованого опалення спожиті до 01 травня 2018 року у розмірі 23 209,80 грн., заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті до 01 травня 2018 року у розмірі 2 400,00 грн., заборгованості за послуги з централізованого опалення спожиті з 01 травня 2018 року у розмірі 22 717,31 грн., заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті з 01 травня 2018 року у розмірі 12 002,67 грн (а.с. 6, 7,15,16). Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення спожиті до 01 травня 2018 року у розмірі 23 209,80 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті до 01 травня 2018 року у розмірі 2 400,00 грн., заборгованість за послуги з централізованого опалення спожиті з 01 травня 2018 року у розмірі 22 717,31 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті з 01 травня 2018 року у розмірі 12 002,67 грн. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач [PERSON] скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки 04 червня 2021 року було в повному обсязі погашено заборгованість за послуги з централізованого опалення та заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води. На підтвердження відзиву відповідач надала суду квитанцію на суму 60 502,50 грн. (а.с. 48), квитанцію на суму 14 402,50 грн. (а.с. 49), квитанцію на суму 46 030,00 грн. (а.с. 51), рахунок-повідомлення станом на 01 травня 2021 року (а.с. 53), заяву до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» від 04 червня 2021 року (а.с. 54). Представник позивача скористався своїм правом подачі відповіді на відзив відповідача [PERSON] , відповідно до якого підтвердив погашення відповідачем заборгованості за послуги з централізованого опалення та заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] скористалися своїм правом подачі відзиву на позов, відповідно до якого до якого просять у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки 04 червня 2021 року відповідачем [PERSON] було в повному обсязі погашено заборгованість за послуги з централізованого опалення та заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води. Представник позивача скористався своїм правом подачі відповіді на відзив відповідачів [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якої зазначив, що оскільки погашення заборгованості відповідачем було здійснено після звернення до суду, тому з відповідачів підлягають стягненню витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи у розмірі 33 грн. 00 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270 грн. 00 коп. За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг, на час виникнення спірних правовідносин, регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ч. 1 ст. 2 якого предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач) (ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (ч. 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Судом встановлено, що 28 березня 2018 року в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (а.с. 10). 11 жовтня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги щодо виконання грошових зобов`язань з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с. 9, 15, 16). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Під час розгляду справи відповідачем [PERSON] 04 червня 2021 року сплачено на користь позивача грошові кошти у загальному розмірі 60 522,70 грн. в рахунок погашення заборгованості за послуги з централізованого опалення та заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води (а.с. 48-52). З урахуванням викладеного, суд приходить висновку що вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволенню не підлягають. Відповідач [PERSON] подала заяву про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 11 червня 2021 року між відповідачам [PERSON] та адвокатом Терес Оксаною Володимирівною укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 85). Вартість витрат на правову допомогу відповідач підтверджує прибутковим касовим ордером на суму 8 000,00 грн. (а.с. 82), квитанцією до прибуткового касового ордеру № 01-07/21 від 02 липня 2021 року на суму 8 000,00 грн. (а.с. 82), актом наданих послуг від 02 липня 2021 року на суму 8 000,00 грн. (а.с. 83), рахунком-фактурою № 1-ф від 02 липня 2021 року на суму 8 000,00 грн. (а.с. 84). Представник позивача не скористався своїм правом подачі заперечень на заяву про відшкодування понесених відповідачем судових витрат, відповідно до яких заперечує проти стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки відповідачем не надано достатніх, допустимих та достовірних доказів, щодо понесених судових витрат. Крім того, з наданих відповідачем документів не вбачається критеріїв розумності вартості послуги та реальності адвокатських послуг, співмірності розміру зазнаних стороною витрат із часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Однак, згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Після пред`явлення позову до суду відповідачем [PERSON] 04 червня 2021 року сплачено на користь позивача грошові кошти у загальному розмірі 60 522,70 грн. в рахунок погашення заборгованості за послуги з централізованого опалення та заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води. Отже, відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України з позивача не підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. Позивачем понесено судові витрати пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи у розмірі 33 грн. 00 коп. (а.с. 5) та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270 грн. 00 коп. (а.с. 35). Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Після пред`явлення позову до суду відповідачем [PERSON] 04 червня 2021 року сплачено на користь позивача грошові кошти у загальному розмірі 60 522,70 грн. в рахунок погашення заборгованості за послуги з централізованого опалення та заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води. Отже, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи у розмірі по 11 (одинадцять) грн. 00 коп. (33,00 грн. :3) з кожного та витрати зі сплати судового збору у розмірі по 756,67 грн. (2270,00 грн.: 3) з кожного.

Outcome: approved