Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРРЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС» про стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції, компенсації за невикористану додаткову відпустку з урахуванням індексу інфляції, компенсації вартості найманого житла, заробітної плати за час щорічної відпустки з урахуванням індексу інфляції, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що він перебував у трудових правовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРРЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС». 19 січня 2015 року позивача звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, однак не проведено повний розрахунок при звільненні. Відповідач зобов»язаний виплатити кошти у сумі 262 004,38 грн. На його неодноразові звернення до керівництва відповідача про виплату належних розрахункових, він не отримував відповіді. Позивачу заподіяно моральну шкоду, яка виражається в душевних та фізичних стражданнях, приниженні її честі та гідності, порушення звичного способу життя і нормальних життєвих зв'язків, що унеможливлює продовження активного громадського життя, порушені відносини з оточуючими людьми, та інші негативні наслідки. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції, компенсацію за невикористану додаткову відпустку з урахуванням індексу інфляції, компенсацію вартості найманого житла, заробітну плату за час щорічної відпустки з урахуванням індексу інфляції, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати, моральну шкоду та судові витрати. Під час розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги - остаточно просив стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати у сумі 3 846 957,92 грн., моральну шкоду у розмірі 81 000,00 грн., та витрати по сплаті судового збору (а.с. 133-138, том 2). В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що при звільненні відповідачем було виплачено грошові кошти у сумі 1 902,51 грн. На його звернення щодо роз»яснення, з чого ця сума складає відповіді не отримав. Пізніше з»ясував, що відповідачем не оплачена використана ним відпустка. Змушений був звертатися до банку, щоб з»ясувати причину ненадходження коштів на його розрахунковий рахунок. Із письмової відповіді стало відомо, що робітниками бухгалтерії неправильно зазначено у відомості про виплату заробітної плати його розрахунковий рахунок. 22 січня 2016 року належні суми відповідачем виплачені. Представник відповідача Пхайко Ю.Л. позов не визнала. Підтримала заперечення, в яких, зокрема, зазначено, що станом на 19 січня 2015 року належні позивачу календарні дні відпустки використано, що підтверджується копіями заяв та наказами про надання відпустки. За наказом № 22 від 28 жовтня 2014 року позивачу була надана щорічна основна відпустка у кількості 5 календарних днів, відпускні нараховано в жовтні 2014 року у сумі 31 255,45 грн., що відображено у відомості нарахування заробітної плати за жовтень 2014 року. Виплату відпускних в сумі 25098,10 грн. здійснено на картковий рахунок позивача в ПАТ «ПУБМ» 30 жовтня 2014 року за реєстром № 48 від 30 жовтня 2014 року. Додатково пояснила, що в день звільнення з позивачем проведений повний розрахунок. Про неоплачені дні щорічної відпустки стало відомо під час розгляду справи. З банком укладений договір про надання послуг перерахування грошових коштів на карткові рахунки робітників, які вони відкрили у банку, тому інформацію про картковий рахунок позивача головний бухгалтер при оформленні відомості на виплату заробітної плати взяв з електронного файлу реквізитів працівників. Внаслідок технічної помилки належні позивачу кошти були зараховані на картковий рахунок іншого робітника. До звільнення позивач не повідомив про неотримання належних йому сум. Вважає, що вина підприємства відсутня, оскільки відомості про нарахування заробітної плати оформляються в електронному вигляді. Представник відповідача Долгих А.С. підтримала пояснення представника відповідача Пхайко Ю.Л. та додаткові заперечення, в яких, зокрема зазначено, що в бухгалтерському обліку заборгованість з виплати позивачу відпускних відсутня. 30 жовтня 2014 року було сформовано реєстр № 48(перерахування відпускних на карткові рахунки працівників), яким позивачу було здійснено перерахування відпускних. Позивач вчасно не отримав кошти через помилку в роботі системи електронно-розрахункового обслуговування «Інтернет-Банкінг». 31 жовтня 2014 року було отримано виписку з рахунку ТОВ «УкррейлЛоджистікс» і ПАМ «ПУМБ», в якій вказано про списання з рахунку суми 25098,10 грн. (а.с.229-232, том 2). Додатково пояснила, що коли стало відомо про технічну помилку під час зарахування на картковий рахунок позивача коштів за відпустку, одразу позивачу належні суми були виплачені. Свідок [PERSON] пояснила, що працює головним бухгалтером, в її обов»язки входить підготовка відомостей про перерахування заробітної плати працівникам. Між Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю«УКРРЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС» укладено договір про надання послуг № 13247006, відповідно до якого банк взяв на себе зобов'язання відкрити карткові рахунки фізичним особам - співробітникам і організовувати перерахування грошових коштів на карткові рахунки співробітників Карткові рахунки робітників відкриті у банку, тому всі реквізити нею перенесені у відомість з електронного файлу реквізитів робітника. Через збої у комп'ютерній системі стала помилка та належні позивачу кошти була зараховані на картковий рахунок іншого робітника. Невиплата грошових коштів за використану позивачем відпустку стала через банківські помилки. Свідок [PERSON] дав аналогічні пояснення. Дослідив матеріали справи, суд встановив такі обставини справи. Позивач з 16 липня 2012 року перебував в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРРЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС» (а.с. 51,52,53, 54,55,том 2), 19 січня 2015 року наказом № 1-к припинено трудовий договір та звільнено позивача за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с. 58, том 2). Згідно реєстру № 3 від 23 січня 2015 року про перерахування заробітної плати позивачу за першу половину січня 2015 року було перераховано кошти у розмірі 1 902,51 грн. ( а.с. 122, том 1). Позивач неодноразово звертався до відповідача з листом про надання інформації та копії документів про нарахування належних йому сум (а.с.26,27,28, 29, 30, 31, том 1). Статею 47 КЗпП на власника покладено обов"язок в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У відповідності зі ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата належних сум провадиться в день звільнення. При невиплаті сум, що належать, у зазначений термін відповідно до вимог статті 117 КЗпП України працівнику за час затримки виплат по день фактичного розрахунку виплачується середній заробіток. Пункт 23 постанови № 13 від 24 грудня 1999 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" містить роз"яснення щодо виплати грошової компенсації за невикористану відпустку згідно зі ст. 83 КЗпП на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки тільки в разі звільнення його з роботи. Пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" передбачає виплату середнього заробітку за час затримки виплат, якщо роботодавець не доведе відсутність у цьому своєї провини, відсутність грошей у роботодавця не виключає його відповідальності. З урахуванням роз"яснення п. 32 постанови № 9 від 6 листопада 1992 року Пленуму Верховного Суду України " Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв"язку з незаконним звільненням, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві менш двох місяців, обчислення провадиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Статтею ж 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 5 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" вказано, що суду необхідно з"ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови від 31 березня 1995 року № 4 " Про судову практику про відшкодування моральної(немайнової) шкоди" вказав, що у відповідності зі ст.237-1 КЗпП України при наявності порушень прав працівника в сфері трудових правовідносин, що привело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і викликало необхідність докладати додаткових зусиль для організації життя, обов'язок відшкодувати заподіяна шкода покладається на власника чи уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності. Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати у сумі 3 846 957,92 грн. та моральної шкоди у розмірі 81 000,00 грн. Підставою для стягнення середнього заробітку та моральної шкоди позивач зазначає непроведення повного розрахунку при звільненні. Представник відповідача Пхайко Ю.Л., Долгих А.С. позов не визнали. Пояснили, що при звільненні з позивачем проведено повний розрахунок. Заборгованість з виплати позивачу відпускних відсутня. 30 жовтня 2014 року було сформовано реєстр № 48(перерахування відпускних на карткові рахунки працівників), яким позивачу було здійснено перерахування відпускних. Позивач вчасно не отримав кошти через помилку в роботі системи електронно-розрахункового обслуговування «Інтернет-Банкінг». 31 жовтня 2014 року було отримано виписку з рахунку ТОВ «УкррейлЛоджистікс» і ПАМ «ПУМБ», в якій вказано про списання з рахунку суми 25098,10 грн. Відповідно до ст. 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надають щорічні (основні та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Судом встановлено, що 28 жовтня 2014 року наказом № 22 позивачу надана щорічна основна відпустка за період з 16 липня 2013 року по 03 липня 2014 року тривалістю 5 календарних днів з 03 по 07 листопада 2014 року (а.с. 158,159, том 1). Згідно розрахунку відпускних на підставі наказу № 22 від 28 жовтня 2014 року нараховано за 5 календарних днів 31 255,45 грн., належить до сплати на картковий рахунок працівника( зарахування відпускних на картковий рахунок здійснено 30 жовтня 2014 року № 899, реєстр № 48 від 30 жовтня 2014 року) у сумі 25 098,10 грн.. (а.с.143, 160, 161,162-163, том 1). Згідно письмової відповіді ПАТ «ПУМБ» від 28 січня 2016 року банку була надана відомість для зарахування заробітної плати № 48 від 30 жовтня 2014 року із зазначенням прізвища,ім»я та по батькові [PERSON] та номеру рахунку на ім»я [PERSON] 30 жовтня 2014 року на виконання вказаної відомості банком було зараховано кошти у розмірі 25 098,10 грн. на рахунок [PERSON] ( а.с.144, том 2). Згідно письмової відповіді Національного банку України від 05 лютого 2016 року грошові кошти у розмірі 25 098,10 грн. були повернуті на рахунок ПАТ «ПУМБ» ( а.с.145, том 2). Допитані свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що між Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю«УКРРЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС» укладено договір про надання послуг № 13247006, відповідно до якого банк взяв на себе зобов'язання відкрити карткові рахунки фізичним особам - співробітникам і організовувати перерахування грошових коштів на карткові рахунки співробітників. Пояснення свідків підтверджуються договором про надання послуг, укладеним 02 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» в особі керуючого відділенням № 17 ПАТ «ПУМБ» у м. Києві та Товариством з обмеженою відповідальністю«УКРРЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС» щодо перерахування грошових коштів на карткові рахунки співробітників та додатковою угодою від 10 липня 2012 року (а.с. 109-110,111,112,113,114,115, том 2). Згідно інформаційного листа від 10 листопада 2015 року Публічного акціонерного товариства «ПУМБ» на [PERSON] відкрито картковий рахунок № [NUMBER].UAN згідно договору на обслуговування № А16214753 від 17 липня 2012 року та видано пластикову картку MC Standard Chip Debit [NUMBER] в українських гривнях ( а.с.204, том 1). 22 січня 2016 року згідно звіту власнику карткового рахунку № [NUMBER] [PERSON] перераховано 25098,10 грн. (а.с.139, том 2). Сторони не заперечували, що відповідач за період з 03 листопада 2014 року по 07 листопада 2014 року використав щорічну основну відпустку на час звільнення. Положеннями ст.116 КЗпП України передбачено у день звільнення працівника проведення повного розрахунку із заробітної плати,а саме, виплату заробітної плати, компенсацію за невикористані дні відпустки та інші виплати,що належать від підприємства. Встановлені обставини свідчать, що позивачем несвоєчасно отримані грошові кошти в сумі 25 098,10 грн. за використану відпустку за період з 03 листопада 2014 року по 07 листопада 2014 року у зв'язку з помилковим перерахуванням коштів на рахунок іншої особи. Отже позивачем не доведено затримка відповідачем розрахунку при звільненні. Тому у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виплат при звільненні слід відмовити. Оскільки підставою для стягнення моральної шкоди позивачем зазначено також затримку виплат належних сум при звільненні, ці вимоги також не підлягають задоволенню. Відповідно до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходу у зв»язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, зокрема,соціальних виплат. Відповідно до статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Статтею 2 Закону України "Про оплату праці" визначено поняття основної заробітної плати. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Поняття додаткової заробітної плати визначено як винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат віднесено виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Згідно статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Позивач не скористався правом у зв»язку з несвоєчасною виплатою коштів за використану відпустку звернутися з вимогами про стягнення заробітної плати за час щорічної відпустки з урахуванням індексу інфляції.

Outcome: dismissed