Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (далі - ТОККПНЛ ) [PERSON] звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що у [PERSON] наявний психічний розлад, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON], які надійшли від її матері [PERSON]. На підставі цих відомостей [PERSON] була оглянута лікарем-психіатром [PERSON], яка підтвердила висновок про необхідність госпіталізації [PERSON]. Також [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів ТОККПНЛ, яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію [PERSON] згідно ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу". Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня, тому просить винести рішення про її примусову госпіталізацію. У судовому засіданні представник ТОККПНЛ, лікар-психіатр [PERSON] заяву підтримав і пояснив, що лікування [PERSON] можливе лише в закритому психіатричному стаціонарі, однак, внаслідок психічного розладу вона не може усвідомити необхідність проходження лікування та надати згоду на лікування у ТОККПНЛ, у зв'язку із чим просить заяву задовольнити. Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву про госпіталізацію у примусовому порядку [PERSON] в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню без її згоди. Законний представник [PERSON] її матір [PERSON] у судовому засіданні вказала, що її дочка [PERSON] потребує кваліфікованої допомоги та лікування, оскільки не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби, хворіє на тяжку психічну хворобу від народження. Особа, щодо якої розглядається питання, пов'язане з наданням психіатричної допомоги - [PERSON] у судовому засіданні не змогла надати жодних пояснень в силу свого захворювання . Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного: У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], мешканка [ADDRESS] вихованка дитячого будинку-інтернат 20 лютого 2018 року поступила у шосте психіатричне відділення Тернопільської обласної клінічної комунальної психоневрологічної лікарні по направленню амбулаторно-поліклінічним відділенням, в супроводі матері та медсестри інтернату, для визначення групи інвалідності по досягненню вісімнадцятирічного віку з діагнозом - важка розумова відсталість. Направлення на госпіталізацію було видане 20 лютого 2018 року лікарем-психіатром амбулаторно-поліклінічного відділу, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв'язку з наявністю у неї психічного розладу, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON], які надійшли від її матері - [PERSON]. На підставі цих відомостей [PERSON] була оглянута лікарем-психіатром [PERSON], яка підтвердила висновок про необхідність госпіталізації [PERSON]. Також [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, у складі: в.о. голови комісії - [PERSON] та членів комісії - [PERSON], [PERSON], [PERSON] Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України "Про психіатричну допомогу" та прийшла до висновку, що [PERSON] потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження та лікування. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів [PERSON], [INFO], мешканка [ADDRESS] вихованка дитячого будинку-інтернат 20 лютого 2018 року поступила у шосте психіатричне відділення Тернопільської обласної клінічної комунальної психоневрологічної лікарні по направленню амбулаторно-поліклінічним відділенням, в супроводі матері та медсестри інтернату, для визначення групи інвалідності по досягненню вісімнадцятирічного віку з діагнозом - важка розумова відсталість. З анамнезу встановлено, що [PERSON] у 2007 році прибула Петриківський будинок-інтернат з Херсонської області. Народжена семимісячною від першої вагітності, пологи термінові, вага при народженні 2700 грам, зріст 48 см. У дитини була пологова травма, яка супроводжувалась крововиливом у головний мозок, проводилось відсмоктування крові, знаходилась на стаціонарному лікуванні в Херсонській ДОЛ. З народження відставала у фізичному розвитку: голівку почала тримати в 8 місяців, сидіти в 1,2 роки, ходити в 3 роки. В трирічному віці було встановлено діагноз: Синдром Вадера-Віллі. За час перебування в інтернаті рідко хворіла на простудні захворювання. Знаходилась на стаціонарному лікуванні у восьмому дитячому відділенні ТОККПНЛ у 2008 році. У 2016 році консультована обласним позаштатним дитячим психіатром [PERSON] Психічний стан: мовний контакт з хворою формальний, мова не чітка, погано зрозуміла, словниковий запас обмежений кількома словами, емоційно лабільна, кричить, не утримується на місці, на зауваження не реагує, інструкції не виконує, корекції не піддається. Мислення значно сповільнене, примітивне, пам'ять та інтелект низькі, критика до свого стану формальна. Враховуючи анамнестичні відомості, психічний стан пацієнтки, комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку, що [PERSON] страждає психічним захворюванням у вигляді Важкої розумової відсталості. Також, як вбачається із Виписки з історії хвороби вихованки Петриківського обласного комунального дитячого будинку-інтернату [PERSON], [INFO] виданої Тернопільським обласним комунальним дитячим будинком-інтернат, у [PERSON], [INFO] встановлено діагноз - важка розумова відсталість. Синдром Прадера-Віллі. Абдомінальне ожиріння. Вторинна артеріальна гіпертензія, порушення толерантності до вуглеводів. Кіфосколіоз грудного відділу хребта. Мінімальна тиреоїдна дисфункція. Викривлення носової перегородки. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, досліджені докази та вимоги законодавства, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу, а тому заяву представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved