Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом , в якому просить визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON], [INFO]; зобов'язати Дніпровський відділ РАЦС Кам'янського міського управління юстиції Дніпропетровської області внести відомості до актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO], відповідно до рішення суду, де у відомості про батьківство вказати батьком дитини [PERSON]; змінити за прізвищем батька прізвище дитини [PERSON] на "Родоманов"; змінити по-батькові дитини [PERSON] на "Віталійович"; стягнути з відповідачки на його користь судовий збір. В обґрунтування свого позову вказала, що 05.02.2014 року [PERSON] познайомився із [PERSON], з цього часу вони зустрічалися, між ними тривалий час були інтимні стосунки, кожні вихідні дні проводили разом в квартирі №56, розташованій за адресою: м.Камянське, вул.Матросова, буд.86/49, де проживає позивач зі своєю родиною: мамою [PERSON], бабусею [PERSON] та рідним дядьком [PERSON]. В лютому 2015 року на протязі двох тижднів позивач разом з відповідачкою співмешкали в орендованій квартирі, розташованій в буд.41-Б по вул .Дунайській в м.Камянське. 26.12.2015 року в період, коли вони підтримували між собою інтимні стосунки, не перебуваючи у шлюбі, у відповідачки народився син [PERSON]. Позивач вважає себе його батьком. Народження дитини було зареєстровано Дніпровським відділом РАЦС Камянського міського управління юстиції Дніпропетровської області відповідно до вимог частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по-батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Таким чином, за вимогою відповідачки позивач не був записаний батьком дитини у відомостях про народження, а сину відповідачка надала своє прізвище, імя та по- батькові були записані за її вказівкою. Так, позивач через представника по довіреності [PERSON] звертався до Дніпровського відділу РАЦС Камянського міського управління юстиції з вимогою надати копію актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO], однак отримав відмову. Позивач приїжджав до пологового будинку 9-ї міської лікарні м.Камянське, щоби побачитися зі своїм сином, регулярно приїжджав в гості до відповідачки, щоби побачитися і поспілкуватися з дитиною, купував йому одяг, харчування, дарував іграшки, приймав участь у вихованні дитини. З 02.11.2016 року по теперішній час дитина [PERSON] у важкому стані знаходиться на стаціонарному лікуванні в Київському Українському центрі дитячої токсикології відділенні інтенсивної терапії гострих інтоксикацій з діагнозом «Гемолітико-уремічний синдром. Гостре ураження нирок. Гостра ниркова недостатність. Гостра дихальна недостатність». З 02.11.2016 року позивач та відповідач розірвали будь-які стосунки між собою, з цього часу відповідачка постійно перешкоджає спілкуванню позивача з дитиною. Позивач [PERSON] на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває. У звязку з тим, що позивач, який вважає себе батьком дитини, однак у відомостях про народження не записаний як батько, має перешкоди у відвідуванні сина в лікарні, отримуванні інформації про стан здоровя і надання допомоги на лікування, у виконуванні обовязку піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, вимушений звернутися з позовною заявою до суду для захисту своїх порушених прав. 13 грудня 2016 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. Відповідач [PERSON] до суду надала заперчення проти позову в яких зазначено, що позов вона не визнає, так як викладені в позову обставини та надані докази є надуманими та не відповідають дійсності. Вона з позивачем [PERSON] дійсно знайома з початку 2014 року, вони зустрічались деякий час та мали інтимні стосунки. [PERSON], в лютому 2015 року вона припинила будь-які відносини з [PERSON] і тоді ж познайомилась з чоловіком, якого покохала і з яким мала намір створити родину. Від фактичних шлюбних відносин з ним вона завагітніла. [PERSON], влітку 2015 року їй стало відомо, що його особисті обставини, які він приховував від неї, унеможливлюють створення їхньої сімї та народження дитини в законному шлюбі. Наприкінці літа 2015 року вона зустрілась із позивачем і він запропонував поновити їхні відносини. Вона не приховувала від нього, що вагітна від іншого чоловіка і буде народжувати дитину, але ця обставина не стала перепоною для їхніх зустрічей, однак ніяких серйозних намірів щодо створення сімї вони не мали. 26 грудня 2015 року у неї народився син [PERSON] і серед друзів, які приходили її відвідати в пологовому будинку дійсно був і [PERSON] В актовому записі про народження [PERSON] №06 від 06 січня 2016 року, зробленого Дніпровським відділом РАЦС Дніпродзержинського МУЮ, батько дитини, згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, записаний з її слів, так як біологічний батько не міг визнати офіційно свого батьківства відносно дитини. Після народження сина, позивач протягом весни-літа 2016 року відвідував їх, стверджував, що відноситься до [PERSON] як до рідного сина, пропонував жити однією сімєю, потім надовго зникав, зявлявся також несподівано. При кожній появі він фотографувався з дитиною. Їй не дуже зрозумілими були його фотосесії з малюком, але він жартував та казав, що усиновить її сина і таким чином не буде призваний на військову службу. [PERSON], з вересня 2016 року вона остаточно припинила спілкування з відповідачем. 31 жовтня 2016 року її син тяжко захворів та був направлений на лікування до національної дитячої лікарні «Охматдит» м. Києва, де було встановлено діагноз: гемолітико-уремічний синдром, гостре ураження нирок, гостра ниркова недостатність, гостра дихальна недостатність І стадії та призначено курс тривалого та дорогостоячого лікування. Безумовно, їй допомагали і допомагають батьки, але коштів сімї було недостатньо і вона звернулась до небайдужих людей, зробивши оголошення у соціальних мережах, з проханням надати матеріальну допомогу на лікування дитини, розмістивши номер своєї банківської картки. Коли вона разом із тяжкохворою дитиною знаходилась у лікарні, її батько, [PERSON], виявив на сайті «Приватбанку» оголошення щодо збору грошових коштів на лікування та реабілітацію її сина з реквізитами [PERSON] - матері позивача. Однак, оскільки до вищезазначеної особи та членів її сімї з проханням про допомогу ані я, ані члени її родини ніколи не звертались, згоди на відкриття рахунку для збору коштів на лікування її сина не надавали, на її рахунок не надходило жодних коштів, зібраних родиною [PERSON], начебто, для лікування чи реабілітації її сина [PERSON], її батько звернувся до Дніпровського відділку поліції із заявою про шахрайські дії зазначеної особи, яка ніякого відношення до їхньої родини не має. Після виписки із лікарні, вона також звернулась до прокуратури м. Камянське із заявою, як повідомленням про вчинення кримінального правопорушення [PERSON] і зараз проводиться досудове розслідування. Таким чином, захищає інтереси малолітньої дитини-інваліда, ім'ям якого прикривається імям якого шахрайські дії сторонніх людей. Вона вважає, що саме їхні з батьком звернення до правоохоронних органів, стали підставою для [PERSON] для звернення до суду з позовом про визнання батьківства, з метою уникнення кримінальної відповідальності.(а.с.43-45) 06 липня 2017 року ухвалою суду по справі було призначено судово-генетичну експертизу та провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизи.(а.с.73) 05.10.2017 року ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 06 липня 2017 року було повернуто без виконання, в зв'язку з неявкою гр-ки [PERSON] разом з дитиною 21.08.2017 року та 18.09.2017 року на експертизу. (а.с.81). Ухвалою суду від 06 жовтня 2017 року провадження у справі поновлено та призначено судовий розгляд на 30 жовтня 2017 року.(а.с.84) 04 грудня 2017 року ухвалою суду по справі було призначено повторно судово-генетичну експертизу та провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизи.(а.с.101) 08 лютого 2018 року ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 04 грудня 2017 року було повернуто без виконання, в зв'язку з неявкою гр-ки [PERSON] разом з дитиною 29.01.2018 року на експертизу. (а.с.105). Ухвалою суду від 14 лютого 2018 року провадження у справі поновлено та призначено судовий розгляд на 19 березня 2018 року.(а.с.109) Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні. В судовому засіданні пояснив, що з відповідачкою познайомився 05 лютого 2014 року , півтора роки зустрічалися, намагалися навіть жити однією сім'єю .В інтимних стосунках вони перебували з 15 травня 2014 року. Однак в зв'язку із тим, що [PERSON] морально нестійка особа, то він не зміг з нею утворити родину. Мешкали по вул. Дунайській, 41-б- зйомне житло. Деякий час - серпень місяць , [PERSON] мешкала у нього в квартирі. Марія завагітніла і вони розійшлися. [PERSON] він все одно навідував її , надавав допомогу. Коли [PERSON] народила дитину, то вони домовлялися, що вона запише його батьком дитини. [PERSON] вона цього не зробила, і вони знову посварилися. Потім помирилися, він залишився ночувати у [PERSON]. Наранок дитині стало зле. Він наполягав викликали швидку допомогу, але [PERSON] та її батьки відмовлялися це робити. Все одно викликали швидку. [PERSON] забрали до реанімації. Він купував ліки, ковдру. Потім дитину перевели до лікарні Охматдет в м.Київ. Він разом із своєю матір'ю та матір'ю [PERSON] разом їздили до лікарні. У розпизці він навіть писав, що він батько. [PERSON] потім, коли він дзвонив дізнатися про стан диттини, лікарі йому повідомили, що їм мати дитини заборонила надавати інформацію щодо стану дитини. Він поїхав до Києва та все ж таки відвідав дитину. Оскільки дуже багато грошей потрібно було для лікування дитини, вони з [PERSON] вирішили збирати гроші на лікування. [PERSON] потім [PERSON] самостійно збирала гроші. А він збирав гроші окремо. Збирали гроші колеги його матері, родичі. Гроші перераховували на картку Приват банку на рахунок його матері. Гроші він витрачав тільки на придбання ліків. Коли йому заборонили відвідувати дитину, він перестав витрачати гроші. Вони і по сей час знаходяться на картці, він нічого з ними не може зробити. В той же час [PERSON] самостійно збирала гроші. Гроші вона також витрачала на лікування. Його мати організувала концерт своїх учнів . Вона працює у Центрі дитячої творчості. Гроші перераховували на картку. Він заперечує, що інша особа є біологічним батьком його дитини. В оголошенні про збір коштів не було даних про батька, оскільки він батьком не записаний офіційно, але всі знали, що він біологічний батько. Щодо кримінального провадженняя, то він гроші не витрачав, чекі всі в наявності, ніякого злочину він не здійснював. З пологового будинку [PERSON] забирали її батьки, він не був присутній, оскільки не дуже добро спілкується з її батьками. Вона йому телефонувала із пологового будинку. Приходив він наступного дня до дитини до пологового будинку. Вважає , що зачаття дитині відбулося в кінці березня - початок квітня 2015 року. Крім того пояснив, що [PERSON] дозволяла йому забирати дитину до себе додому. Просила інколи, щоб він побув із дитиною. Представник позивача - [PERSON] підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача- Кущ Л.О. в судовому засіданні пояснила, що відповідач категорично заперечує, що біологічним батьком дитини є позивач. Всі обставини викладені в запереченні проти позову, підтримує. Також відповідач зустрічалася із позивачем близько року з початку 2014 року. В тому числі мали і інтимні стосунки. [PERSON] відповідач ніколи не вважала ці стосунки серйозними .Відповідач пояснила це тим, що позивач не був самостійною дорослою людиною. В лютому 2015 року вона зустріла дорослого чоловіка, в якого закохалася та бажала утворити родину. Тому з лютого 2015 року в жодних інтимних стосунках відповідач з позивачем не перебувала. Коли дізналася, що новий чоловік має вже родину, то вирішила залишити дитину від нього на згадку про кохання. Зустрілася відповідач з позивачем вже будучи вагітною від іншого чоловіка в кінці літа 2015 року. Позивач бажав поновити стосунки та готовий був визнати дитину. Після народження 26.12.2015 року сина, з оглядом на те, що батько дитини є одруженим чоловіком, то зареєструвала дитину як мати одиначка . Вважає, що батьком дитини не може бути зазначена особа, яка не є біологічним батьком дитини. [PERSON] приходив до неї, грався із дитиною, фотографувався. Навіть пропонував записати його батьком дитини. [PERSON] відповідач категорично відмовляла. Відповідач маючи надію на те, що біологічний батько дитини повернеться та визнає дитину, у вересні 2016 року припинила спілкування з позивачем повністю. Вона з позивачем ніколи не проживала однією сім'єю, не вели спільного господарства, не забирав дитину з пологового будинку, не утримував її та дитину. Вважає, що відповідач вміло зумів скористатися хворобою дитини для матеріального збагачення. І саме звернення відповідача до поліцйії стало причиною звернення позивача до суду з позовом про встановлення батьківства, щоб уникнути відповідальності. На даний час проводиться досудове розслідування з приводу шахрайських дій з боку позивача. Наявність підстав , які б свідчили про походження дитини від позивача немає. Представник Дніпровського районного у місті Кам'янське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи без представника відділу. (а.с.26). В судовому засіданні допитана свідок [PERSON] , яка пояснила, що вона мати позивача. Про відносини її сина з [PERSON] вона дізналася у лютому 2014 року. Вони часто були у них вдома, майже кожні вихідні. Вона помічала, що дівчина відрізняється від інших своєю поведінкою. Вона питала у сина щодо відсутністю його в коледжі, викликали її для пояснень. Вона мала розмову із сином. Відносини її сина з [PERSON] були впродовж 1,5 роки. Вони мирилися, сварилися. Навіть один момент вони знімали квартиру , мешкали разом. Вона питала у сина чи буде він створюватти родину із [PERSON], на що він відповів, що буде намагатися. Потім вона побачила, що сварки між її сином та [PERSON] стали частіші та актівніші. Марія любила активні відпочинки у клубах, кафе. Син висловлював їй претензії щодо спілкування з іншими хлопцями, вживання алкоголем . Потім сварка була дуже сильна, це було в кінці квітня - початок травня 2015 року і вони перестали спілкуватися. Потім вони дізналися, що [PERSON] вагітна. Віталій ходив із [PERSON] до лікарні під час вагітності. Після народження [PERSON], її син відвідав пологовий будинок. Вона навіть придбала памперси, крем. Після виписки [PERSON] з пологового будинку. Віталій не забирав дитину з пологового будинку, оскільки на той момент на [PERSON] оказували вплив її батьки, тому [PERSON] іноді забороняла її синові приходити до пологового будинку. Вона сама з березня кожні вихідні дні відвідувала [PERSON]. Питання щодо запису [PERSON] сином [PERSON] виникало постійно. [PERSON] всіляко відмовлялася. Коли [PERSON] захворив, [PERSON] після приїзду з Києва, коли він знову збирався відвідати, то йому заборонили. Тому вони вирішили звернутися до суду за відновленням своїх прав як батька дитини. [PERSON] вони брали додому, спілкуваалися, практично кожний тиждень . З приводу збирання коштів на лікування дитини. Коли вона перебувала у м. Києві та повідомила колег про причину. Її колеги самі запропонували допомогу, вони відкрили картку та на неї перераховували кошти. Це були кошти колег, родичів, батьків її учнів. Ці кошти були на скарбничці. Коли почався ажіотаж, то вони перевели ці кошти на її зарплатну картку. [PERSON] з цієї картки почали знімати кошти по обслуговуванню картки. Вона з цього приводу зверталася до керівництва банку. Ці гроші на даний час все ще знаходяться на рахунку. Свідок [PERSON] пояснив в судовому засіданні , що він друг позивача [PERSON] . Пояснив, що відносини [PERSON] і [PERSON] почалися в січні-лютому 2014 року. Продовжувалися вони близька 1,5 роки. Були сварки, кохання. Потім вони розійшлися. Марія завагітніла. Під час вагітності вони не підтримували відносини. Потім, коли [PERSON] народила дитину, то [PERSON] ходив до неї, гуляв із дитиною, купував речі.Він разом із [PERSON] ходив за покупками речей для дитини. І так, періодично вони то спілкувалися, то переставали спілкуватися. У [PERSON] просто був поганий характер. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що вона є тіткою відповідачки [PERSON]. Вказала, що [PERSON] її племінниця. Вона для неї як рідна донька. Вона ділилася із тайнами та секретами. Марія сказала їй, що під час того як вона завагітніла, вона вже не зустрічалася із [PERSON]. На той час [PERSON] зустрічалася з іншим чоловіком, але потім стало відомо, що він одружений. Знає, що [PERSON] із [PERSON] зустрічалися на початку 2014 року, станом на лютий 2014 року вони вже не зустрічалися. Чи були ці відносини серйозні, вона не знає. Після народження дитини, [PERSON] казала, що [PERSON] приходив та пропонував їй разом жити. Про серйозні наміри вона нічого не чула. [PERSON] реєструвала зі своїх слів. Батько дитини не міг визнати офіційно дитину. Суд, заслухавши пяснення сторін, заслухав пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з копії свідоцтва про народження серії І-КИ № 564205 вбачається, що батьком [PERSON], [INFO], записаний [PERSON], матірю [PERSON]. (а.с.52). Частина 1 ст. 135 Сімейного кодексу України передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. З копії актового запису про народження дитини № 06 від 06 січня 2016 року вбачається, що реєстрація народження дитини [PERSON], [INFO] у вищевказаному актовому записі проведено відповідно до вимог частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по-батькові батька дитини записуються за її вказівкою. (а.с.41) Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст. ст. 12, 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які визнанні учасниками справи, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до довідки від 02.02.2017 року вбачається, що [PERSON] не отримує соціальну допомогу .(а.с.49) [PERSON] дійсно має захворювання та потребує домашнього догляду(а.с.50,51, 53,54,57) Відповідно до акту обстеження умов проживання 23.11.2016 року малолітнього [PERSON] визначено, що для дитини матір'ю створені належні умови для проживання, виховання, розвитку.(а.с.56) З наданих суду витягів із соціальних мереж, дійсно підтверджено, що на лікування дитини [PERSON] , 26.12.2015 року оголошено збір коштів.(а.с. 58-63) Однак, суд не дає оцінку даним доказам, щодо правомірності їх збирання, оскільки на даний час триває досудове розслідування за заявою [PERSON] щодо шахрайських дій з боку позивача [PERSON] і оцінка діям позивача буде надана саме органом досудового розслідування. [PERSON] вказані витяги в якості доказів того, що саме позивач як батько дитини збирав кошти на лікування дитини, суд не приймає . Щодо наданих позивачем чеків на придбання ліків, підгузків та інших товарів для малюків, квитків на потяг до м. Київ (а.с. 88-91), суд не приймає їх як доказ батьківства позивача [PERSON] , оскільки саме з власної ініциативи позивач надавав допомогу відповідачу [PERSON] та прохав записати його батьком дитини, про що свідчила представник відповідача в судовому засіданні. Суд не приймає до уваги при ухваленні рішення суду пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], оскільки свідок [PERSON] є матір'ю позивача і є зацікавленою особою. крім того, ні свідок [PERSON], ні свідок [PERSON] не підтвердили , що позивач [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON], в судовому засіданні свідки лише підтверджували , що позивач та відповідач зустрічалися як хлопець та дівчина. Надані фотокартки позивачем (а.с.12) також суд не приймає як доказ в підтвердження походження дитини від нього, оскільки відповідач [PERSON] не заперечує того, що позивач спілкувався з нею та з дитиною з її дозволу. Позивачем [PERSON] не представлено жодних доказів, які б засвідчували походження дитини від нього. Посилання позивача, як на підтвердження своїх позовних вимог про те, що факт походження дитини від нього стверджується їхнім спільним з відповідачкою проживанням, приїзду до пологового будинку та в гості до відповідачки, щоб побачитися і поспілкуватися з дитиною, покупки дитині одягу, харчування, іграшок, приймання участь у вихованні дитини, не заслуговують на увагу, оскільки дані факти не можуть свідчити про біологічність батьківства. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] не перебували у шлюбі, не проживали як одна родина, не вели спільного господарства. Позивачем заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану про визнання себе батьком дитини не було подано як після народження дитини , так і до часу звернення до суду. Крім того, пунктами 4,5,9 постанови № 3 від 15 травня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема, дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу). Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою, зокрема, одним із батьків. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Предметом доказування в таких справах є наявність або відсутність кровного споріднення між батьком та дитиною. У разі доведеності обставини щодо наявності кровного споріднення суд постановляє рішення про встановлення факту батьківства, а в разі доведеності обставини відсутності кровного споріднення між батьком та дитиною, суд постановляє рішення про відмову в задоволенні позову. По цивільній справі двічі судом призначалася судово-генетична експертиза, однак не була проведена в зв'язку із неявкою відповідача [PERSON] разом із неповнолітньою дитиною [PERSON]. На підтвердження поважних причин неявки представником відповідача надані довідки про хворобу дитини [PERSON](а.с.87, 111). Відповідно до\~ст. 109 ЦПК України\~у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Суд прийшов до переконання, що позивачем не було вчинено жодних дій, передбачених СК України, які б свідчили про визнання ним батьківства. Позивачем не представлено будь-яких доказів, які б засвідчували походження дитини від нього, не здобуті такі і в судовому засіданні. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити у повному обсязі за недоведеністю.

Outcome: dismissed