Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

31.08.2015 року позивач в особі КП "Жилкомсервіс" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за надання послуг щодо утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 3992,85 грн. за період з 01.01.2008 року по 01.05.2014 року та судовий збір. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач являється власником квартири [ADDRESS] та є споживачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що надаються позивачем. Позивач виконує свої обов'язки та забезпечує надання відповідачам послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, перелік яких затверджений Рішенням Харківської міської ради від 27.01.2012 р. № 39 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 р. № 893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова», оскільки відповідно до ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу на проведення ремонтних і профілактичних робіт, ліквідації аварії та її наслідків. При цьому, щодо якості наданих послуг, скарг від відповідача на адресу позивача не надходило. Відповідач не виконує обов'язки, покладені на неї чинним законодавством, у зв'язку з чим за нею утворилася заборгованість перед позивачем, яка згідно Довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг станом на 01.05.2014 становить 3992,85 грн. Уповноважений представник позивача - Мінаєв Д.С., що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій заявлені КП "Жилкомсервіс" позовні вимоги, просить позов задовольнити, справу розглядати без його участі. В разі неявки на судове засідання відповідачів не заперечує проти прийняття рішення при заочному розгляді. Відповідач [PERSON] на судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки замовною кореспонденцією, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Доказів, які б підтверджували поважність причини неявки, не надав, представника, який би діяв від його імені, до суду не направив. Заяви про перенесення розгляду справи або розгляд справи за його відсутністю, не представив. Оскільки з причини неявки відповідача неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності вимог до ст. 191 ЦПК України відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідача. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, доходить висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 1.6. Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України від 25.04.2005 № 60, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.05.2005 р. за № 541/10821, на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 р. № 1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова», Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», як виконавець житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова з управління будинком, спорудою та групою будинків, забезпечує надання населенню житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідач являється власником квартири [ADDRESS] та є споживачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що надаються позивачем, що підтверджується даними відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, копію яких долучено до матеріалів справи. Положеннями ст.. 10 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду", передбачено, що утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 151 Житлового Кодексу УРСР від 30.06.1983 року громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Статтею 162 ЖК України, передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові, береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до вимог ст.64 Житлового Кодексу УРСР від 30.06.1983 року, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Крім того, в ч.3 ст.156 Житлового Кодексу УРСР зазначено, що члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту. Згідно з положеннями п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» праву споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 1 ст. 20 цього ж Закону України) кореспондує обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таке ж положення міститься і в п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, де зазначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Вартість послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій встановлюється відповідним рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова». Позивач виконує свої обов'язки та забезпечує надання відповідачам послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, перелік яких затверджений Рішенням Харківської міської ради від 27.01.2012 р. № 39 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 р. № 893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова», оскільки відповідно до ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу на проведення ремонтних і профілактичних робіт, ліквідації аварії та її наслідків. Скарг з боку відповідача щодо якості наданих послуг на адресу позивача не надходило. Відповідач не виконує обов'язки, покладені на нього чинним законодавством, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість перед позивачем за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, яка згідно довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг станом на 01.01.2008 року становить 45,28 грн. за період з 01.01.2008 року по 01.05.2014 року становить 3922,85 грн. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України однобічна відмова від виконання прийнятих зобов'язань не допускаються. Згідно з положеннями ч.3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. З урахуванням публічного договору про надання житлово-комунальних послуг м. Харкова (опублікований 28.11.2006 року в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради "Слобода" 95/1), між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, про що свідчить відкритий особовий рахунок №1000439224 та здійснено часткову оплату послуг. Відповідно до даних висновку Верховного суду України, що у відповідності ч.1 ст. 360-7 ЦПК України має обов'язково враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права, викладеного в постанові від 30.10.2013 р. у справі № 6-59цс13, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного суду України від 27.03.2013 р. у справі № 6-6цс13 та від 19.11.2014 р. у справі № 6-178цс14. Згідно з положеннями ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Положеннями ч.1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відтак, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача суми заборгованості за оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Зважаючи на те, що відповідачісвої зобов'язання не виконала, добровільно не сплатила заборгованість, у позивача виникло право на звернення до суду з дійсним позовом. Судові витрати, понесені позивачем при зверненні з позовом до суду і документально підтверджені, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, згідно з положеннями ст.. 88 ЦПК України.. На підставі викладеного,

Outcome: approved