Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

06 жовтня 2020 року Обласне комунальне підприємство "Донецьктеплокомуненерго" звернулося в інтересах виробничої одиниці "Дружківкатепломережа" до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за опалення у сумі 13702,41 гривень за період 01 лютого 2012 року по 01 липня 2016 року, інфляційні витрати у розмірі 10159,04 грн., 3 % річних у розмірі 1714,06 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Позивач у позові вказав, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] , користується послугами опалення та гарячого водопостачання, які надає ВО "Дружківкатепломережа" ОКП "Донецьктеплокомуненерго". Але за послуги сплачував не регулярно. 13 січня 2017 року ухвалою Дружківського міського суду було скасовано судовий наказ у справі ЄУН 229/4099/16-ц, провадження 2-н/229/286/2016 від 12 грудня 2016 року про стягнення заборгованості на користь позивача з відповідача. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 12 жовтня 2020 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 04 листопада 2020 року (а.с.21-22) 04 листопада 2020 року підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 20 листопада 2020 року (а.с.28-29). Заочним рішенням Дружківського міського суду від 08 грудня 2020 року по цивільної справі за позовом ОКП "Донецьктеплокомуненерго" в особі ВО "Дружківкатепломережа" позовні вимоги були задоволені у повному обсязі (а.с.47-53). 06 січня 2021 року до Дружківського міського суду надійшла заява від представника відповідача [PERSON] [PERSON] про скасування заочного рішення від 08 грудня 2020 року (а.с.59-61). 19 січня 2021 року Дружківським міським судом було винесено ухвалу про прийняття до свого провадждення заяви [PERSON] про скасування заочного рішення (а.с.71). Ухвалою Дружківського міського суду від 09 березня 2021 року рішення Дружківського міського суду від 08 грудня 2020 року було скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку на 25 березня 2021 року (а.с.89-91). 15 березня 2021 року до Дружківського міського суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити, оскільки сплинув строк позовної давності, 04 березня 2014 року було вже винесено рішення суду про стягнення із відповідача заборгованості станом на 01 квітня 2013 року, крім того інфляційні витрати нараховані позивачем невірно (а.с.94-96). 23 березня 2021 року представником позивача надана заява про уточнення розміру позовних вимог, а саме, вказано, що просять стягнути із відповідача на їх користь борг у сумі 39987,25 грн. за період з 01 лютого 2012 року по 28 люте 2021 року; за період з 01 лютого 2012 року по 28 люте 2021 року інфляційні витрати у сумі 553, 30 грн., три відсотки річних у сумі 98,02 грн. (а.с.98). 08 квітня 2021 року до Дружківського міського суду надійшли від представника відповідача заперечення на заяву про уточнення розміру позовних вимог, відповідно до яких вказано, що заборгованість за період з грудня 2016 року по лютий 2021 року відповідачем сплачена повністю (а.с.120-121). 08 квітня 2021 року підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до судового розгляду на 27 квітня 2021 року (а.с.136-138). У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі , проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.141). В судове засіданні відповідач не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с.146). З огляду на це, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, без фіксації судового процесу, на підставі наявних у справі доказів. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідача [PERSON] з 11 березня 2002 року зареєстровано в квартирі, яка розташована по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконкому Дружківської міської ради від 20 жовтня 2020 року (5077/160.1242/1-20 від 12.10.2020) (а.с 24). Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав номер 257727007 від 21 травня 2021 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.146-147). Дана квартира розташована в багатоповерховому будинку та забезпечена централізованим опаленням, прилади обліку теплової енергії в квартирі відсутні. Відповідач від даних послуг не відмовлявся. Окреме індивідуальне опалення в квартирі відсутнє. Таким чином суд вважає, що відповідач [PERSON] є споживачем теплопостачання за вказаною адресою. Згідно довідки ВО Дружківкатепломережа ОКП Донецьктеплокомуненерго (без зазначення дати видачі) заборгованість відповідача за централізоване опалення по [ADDRESS] за період з 01 лютого 2012 року по лютий 2021 року (включно) складає 41445,81 грн., внаслідок того, що послуги за опалення сплачувались не регулярно (а.с.111-112). З зазначеної довідки вбачається, що плата за гаряче водопостачання в зазначений період по цій квартирі не нараховувалася. Згідно розрахунку інфляційних витрат та 3% річних за особовим рахунком [ADDRESS] за період лютий 2012 року - лютий 2021 року - інфляційні витрати складають 553,30 грн., а 3% прострочки складає 98,02 грн. (а.с.113-115). Відповідно до ст.. 20, 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24 червня 2004 року № 1875-ІУ оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом, зобов`язаний споживач. Згідно ст.. 1 зазначеного Закону, споживач це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно Правил надання послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 ріку № 1497 (із змінами та доповненнями), які діяли до 21 липня 2005 року, споживач - це наймач (власник) квартири (приватного будинку), якому надаються послуги з централізованого холодного та гарячого водопостачання, теплопостачання та водовідведення у житловому фонді та підсобних приміщеннях. Відповідно Правил надання послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 ріку № 1497 (із змінами та доповненнями),розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати послуг є календарний місяць, плата за який вноситься не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяцем, якщо договором не встановлено інших термінів. Згідно п. 18 Правил надання послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 ріку № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Судом встановлено, що письмовий договір про надання послуг с централізованого опалення між позивачем та відповідачем не укладався, тому плату за послуги теплопостачання відповідач був зобов`язаний внести не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем. Проте з довідки ВО Дружківкатепломережа ОКП Донецьктеплокомуненерго заборгованість відповідач за централізоване опалення за період з 01 лютого 2012 року по 01 люте 2021 року складає 41445,81 гривень (а.с.111-112). Суд встановив, що плата за теплопостачання нараховувалася відповідачу з січня 2011 року згідно Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 14.12.2010 року №1838 "Про затвердження тарифу на теплову енергію ОКП "Донецьктеплокомуненерго" , тарифи складають 283,79 грн. за 1 Гкал. (без ПДВ). З 01 жовтня 2014 року згідно Постанови Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 17.10.2014 року №146 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб" єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг" згідно наступного тарифу: -для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 537,18 грн./Гкал; -для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії -13,54 грн. за 1 кв.м. за місяць. З 17 квітня 2015 року плата за теплопостачання нараховувалася відповідачу згідно Постанови Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року №1171 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб"єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг" згідно наступного тарифу: -для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 814,59 грн./Гкал; -для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії -20,53 грн. за 1 кв.м. за місяць. З 01 липня 2016 року плата за теплопостачання нараховувалася відповідачу згідно Постанови Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 09.06.2016 року №1101 ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Дружківкатепломережа»: -для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1433,30 грн./Гкал; -для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії -36,11 грн. за 1 кв.м. за місяць. Суд встановив, що відповідач не регулярно сплачував послуги теплопостачання у зв`язку з чим виникла заборгованість. Наявність у відповідача заборгованості підтверджує невиконання ним обов`язків, передбачених п.33 Правил надання населенню послуг з теплопостачання № 1497 та п. 30 Правил № 630, по своєчасній оплаті наданих послуг. Судом встановлено, що між відповідачем, як споживачем теплової енергії, з одного боку, та енергопостачальником ОКП "Донецьктеплокомуненерго" ВО "Дружківкатепломережа", з іншого, договір про постачання енергетичними ресурсами не укладався. Але, відсутність письмового договору між сторонами не позбавляє відповідача, як споживача послуг, обов`язку оплати наданих послуг з огляду на те, що між сторонами склалися фактичні договірні відносини з постачання та споживання теплової енергії. Про припинення відносин щодо надання послуг відповідач не заявляв. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правові відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором ( ч.1 ст.901 ЦК України). Отже, договір про надання послуг є складним зобов`язанням, що складається з двох, органічно поєднаних між собою, зобов`язань: по перше, правові відношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; по друге, правові відношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати. Виходячи з положень ст.ст.524,533-535,625 ЦК України, грошовим зобов`язанням є таке правові відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 3 ст.510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони і одночасно, кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Тому, грошовим слід вважати будь яке зобов`язання, що складається, в тому числі, з правові відношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Таким чином, правовідносини, які склалися між відповідачем та ОКП "Донецьктеплокомуненерго" ВО "Дружківкатепломережа" є зобов`язальними (договірними), грошовими зобов`язаннями, в яких, серед інших прав та обов`язків сторін, право виконавця (кредитора) - ОКП "Донецьктеплокомуненерго" ВО "Дружківкатепломережа" вимагати від замовників (боржника) - сплати грошей за надані послуги по теплопостачанню на його користь відповідає обов`язок відповідача оплатити ці послуги. Також, відповідно до ч.7 ст.26 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", договір на надання послуг з центрального опалення, що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб"єктом господарювання, є договором приєднання. Згідно ст.634 ЦК України, Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. На виконання зазначених норм законодавства, ОКП "Донецьктеплокомуненерго" було розміщено (опубліковано) проект Договору про надання послуг з централізованого опалення для населення: на офіційному сайті ОКП "Донецьктеплокомуненерго", в газеті "Урядовий кур"єр" в №42 від 03 березня 2017 року . Зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У відзиві на позовну заяву відповідач просить застосувати строк позовної давності. За статтями 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Частинами 3 та 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Також, згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частини першої статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. За приписами статті 253 цього ж Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому згідно із частиною 1 статті 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Для спірних відносин застосовуються загальна позовна давність тривалістю у три роки (статті 256, 257 ЦК України). Позивач зазначає у позові, що у грудні 2016 року в порядку наказного провадження він звертався до Дружківського міського суду з вимогами про стягнення боргу з відповідача. Ухвалою від 13 січня 2017 року скасовано судовий наказ у справі ЄУН 229/4099/16-ц, провадження № 2-н/229/286/2016 від 12 грудня 2016 року про стягнення з [PERSON] боргу на користь ОКП "Донецьктеплокомуненерго". З цього приводу слід зазначити, що згідно з правовою позицією викладеною в Постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 року - звернення із заявою про видачу судового наказу не перериває строк позовної давності за заявленою вимогою; переривання строку відбувається лише при поданні позову з цією вимогою. Ваховуючи вищезазначене та те, що позивач звернувся до суду з позовом 06 жовтня 2020 року, а відповідач під час розгляду справи просив застосувати позовну давність, суд дійшов висновку, що на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги централізованого теплопостачання за період з лютого 2018 року по лютий 2021 року. Крім того, рішенням Дружківського міського суду від 04 березня 2014 року з [PERSON] стягнута заборгованість за послуги теплопостачання станом на 01 квітня 2013 року (а.с.147-148). Що стосується заборгованості за послуги теплопостачання за період з лютого 2018 року по лютий 2021 року, то вона також не підлягає стягненню, оскільки, відповідно до довідки ВО Дружківкатепломережа ОКП Донецьктеплокомуненерго за цей період відповідачу за послуги теплопостачаня нарахована сума 37694,01 грн., оплачено за цей період 13434,27 грн., згідно наданих квитанцій відповідачем оплачені послуги теплопостачання у розмірі 33952,89 грн., усього 47387,16 грн.(а.с.125-134). Щодо стягнення судових витрат, то суд, вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до положень ч.2 ст.141 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на оплату суми судового збору в розмірі 1921 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки відповідачем була сплачена сума заборгованості вже під час розгляду справи у суді. На підставі ст. ст. 10, 11, 12,13,258,259,263,264,265,280 ЦПК України, та

Outcome: approved