Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] працювала оператором з оброблення перевізних документів ст. Харцизьк виробничого підрозділу «Станція Іловайськ» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», але 17.07.2017 р. була звільнена на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] та наказом (розпорядженням) № 4017/ДН-ос від 10.07.2017 р. Запис про звільнення в трудовій книжці зроблений на підставі наказу від 10.07.2017 р. № 4017/ДН-ос, засвідчений підписом начальника відділу кадрів Малої Н.О. та печаткою відділу кадрів Донецької структурного підрозділу дирекції залізничних перевезень ПАТ «Укрзалізниця». Позивач звернулась з позовною заявою до АТ «Українська залізниця» (юридична адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, код ЄДРПОУ 40075815). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 року № 938, змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменованого його в акціонерне товариство «Українська залізниця», код ЄДРПОУ 40075815. Факт перебування у трудових відносинах позивача з відповідачем та факт звільнення позивача за п.1 ст. 40 КЗпП України відповідач не оспорює. Позивачем, на підтвердження не виплаченої заробітної плати, надані суду розрахункові листи (табуляграми) за період з березня по липень 2017 року, видані ВП ДС Іловайськ ДН Донецьк РФ «Дон. зал» (ЄДРПОУ 40150216), в яких зазначені суми нарахованої позивачу заробітної плати до виплати. Так, згідно розрахунку заробітної плати за березень 2017 року, позивачу нараховано 3988,57 грн., з яких: оплата почасовиків - 1695,53 грн. (за фактично відпрацьовані 79 годин), вечірні (14 годин) - 60,09 грн, доплата за роботу в св. д. - 171,70 грн., доплата за роботу в ніч (16 годин) - 137,36 грн., винагорода за вислугу (79 годин) - 678,21 грн, матеріальна допомога, що має систематичний характер - 72,96 грн., оплата простоїв (61 година) - 872,72 грн., заохочення ювілейна дата - 300 грн. Сума до виплати після утримання податку з доходів, профспілкового внеску та іншого - 3171,65 грн. Згідно розрахунку (табуляграми) заробітної плати за квітень 2017 року [PERSON] нараховано 2344,56 грн., з яких оплата простою (146 годин) - 2301,67 грн., матеріальна допомога, що має систематичний характер - 42,89 грн. Сума до виплати після утримання податку з доходів, профспілкових внесків та іншого - 1864,35 грн. Згідно розрахунку (табуляграми) заробітної плати за травень 2017 року [PERSON] нараховано 1395,39 грн., з яких оплата простою (88 годин) - 1369,86 грн., матеріальна допомога, що має систематичний характер - 25,53 грн. Сума до виплати після утримання податку з доходів, профспілкових внесків та іншого - 1091,61 грн. Згідно розрахунку (табуляграми) заробітної плати за червень 2017 року [PERSON] нараховано 829,77 грн., з яких оплата простою (52 години) - 814,59 грн., матеріальна допомога, що має систематичний характер - 15,18 грн. Сума до виплати після утримання податку з доходів, профспілкових внесків та іншого - 659,81 грн. Згідно розрахунку заробітної плати за липень 2017 року позивачу нараховано 12293,18 грн., з яких: компенсація за відпустку - 6343,56 грн., оплата простою (7 годин) - 100,73 грн., матеріальна допомога, що має систематичний характер - 120,07 грн. та вихідна допомога при звільненні - 5728,82 грн. Сума до виплати після утримання податку з доходів, профспілкових внесків та іншого - 9917,51 грн. Ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, тобто при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Положеннями ст. ст. 115, 116 КЗпП України встановлено, що відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець. Як видно з довідки про доходи від 02.03.2020 р., наданої в.о. начальника структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», позивачу була нарахована заробітна плата за першу половину березня 2017 р. у сумі 1970,41 грн., утримано - 403,57, до видачі - 1566,84 грн., які вона отримала 13.07.2017 р. в касі м. Лиман, що підтверджується її підписом на відомості про виплату грошей № 27 за березень 2017 р., а за період з квітня по липень 2017 р. заробітна плата не нараховувалась через відсутність первинних документів, а тому заборгованість по заробітній платі позивача [PERSON] за період березень - липень 2017 р. відсутня. Проте, з доводами відповідача щодо неможливості з`ясувати наявність або відсутність заборгованості перед позивачем через відсутність первинних документів, суд не погоджується виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 94 КЗпП України, ст. 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Частиною 2 ст. 30 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" встановлений обов`язок роботодавця забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Згідно із ст. 8 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Отже, враховуючи, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату (частина перша статті 21 КЗпП України), що обов`язок організувати бухгалтерський облік на підприємстві покладено на власника або уповноважений ним орган, саме відповідач має довести, що він виплатив позивачу заробітну плату. Також суд звертає увагу на те, що у відповідності із правовим висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, який викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 243/5469/17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця. Таким чином, відсутність у відповідача первинної документації не є підставою для не нарахування та не виплати позивачу заробітної плати. Крім того, з науково - правового висновку Торгово - промислової палати України щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 16.01.2018 року № 126/2/21-10.2, який складений на замовлення ПАТ "Укрзалізниця", встановлено, що: - наказом регіональної філії "Донецька залізниця" № 688-Н від 13.05.2017 року "Про формування робочої комісії з опрацювання первинних документів щодо остаточного розрахунку працівників структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" створена робоча комісія з працівників регіональної філії "Донецька залізниця" до моменту закінчення скорочення штату працівників Донецької дирекції залізничних перевезень з метою опрацювання документів вказаної дирекції, повноти утримань та перерахування податків і зборів, формування документів обліку та розрахунку заробітної плати, відображення господарських операцій в фінансовій звітності та з інших питань фінансової діяльності; - наказом регіональної філії "Донецька залізниця" № 899-Н від 26.06.2017 року "Про введення в дію Порядку остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганської дирекції залізничних перевезень" уведено в дію Порядок остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних перевезень", яким враховується нестандартна ситуація та особливості роботи регіональної філії "Донецька залізниця", оскільки частина структурних підрозділів та працівників знаходяться на тимчасово неконтрольованій Україною території, а виплата здійснюється на контрольованій території України регіональною філією "Донецька залізниця" через каси структурних підрозділів "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних перевезень" за місцем їх знаходження (м. Лиман) та регламентується здійснення проведення остаточного розрахунку з працівниками структурних підрозділів відповідної дирекції робочими комісіями з опрацювання первинних документів щодо остаточного розрахунку з працівниками структурних підрозділів "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних перевезень". Проте, станом на час розгляду справи відповідач не надав доказів, які б спростовували відомості щодо нарахованої позивачу заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року, зазначені в розрахунках заробітної плати, які позивачем надані до суду. Крім того, відомості, зазначені у розрахунках заробітної плати за березень - липень 2017 року узгоджуються з іншими доказами по справі. Так, наказом начальника структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" від 17.03.2017 року №236/ДНД, який надано суду відповідачем, підтверджується, що у зв`язку із відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності, викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування з непідконтрольною українській владі територією, встановлено початок простою з 20 березня 2017 року для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції; на час простою встановлено щоденний режим роботи згідно діючих Правил внутрішнього трудового розпорядку та зобов`язано всіх працівників, які знаходяться на простої, з`являтися на свої робочі місця, актові зали, кабінети технічного навчання; зобов`язано працівників, які знаходяться на простої, розписуватися на початку та наприкінці робочого дня в "Журналі обліку приходу-уходу працівників, які знаходяться на простої"; на весь період простою працівникам в табелі обліку використання робочого часу проставляти літерний код "П"; оплату за час простою не з вини працівників провести з розрахунку 2/3 тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи. Зазначений наказ про встановлення простою відповідає вимогам ст. 113 КЗпП України, згідно якої, час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Відповідно до наданих позивачем розрахунків заробітної плати в період з березня 2017 року по липень 2017 року йому здійснювалося нарахування саме за простой. Частиною четвертої статті 97 КЗпП України, ст. 22 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" встановлено, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Враховуючи, що в період встановленого регіональною філією "Донецька залізниця" простою позивач на виконання наказу виходив на своє робоче місце до дня звільнення (вказані обставини відповідачем спростовані не були), на день його звільнення наказ про встановлення простою скасовано не було, у відповідача відсутні були підстави не здійснювати позивачу оплату за час простою. Крім того, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] за формою ОК-5, яка була витребувана ухвалою суду від 28.01.2020 р. із Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області, позивачу [PERSON] за березень 2017 р. була нарахована сума заробітку для нарахування пенсії, у сумі 3988,57 грн., що відповідає розміру нарахованої заробітної плати за цей місяць, зазначеному в табуляграмі за березень 2017 року, які подані позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, з квітня по травень 2017 року нарахування відсутні. Таким чином, сума заборгованості по заробітній платі позивача [PERSON] за період з ІІ половини березня 2017 року по 17.07.2017 року становить 2018,16 грн. (нарахована сума), яка складається з таких сум: -оскільки всього за березень 2017 р. була нарахована заробітна плата у сумі 3988,57 грн., а за І половину березня 2017 р. була нарахована заробітна плата у сумі 1970,41 грн., нарахований залишок за ІІ половину березня 2017 р. становить 3988,57 грн. - 1970,41 грн.= 2018,16 грн., сума до виплати (3171,65 грн. - 1566,84 грн. (отримана позивачем) = 1604,81 грн.; -за квітень 2017 року - нараховано 2344,56 грн., сума до виплати 1864,35 грн (а.с.14); -за травень 2017 року - нараховано 1395,39 грн., сума до виплати 1091,61 грн. (а.с.15); -за червень 2017 року - нараховано 829,77 грн., сума до виплати 659,81 грн. (а.с.16); -за липень 2017 року - нараховано 12293,18 грн (в тому числі одноразова допомога - 5728,82 грн.), сума до виплати 9917,51 грн. (а.с.17). Доводи відповідача про те, що науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16.01.2018 року є підставою для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі, не ґрунтуються на законі. Дійсно, 16 січня 2018 року ПАТ "Укрзалізниця" надано Науково-правовий висновок №126/2/21-10.2 щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), згідно якого вина ПАТ "Укрзалізниця" в невиплаті належних працівникові сум при звільненні відсутня. В той же час форс-мажорні обставини, про існування яких йдеться у висновку, свідчать про відсутність вини підприємства в затримці виплати належних сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, як підстави для звільнення підприємства від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Проте жодним нормативним актом про працю не передбачено звільнення роботодавця від виплати заборгованості по заробітній платі. Закон України від 02.09.2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" не скасовує обов`язків роботодавця, визначених ст. 47, ст. 116 КЗпП України, та не передбачає особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених ст. 116 КЗпП України. Законом України від 02.09.2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" встановлено, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Проте, заробітна плата, в тому числі оплата за час простою (ст. 113 КЗпП), компенсація за невикористану відпустку (ст. 83 КЗпП), вихідна допомога при звільненні (статті 44 КЗпП України) не є відповідальністю за порушення строків виплати заробітної плати. Таким чином, позивачем доведена сума заборгованості заробітної плати за період з 16.03.2017 року по 17.07.2017 року в розмірі 18881,06 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Як зазначено в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Тобто, при виплаті позивачу заборгованості по заробітній платі в розмірі 18881,06 грн., відповідач зобов`язаний утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі. Що стосується позовної вимоги про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, то з цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до Закону України "Про оплату праці", компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтею 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" встановлено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. На підставі ст. ст. 1,2,3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі заробітна плата. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Позивач просить стягнути компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати з березня по липень 2017 року станом на жовтень 2019 року (розрахунок приведений в позовній заяві). Вимога позивача про стягнення компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків їх виплати є обґрунтованими, але, перевіривши розрахунок, з урахуванням сум заробітної плати, які підлягають стягненню з відповідача, суд не може погодитись з розрахунком компенсації, зробленим позивачем, виходячи з такого. Як вже було зазначено, сума компенсації обчислюється з невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів). Вказаних норм позивач при здійсненні розрахунку компенсації не врахував. Крім того, компенсації не підлягають грошові доходи громадян, які мають разовий характер. Судом встановлено, що при звільненні позивача йому була нарахована одноразова грошова допомога при припиненні трудового договору, на підставі ст.44 КЗпП. Вказане підтверджується табуляграмою за липень 2017 року. Враховуючи наведене, оскільки сума вихідної допомоги при припиненні трудового договору, має разовий характер та відповідно до пункту 3.8. розділу 3 "Інші виплати, що не належать до фонду оплати праці" Інструкції зі статистики заробітної плати, яка затверджена наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року № 5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 року за № 114/8713, не належить до фонду оплати праці, компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на неї відповідно до статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" не нараховується. З наданих позивачем розрахунків заробітної плати вбачається, що заробітна плата до виплати (після утримання податків і обов`язкових платежів) становить: за березень 2017 року 3171,65 грн. з них (1604,81 грн., не виплачено, 1566,84 грн. виплачено 13,07.2017 р.), за квітень 2017 року - 1864,35 грн., за травень 2017 року - 1091,61 грн., за червень 2017 року 659,81 грн. Вирішуючи питання, з якої суми повинна обчислюватися компенсація за липень 2017 року суд виходить з такого розрахунку. З розрахунку заробітної плати за липень 2017 року вбачається, що позивачу була нарахована сума (без утримання податків) в розмірі 12293,18 грн. До вказаної суми також входить одноразова допомога при звільненні. Таким чином, сума нарахованого позивачу доходу за липень 2017 року без урахування одноразової допомоги становить 6564,36 грн. (12293,18 - 5728,82). Для нарахування компенсації з вказаної суми слід відрахувати обов`язкові платежі та податки, а саме податок з доходів 18% та військовий збір 1,5%. Тобто сума невиплаченого позивачу доходу за липень 2017 року (після утримання податків і обов`язкових платежів) становить 5284,36 грн. = (6564,36 * 19,5 % податку : 100) і саме з суми в розмірі 4576,57 грн. повинна обчислюватися компенсація за липень 2017 року. Таким чином, компенсація втрати частини доходу складає: 1)за березень 2017 року = 1566,84 грн. (сума нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за березень 2017 року (після утримання податків і обов`язкових платежів) * індекс інфляції за період квітень 2017 року- 13.07.2017 року (до дня виплати частини заборгованої заробітної плати) = 60,29 грн.; за березень 2017 року = 1604,81 грн. (сума нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за березень 2017 року (після утримання податків і обов`язкових платежів, з врахуванням вже виплаченої суми заборгованості) * індекс інфляції за період квітень 2017 року-жовтень 2019 року = 365,87 грн.; 2) за квітень 2017 року = 1864,35 грн. (сума нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за квітень 2017 року (після утримання податків і обов`язкових платежів) * індекс інфляції за період травень 2017 року- жовтень 2019 року = 404,86 грн.; 3) за травень 2017 року = 1091,61 грн. (сума нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за травень 2017 року (після утримання податків і обов`язкових платежів)*індекс інфляції за період червень 2017 року- жовтень 2019 року = 219,95 грн.; 4) за червень 2017 року = 659,81 грн. (сума нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за червень 2017 року (після утримання податків і обов`язкових платежів) * індекс інфляції за період липень 2017 року - жовтень 2019 року = 120,33 грн. 5) за липень 2017 року = 5284,36 грн. (сума нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за липень 2017 року (після утримання податків і обов`язкових платежів) * індекс інфляції за період серпень 2017 року- жовтень 2019 року = 952,71 грн. Загальна сума компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати з березня по липень 2017 року становить 2124,01 грн., і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. Зазначена сума підлягає виплаті позивачу за вирахуванням з цієї суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідно до статей 14.1.180, 18, 162.1.3, 168 Податкового кодексу України є обов`язком податкового агента, яким є відповідач. Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати суд допускає негайне виконання рішень, але не більше ніж за один місяць, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі за один місяць, а саме за березень 2017 року у сумі 1604,81 грн. (з врахуванням вже виплаченої суми заробітної плати) без утримання відповідних податків та зборів. Відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2102,00 грн. Таким чином, при зверненні до суду позивач повинна була сплатити судовий збір в розмір 840,8 грн. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 665,4 грн.

Outcome: partial