Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

У квітні 2021 р. представник позивача адвокат Оспанов Р.О. звернувся в Рівненський районний суд Рівненської області в інтересах [PERSON] до Рівненського РВ ДВС ЗМУЮ (м.Львів), у якому просить зобов`язати відповідача зняти арешт з майна, а саме: земельної ділянки кадастровий номер 5624687000:04:002:1025, що знаходиться за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н., Новоукраїнська сільська рада, накладений постановою серії АА №444534 від 01.09.2006 р. державним виконавцем ДВС у Рівненському районі І.О. Дудкою. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що при зверненні до нотаріуса та при перевірці Реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та реєстру заборон відчуження нерухомого майна було виявлено, що на земельну ділянку кадастровий номер 5624687000:04:002:1025, що знаходиться за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н., Новоукраїнська сільська рада та належить [PERSON] на праві власності, державним реєстратором Левчуком Ю.С. зареєстровано накладення арешту постановою ДВС серії АА №444534 від 01.09.2006 р. державного виконавця ДВС у Рівненському районі І.О. Дудкою, проте особою, майно/права якої обтяжуються вказано [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25.05.2009 р. у справі №2-598/09 позов [PERSON] до Управління Держкомзему у Рівненському районі про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та державної реєстрації задоволено повністю. Визнано державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] на території садового товариства «Західний» масив «Західний-1» №355 Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області для ведення садівництва серія ЯБ №609414, зареєстрований в Книзі записів у реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010658300077 від 17.03.2006 р. недійсним та скасовано його. Скасовано державну реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] на території садового товариства «Західний» масив «Західний-1» №355 Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області для ведення садівництва серія ЯБ №609414, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010658300077 від 17.03.202006 р. 18.11.2020 р. представником позивача було надіслано на ім`я начальника Рівненського обласного державного нотаріального архіву з проханням надати копію постанови про арешт майна боржника серії АА № 444534 від 01.09.2006 р. державним виконавцем ДВС у Рівненському районі І.О. Дудкою. 14.12.2020 р. ним отримано відповідь від в.о. завідувача Рівненського обласного державного нотаріального архіву, з якого слідує, що в Рівненському ОДНА знаходяться на тимчасовому зберіганні нотаріальні документи Рівненської РДА включно по 2017 р. Відповідно до переданих справ встановлено, що будь-які відомості та документи щодо накладення заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державним виконавцем ДВС у Рівненському районі Дудкою І.О. на майно [PERSON] , а саме на земельну ділянку кадастровий номер 5624687000:04:002:1025, що знаходиться за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н., Новоукраїнська сільська рада у Рівненському міському нотаріальному архіві відсутні. 16.04.2021 р. ним направлено заяву до Рівненського РВ ДВС ЗМУМЮ (м. Львів) про зняття арешту з нерухомого майна [PERSON] , а саме: земельної ділянки кадастровий номер 5624687000:04:002:1025, що знаходиться за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н., Новоукраїнська сільська рада, накладений постановою серії АА №444534 від 01.09.2006 р. державним виконавцем ДВС у Рівненському районі Дудкою І.О. та внесення даної інформації до відповідних державних реєстрів обтяжень майна, оскільки згідно ч.1 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Жодних непогашених заборгованостей на користь будь-яких фізичних чи юридичних осіб та/або держави станом на сьогоднішній день немає, а тому відсутні підстави для арешту належного [PERSON] майна. Згідно відповіді на вищевказану заяву №22527 від 26.04.2021 р. його повідомлено, що враховуючи відсутність арештів, які накладені на майно [PERSON] , зняти арешт неможливо. Відповідно до витягів з Єдиного реєстру боржників жодних відкритих проваджень щодо [PERSON] чи [PERSON] станом на сьогоднішній день немає. Державну реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] на території садового товариства «Західний» масив «Західний-1» №355 Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області для ведення садівництва серія ЯБ № 609414, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010658300077 від 17.03.2006 р. скасовано відповідно до рішення суду по справі №2-598 від 13.05.2009 р. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 10.07.2020 р. за позивачем зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5624687000:04:002:1025. Як на підставу задоволення позовних вимог вказує ч.1, ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України. Ухвалою суду від 18.05.2021 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом учасників. У судовому засіданні представник позивача адвокат Левченко К.В. позовні вимоги підтримала, не заперечила проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився жодного разу, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення його проведення. Відзиву не подав. За таких обставин суд, враховуючи згоду представника позивача, відсутність відзиву від відповідача, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.04.2021 р. номер інформаційної довідки 254489516 - [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 5624687000:04:002:1025 за адресою [ADDRESS] . Державним реєстратором Насанович Н.А. Виконавчого комітету Грушвицької сільської ради Рівненського району Рівненської області прийнято рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 53239527 від 22.07.2020 р. Як убачається з розділу вказаної інформаційної довідки «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень», державним реєстратором Левчуком Ю.С. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37573117 від 13.10.2017 р.; вид обтяження арешт нерухомого майна, підставою для державної реєстрації стала постанова ДВС, серія та номер АА №444534, виданий 01.09.2006 р., видавник ДВС у Рівненському районі (державний виконавець І.О. Дудка). Вказаний розділ містить відомості про суб`єкта обтяження [PERSON] ; відомості про реєстрацію (до 01.01.2013 р.) Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 3702098, 07.09.2006 р, реєстратор: Рівненська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. 26.04.2021 р. Рівненський РВ ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) представнику позивача надав відповідь №22527 на його заяву від 16.04.2021 р., якою вказав, що в записі про обтяження №22826560 від 07.09.2006 р. жодним чином не зазначено, що об`єктом вищезгаданого арешту є земельна ділянка кадастровий номер 5624687000:04:002:1025, яка належить позивачу. Враховуючи відсутність арештів, які накладені на майно позивача згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зняти арешти неможливо. В п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником майна. Згідно зі\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Орган, який виніс постанову про накладення арешту, позбавлений можливості скасувати накладений арешт, оскільки відсутні арешти, які накладені на майно позивача. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, посилався на те, що його майно перебуває під арештом, який накладено постановою ДВС, проте особою, майно/права якої обтяжуються вказано [PERSON] . Відомості про виконавче провадження, виконавчі листи в матеріалах справи відсутні. Відповідно до абз. 2 п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зокрема,\~у матеріалах справи залежно від предмета та підстави позову мають бути належним чином завірені копії акта опису та арешту…\~інші документи, що видаються на це майно. Постанова про накладення арешту на майно позивача та акт його опису в матеріалах справи відсутні. Вимог до реєстратора : Рівненська філія державного підприємства «Інформаційний центр» МЮУ (чи до правонаступників), який безпосередньо вносив в держреєстр відомості про обтяження на майно чи то до [PERSON] не пред`являлись, не залучалися також в якості третьої особи і доказів, які мають безпосереднє значення, про та підстави внесення оспорюваної інформації, у них не витребовувалися. Так само [PERSON] до участі у справі не залучалася. Отже, позивачем не доведено на підставі належних та допустимих доказів, що накладення арешту 01.09.2006 р. відповідачем відбувалося\~саме в межах відповідного виконавчого провадження. У зв`язку із наведеними обставинами, суд вважає за необхідне вказати про те, що заявлений позивачем спосіб захисту прав, зокрема, про зобов`язання відповідача Рівненський РВ ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) зняти арешт із вказаної земельної ділянки, не є ефективним з огляду на наступне. Згідно постанови Великої Палати Верховного суду від 05 травня 2020 року, за змістом статей 15 і 16\~ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Європейський суд з прав людини у своїй практиці, зокрема, у рішеннях від 13 травня 1980 року у справі "Артіко проти Італії" (пункт 35), рішенні від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 32), визначає, що Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений статтею 16 ЦК України. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~5\~червня 2018\~року у\~справі N\~338/180/17 (провадження N 14 - 144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі N 905/1926/16 (провадження N 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі N 569/17272/15-ц (провадження N 14-338цс18) та від 4 червня 2019 року у справі N 916/3156/17 (N 12-304гс18). Таким чином, враховуючи зміст права позивача, характер його (права) порушення та спричинені цими діяннями наслідки, обраний позивачем спосіб захисту та положення ст.\~13\~ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, на переконання суду, не є ефективним. У відповідності до положень ч. 1 ст.\~59\~Закону України\~"Про\~виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, позивач про визнання права власності на майно до суду не звертався так само як і відсутні обгрунтування у позові щодо наявності боржника та наявності відповідного виконавчого провадження. У зв`язку з цим, слід вказати, що відповідно до пункту 1 частини другої\~статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої\~статті 4 КАС). Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Згідно постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України N 3 від 13 грудня 2010 року суди при визначенні юрисдикції повинні виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" ( 606-14 ), крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження. Судам при розгляді справ з приводу оскарження дій державного виконавця стосовно арешту майна боржника потрібно враховувати, що в межах статті 181 КАС України ( 2747-15 ) розглядаються вимоги щодо арешту (опису) майна, які не пов`язані зі спором про право на це майно. Як убачається із позовної заяви і не заперечується представником позивача, арешт на майно позивача було накладено постановою державного виконавця ДВС у Рівненському районі від 01.09.2006 р., тому, на думку суду, із вказаними позовними вимогами позивач має звернутись саме до адміністративного суду з позовною заявою про зобов`язання вчинити дії з вимогою зобов`язати відповідний орган Державної виконавчої служби зняти арешт. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed