Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач просив в рахунок погашення заборгованості в сумі 401574,05 грн. (тіло кредиту -279946,92 грн., відсотки - 121627,13 грн., пеня 4187,53 грн.) за кредитним договором № 297-0181004/ФК-08 від 29.07.2008 р. звернути стягнення на предмет іпотеки, належний [PERSON], а саме, на квартиру [ADDRESS], яка складається з трьох кімнат, житловою площею 34,7 кв. м, загальною площею 60,1 кв. м, яка належить іпотекодавцю [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Христинівської міської ради 19.06.2008 р., шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» вказаного предмета іпотеки у власність, визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказану вище квартиру та покласти судові витрати на відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач ПАТ «Дельта Банк» посилалався на такі обставини. 29.07.2008 р. між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 297-0181004/ФК-08, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 25000 дол. США з розрахунку 12,5% річних на строк з 29.07.2008 р. до 28.07.2023 р. 30.06.2010 р. між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» передало ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 297-0181004/ФК-08 від 29.07.2008 р. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним договором про надання кредиту іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно за договором іпотеки № б/н від 29.07.2008 р., а саме: квартиру [ADDRESS], яка складається з трьох кімнат, житловою площею 34,7 кв. м, загальною площею 60,1 кв. м та яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Христинівської міської ради 19.06.2008 р. [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязання згідно з умовами кредитного договору, у звязку з чим станом на 28.07.2015 р. [PERSON] має заборгованість в розмірі 401574,05 грн. В рахунок виконання основного зобовязання позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмета іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, у порядку, передбаченому ст. ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку». Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, проте її інтереси в судовому засіданні за договором про надання послуг у сфері права представляв [PERSON], який позов не визнав повністю та пояснив, що ПАТ «Дельта Банк» не набуло права вимоги за кредитним та іпотечним договорами. При вирішенні справи відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, від неї також не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності. При вирішенні справи [PERSON] у судове засідання не зявився, оскільки втратив повноваження представника відповідача [PERSON], договір про надання послуг у сфері права від 27.10.2015 р. між ним та [PERSON] діяв до 31.12.2016 р. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, від нього також не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача ПАТ «Дельта Банк» не заперечував проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази: копії кредитного договору №297-0181004/ФКВ-08 від 29.07.2008 р. між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON], іпотечного договору від 29.07.2008 р. між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON], договору про передачу активів та кредитних зобовязань «Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта Банку» від 30.06.2010 р. між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк», НБУ, інші письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON] кредитного договору № 297-0181004/ФКВ-08 від 29.07.2008 р. відповідач [PERSON] отримав у ТОВ «Український промисловий банк» кредит у розмірі 25000 дол. США з розрахунку 12,5% річних на строк з 29.07.2008 р. до 28.07.2023 р. Факт видачі кредитних коштів відповідачу [PERSON] стверджується заявою про видачу готівки №1311 від 29.07.2008 р. про видачу відповідачу 25 тис. дол.. США кредитних коштів у відділенні №1 ТОВ «Укрпромбанк» в м.Умані, дана заява містить підпис третьої особи про отримання коштів в касі банку. 30.06.2010 р. між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до розділу 4 якого ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 297-0181004/ФКВ-08 від 29.07.2008 р. та іпотечним договором від 29.07.2008 р. Вказані обставини підтверджуються нотаріальними виписками від 12.02. та від 17.03.2016 р., виготовленими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами від 30.06.2010 р., за реєстровими записами № 397 та № 761, з Додатком-переліком кредитних договорів до договору відступлення прав вимоги від 30.06.2010 р., з якого вбачається, що від ТОВ «Укрпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» було відступлено права вимоги за кредитним договором №297- 0181004/ФКВ-08 від 29.07.2008 р. про надання споживчого кредиту в розмірі 25 000 дол. США, під 12,5 % річних, на строк кредитування з 29.07.2008 р. по 28.07.2023 р., із залишком заборгованості за цим кредитним договором на час відступлення прав вимоги в розмірі 22658 дол. США 52 центи ( 21 805 дол. США 24 центи по тілу кредиту та 225 дол. США 03 центи - по процентам), та за договором іпотеки квартири від29.07.2008 р., згідно з яким іпотекою трикімнатної квартири забезпечується повернення банку вказаного кредиту. Також статус позивача як кредитора стверджується копією повного тексту договору від 30.06.2010 р. про передачу активів та кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь [PERSON] та актом приймання-передачі кредитних договорів, договорів застави (іпотеки), поруки, кредитних справ від 18.02.2011 р., згідно з яким вбачається, що відповідно до реєстру було передано від ТОВ «Укрпромбанк» до ПAT «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором №297- 0181004/ФКВ-08 від 29.07.2008 р., кредитним договором №297-0181004/1/ФК-08 від 29.07.2008 р. та договором іпотеки квартири б/н від 29.07.2008 р. і факт передачі прав вимоги відображено в даному акті. Третя особа [PERSON] знав про зміну кредитора в кредитних зобовязаннях за кредитним договором №297-0181004/ФКВ-08 від 29.07.2008 р., що стверджується детальною розширеною довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 31.05.2016 р., де в колонках №9 та №10 відображено всі платежі відповідача за кредитним договором з 30.06.2010 р. (моменту прийому на баланс позивача даного кредитного договору), і станом на 31.05.2016 р., тобто на дату складання довідки-розрахунку заборгованості, та де відображено, що в період з 31.08.2010 р. по 30.09.2014 р. відповідач здійснив на користь позивача як нового кредитора за кредитним договором 16 платежів на погашення кредиту та процентів на загальну суму 9 116 дол. США 30 центів по тілу кредиту та 6 354 дол. США 76 центів - по процентам, копії квитанцій про здійснення цих платежів наявні у матеріалах справи. Відповідно до п. 2.4. кредитного договору між позивачем та третьою особою [PERSON] повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менше як 138,89 дол. США по 20 число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Третя особа [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, з 01.10.2014 р. і по час ухвалення рішення суду не здійснював платежів на користь позивача та має заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 401574,05 грн., яка складається з: -279946,92 грн. сума заборгованості за кредитом; -121627,13 грн. сума заборгованості за відсотками. За положеннями\~ст. 1 Закону України "Про іпотеку"\~іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у\~розділі V Закону України "Про іпотеку". Зокрема, ч. 1\~ст. 33 Закону України "Про іпотеку"\~передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~ст.12 цього Закону. Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Виходячи з положень ч. 2\~ст.16 ЦК України, ст.ст. 33,\~36, ч. 1 ст.\~37 Закону України "Про іпотеку", не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Згідно з п. п. 2.1.4. іпотечного договору у випадку порушень будь-якого зобов'язання за кредитним договором банк має право одержати задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 36 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 4.4. іпотечного договору у випадку настання підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги в тому числі шляхом прийняття іпотеко держателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобовязання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що з урахуванням положень ч. 3 ст.\~33, ст.\~36, ч. 1 ст.\~37 Закону України «Про іпотеку»\~іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суд приходить до висновку, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~має право вимагати застосування його судом. У п. 4.3. іпотечного договору сторонами визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з порядком задоволення вимог іпотекодержателя , передбаченим п. 4.4. цього договору. Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постановах від 11.12.2013 р. № 6-124цс13, від 27.05.2015 р. № 6-58цс15, від 26.10.2016 р. № 6-1625цс16. В п. п. 4.4.1. іпотечного договору є відповідне застереження, яким передбачено такий спосіб звернення стягнення як набуття права власності на предмет іпотеки, тому позивач має право на задоволення позовних вимог шляхом визнання права власності на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в судовому порядку. Оскільки третя особа [PERSON] належним чином не виконує свої зобовязання за кредитним договором за №297-0181004/ФКВ-08, укладеним 29.07.2008 р., то в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки, належний відповідачу [PERSON], - квартиру [ADDRESS], шляхом передачі іпотекодержателю позивачу ПАТ «Дельта Банк» зазначеного предмета іпотеки у власність та визнати за позивачем право власності на вказану квартиру. З відповідача [PERSON] на користь держави на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України необхідно також стягнути судовий збір в розмірі 3654 грн. Заперечення представника відповідача [PERSON] спростовуються наданими представником позивача [PERSON] документами з цивільних справ №706/339/14-ц та №2319/1297/12, що розглядалисяХристинівським районним судом в 2012-2014 р. за позовами ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні заяви у вказаних справах були залишені без розгляду за заявою позивача у звязку із погашенням відповідачем [PERSON] простроченої заборгованості за кредитним договором. Як вбачається з копій 16 квитанцій, [PERSON] сплатив на користь позивача в загальному підсумку 9 116 дол. США по тілу кредиту та 6 354 дол. США 76 центів по процентам. Вказані платежі [PERSON] здійснював вже на користь нового кредитора - ПАТ «Дельта Банк». Також відповідно до копій позовних заяв та переписки між позивачем і [PERSON] в 2012-2014 р. вбачається, що сторони спору вели переписку з приводу можливості акційного погашення кредиту, на пільгових умовах, за умови прощення частини боргу, але станом на час ухвалення рішення у справі таке акційне погашення кредиту не відбулося, оскільки 03.03.2015 р. до ПАТ «Дельта Банк» було введено тимчасову адміністрацію ФГВФОУ та розпочата процедура ліквідації банку на строк до 04.10.2017 р., перебуваючи в стадії ліквідації, позивач позбавлений юридичної можливості на пільгових умовах проводити акційні програми з погашення кредитів позичальників . Що стосується заперечень представника відповідача на відсутність у позивача права вимоги за іпотечним договором, то стороною відповідача не було надано суду доказів на підтвердження скасування чи визнання недійсним з 30.06.2010 р. (моменту укладення) і по даний час договору про передачу активів та кредитних зобовязань від ТОВ «Укрпромбанк» до ПAT «Дельта Банк». Суд вважає, що наявні в тексті позовної заяви, в квитанціях та інших документах описки не спростовують наявність правовідносин сторін за кредитним договором та за іпотечним договором, а тому порушене [PERSON] право позивача на повернення кредитних коштів та процентів за кредитним договором підлягає судовому захисту, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та передачі останнього у власність позивачу.

Outcome: approved