Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що вона з відповідачем з 24.07.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею. Сімейно - шлюбні відносини з відповідачем не склалися, шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2015 року. Причиною розпаду сім`ї є втрата поваги один до одного , спвльне господарство не ведуть, отже подальше їхнє спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та відповідача. Добровільно розірвати шлюб відповідач відмовляється, тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Також зазначила, що у наданий судом строк примирення між нею та відповідачем не відбулось, та вже неможливо. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом, про що свідчить повідомлення, яке повернулось на адресу суду. Судову повістку та копію ухвали про надання строку для примирення відповідач отримав 07.02.2018 року. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 25.07.2014 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано у Довгинцівському відділі держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 312 (а.с. 6 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 7 - копія свідоцтва про народження). Судом вживалися заходи щодо примирення подружжя шляхом надання сторонам строку для примирення. Ухвалою суду від 12.01.2018 року сторонам надавався строк для примирення, терміном в 2 місяці. Однак протягом наданого судом строку примирення подружжя не відбулось, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Разом з тим, протягом трьох з половиною місяців з часу звернення [PERSON] з позовом до суду подружжя, незважаючи на вжиті судом заходи щодо їхнього примирення, не примирилися, і позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу та зазначає, що примирення вже неможливе. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Нормами ст. 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася цим правом та звернулася з даним позовом до суду, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають намір зберігати шлюб. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. В силу вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги той факт, що позивач при реєстрації шлюбу не змінювала своє прізвище, то й суд не вбачає підстав для з'ясування питання відносно прізвища позивача після розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved