Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, мотивуючи позов тим, що 29 серпня 2011 року її прийняли на роботу у Публічне акціонерне товариство „Південьзахідшляхбуд". 04 квітня 2014 року вона звільнилася з роботи за угодою сторін, п.1 ст. 36 КЗпП України. На день звільнення з роботи Публічне акціонерне товариство „Південьзахідшляхбуд" нарахувало їй заробітну плату за період з жовтня 2013 року по квітень 2014 року в розмірі 13494 гривні 24 коп., але виплатити її внаслідок відсутності грошових коштів відмовилося. Сума заборгованості складає 5 671 грн. 45 коп., оскільки на стягнення частини заборгованості в сумі 7 822 грн. 79 коп. винесено судовий наказ Вінницьким міським судом у справі № 127/6572/14-ц. Вважає дії відповідача незаконними, оскільки у відповідності з ч. 1 ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На день пред'явлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на її користь за час затримки розрахунку складає 457,74 грн. (6 днів х 76,29 грн.). Просить стягнути з Публічного акціонерного товариства „Південьзахідшляхбуд" на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 1 жовтня 2013 року по 04 квітня 2014 року в сумі 5671 грн. 45 коп. і середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 05 квітня 2014 року по 10 квітня 2014 року в сумі 457 грн. 74 коп. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з наведених у позові підстав та суду пояснила, що неодноразово зверталася до відповідача з вимогою виплатити заробітну плату, однак на даний час кошти не виплачено, що порушує її права. Просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного вирішення спору. Відповідач Публічне акціонерне товариство "Південьзахідшляхбуд" в судове засідання свого представника не направило, хоча своєчасно було повідомлене про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомило. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та винести заочне рішення. Суд, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, прийшов до висновку, що позов є частково обгрунтованим та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із копії наказу Приватного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд" № 138-Кр від 02.04.2014 року [PERSON], інженера 1 категорії і нормування праці ПАТ "Південьзахідшляхбуд" (відділ організації праці та заробітної плати) було звільнено з посади 04.04.2014 року за угодою сторін, п.1 ст. 36 КЗпП України. Наказано виплатити [PERSON] компенсацію за невикористану відпустку у кількості 47 календарних днів за відпрацьований період з 29.08.2012 року по 28.08.2013 року та з 29.08.2013 року по 04.04.2014 року. Відповідно до довідки Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд" від 07.04.2014 року №299-а, [PERSON] станом на 07.04.2014 року підприємство заборгувало зарплату за період з жовтня 2013 року по квітень 2014 року в розмірі 13 494 грн. 24 коп. Як вбачається із судового наказу №127/6572/14-ц виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 04.04.2014 року з Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд" стягнуто заборгованість по виплаті заробітної плати на користь [PERSON] в сумі 7 822 грн. 79 коп. Із заяви [PERSON] від 03.04.2014 року вбачається, що вона зверталась до генерального директора Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд" Лисого І.П. з проханням погашення заборгованості із заробітної плати, яка рахується згідно даних бухгалтерського обліку Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд" за фактично відпрацьований час з жовтня 2013 року. Із листа Територіальної державної інспекції з питань праці у Вінницькій області від 18.04.2014 року №02-КО 205/211.212/01-45 адресованого [PERSON] вбачається, що за порушення трудового законодавства стосовно радника генерального директора Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд" Лисого І.П. складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 41 КУпАП. Також, стосовного Лисого І.П. був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 186-6 КУпАП та накладені штрафні санкції в сумі 1 100 грн. за створення перешкод для проведення перевірки в частині першочерговості виплати заробітної плати. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 08 лютого 1995 року № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно із п. п. 5, 8 вищевказаної постанови нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. В судовому засіданні позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства „Південьзахідшляхбуд" на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 1 жовтня 2013 року по 04 квітня 2014 року в сумі 5671 грн. 45 коп. і середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 05 квітня 2014 року по 10 квітня 2014 року, тобто за 6 днів в сумі 457 грн. 74 коп. Із довідки Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд" від 04.04.2014 року №01201200199 про середню заробітну плату (дохід) для розрахунку виплат на випадок безробіття) вбачається, що нарахована заробітна плата позивачу за період з жовтня 2013 року по березень 2014 року становить 13 275 грн. 19 коп., середньоденна (середньогодинна) заробітна плата (дохід) за період з жовтня 2013 року по березень 2014 року становить 76 грн. 29 коп. Однак, кількість робочих днів за період затримки розрахунку за період з 05 квітня 2014 року по 10 квітня 2014 року складає 4 дні Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 05 квітня 2014 року по 10 квітня 2014 року складає 305 грн. 16 коп. (4 роб. дні х 76 грн. 29 коп.). Як встановлено в судовому засіданні, заборгованість по заробітній платі становить за період з 1 жовтня 2013 року по 04 квітня 2014 року - 5671 грн. 45 коп., сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити за час затримки розрахунку при звільнені за період з 05.04.2014 року по 10.04.2014 року складає 305 грн. 16 коп., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачем надано належні і допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог та доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, як це передбачено ст. 60 ЦПК України. Натомість відповідачем не доведено відсутність його вини в невиплаті позивачеві в день звільнення заробітної плати та всіх сум, що належать їй від підприємства. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення заробітної плати, а тому в порядку ч.3 ст. 88 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial