Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась із заявою, яку неодноразово уточнювала і в останній редакції (а.с.139) просила суд ухвалити рішення про визнання протиправним розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації № 70 від 4 лютого 2005 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою по встановленню зовнішніх меж і надання дозволу на виготовлення, видачу і здійснення державної реєстрації державного акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 219,56 га на території Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області Шепетівському військовому лісгоспу державного підприємства МО України для ведення лісового господарства. Крім цього, заявленими вимогами позивач просила суд визнати недійсним державний акт на право постійного користування земельними ділянками лісгоспу, скасувавши їх державну реєстрацію. В ході розгляду справи третя особа на стороні позивача ТОВ "Промбудпостач Плюс" заявило власні вимоги на предмет спору ідентичні вимогам [PERSON] до тих самих відповідачів. В судовому засіданні представник [PERSON] та ТОВ "Промбудпостач Плюс" вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. За наданими суду поясненнями та тими що стосуються предмета спору, встановлено наступне. Порушення прав позивачів, за обома позовами полягає у тому, що прокурор, звернувшись із позовом про повернення безпідставно отриманих земельних ділянок (судова справа №278/2527/13), в тому числі, що належить ТОВ "Промбудпостач Плюс" (останній власник земельної ділянки, два попередні власники [PERSON] та [PERSON]В.). У такий спосіб, за твердженнями заявників, порушуються права згадуваних позивачів. Саме тому було обрано такий спосіб судового захисту. Підставами для задоволення вимог позивачів, є порушення законодавства при видачі оспорюваних рішень та актів. Присутні в судовому засіданні представник лісгоспу та прокуратури, остання залучена до участі у справі, як третя особа на стороні відповідачів, вимог не визнали та просили відмовити у їх задоволенні за відсутності правових підстав. Інші учасники розгляду не з'явились і судом було вирішено проводити розгляд справи у їх відсутність. Заслухав пояснення учасників розгляду та проаналізував наявні у справі матеріали, адже інших суду не подавалось і належних клопотань суду не наводилось, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовів, виходячи з наступного. [PERSON] 7 травня 2010 року отримала у власність земельну ділянку площею 0,10 га за межами населеного пункту на території Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області для ведення садівництва на підставі розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації № 390 від 1 квітня 2010 року (а.с.17). За усними поясненнями представника прокуратури, які не спростовувались представником позивачів, останнє розпорядження скасовано як незаконне. Дана земельна ділянка була продана [PERSON] 25 червня 2010 року (а.с.120). В подальшому, [PERSON] змінила дану земельну ділянку та продала її в такому стані ТОВ "Промбудпостач Плюс" (а.с.122). Документів або їх копії про здійснення зміни саме земельної ділянки належної [PERSON] та що згадувалась у даному рішенні і в подальшому продаж саме даної ділянки ТОВ "Промбудпостач Плюс" суду надано не було. За таких обставин, суд вважає, що позивач [PERSON] не має права заявляти висунуті вимоги, адже не має на теперішній час прав власності, які б прийнятими рішеннями та актами могли б бути оспореними, не визнаними або порушеними. Суд наголошує на тому, що відповідно до положень ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, в даному випадку, громадян. Зареєстрованих, або будь-яких інших прав на час розгляду даної справи позивач [PERSON]Л, не має, а звідси і порушувати, не визнавати або оспорювати немає чого. Не може не звернути на себе уваги і співставлення часу прийняття оспорюваних таким позивачем рішень і час набуття прав власності на земельні ділянки, які колись належали позивачеві за первісним позовом. Так, оскаржуються рішення датовані 2005 роком, в той час коли позивачі набували та реєстрували перехід прав власності в 2010 році. За таких обставин, суд вважає, голослівними твердження позивачів про порушення їх прав в 2005 році діями відповідачів за п'ять років до отримання у власність зазначеної земельної ділянки. В доповнення до зазначеного слід зауважити, що за поясненнями представника лісгоспу, які не спростовувались представником позивачів і суть яких сприймається судом до уваги враховуючи сутність діяльності лісгоспу, про те, що в тому числі згадувані у даній справі землі були виділені лісгоспу в середині минулого сторіччя. З того часу їх межі не змінювались. Тільки в зв'язку із зміною організаційно-правової форми субєкта господарської діяльності та на виконання нововведених нормативно-правових актів України здійснювалась перереєстрація, суд наголошує, виділених наявних і не змінюваних земель лісгоспу. Тому твердження представника позивачів, що оспорюваним розпорядженнями були порушені їх права як землевласників, суд вважає голослівним. Крім цього, не заявлялось представником позивачів і клопотань про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи з метою встановлення дійсного місця розташування земельної ділянки належної позивачеві та місця розташування земельної ділянки виділеної в постійне користування лісгоспу з метою встановлення їх взаємного розташування, накладення та т.п. аби визначитись чи існує спір взагалі. Таким чином, належних та допустимих доказів про обґрунтованість заявлених вимог суду надано не було. В свою чергу, відповідно до положень процесуального Закону ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень і має довести переконливість своїх доказів перед судом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Наявність, можливо, суперечностей у даті видачі актів чи перереєстрації прав на постійне користування земельними ділянками лісгоспу зазначених висновків суду не спростовують і не можуть бути підставами для задоволення позову. Аналогічні доводи про відсутність правових підстав для задоволення позову і ТОВ "Промбудпостач Плюс". На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed