Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Надбужжя Плюс» звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON], ФОП [PERSON], відділу з питань державної реєстрації Бершадської міської ради про визнання договору недійсним та скасування його державної реєстрації з тих підстав, що як стверджує, між ТОВ «Надбужжя Плюс» та [PERSON] (спадкоємицею котрої є відповідач [PERSON]) 07.05.2010 року було укладено договір оренди землі строком на 10 років ділянки площею 1 га з кадастровим номером 0520486400:04:002:0452, що розташована на території Чернятської сільської ради. 24.11.2010 року даний договір зареєстровано Бершадським районним відділом Вінницької регіональної філії ДЗК за № 041003600301. 21.03.2017 р. фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до позивача із заявою про погодження межових знаків земельних часток (паїв), в тому числі і з вищевказаним номером 0520486400:04:002:0452. 28.03.2017 року позивач взнав, що між [PERSON] та ФОП [PERSON] зареєстрований договір оренди вищевказаної земельної ділянки, котрий відповідач уклала 28 грудня 2016 та зареєструвала його 30 грудня 2017 року, № 18514032. Однак на час укладення і реєстрації цього договору оренди землі ця ж земельна ділянка вже тривалий час перебуває в оренді ТОВ «Надбужжя Плюс», а договір оренди землі оформлений належним чином відповідно до законодавства України, яке діяло на момент оформлення цього договору. Позивач вважає, що укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] договір оренди землі № 4 від 28.12.2016 року підлягає визнанню недійсним, а його державна реєстрація скасуванню з наступних підстав. Після смерті орендодавця [PERSON], спадкоємцем по закону є її дочка [PERSON], яка належним чином прийняла спадщину та отримала свідоцтва про право на спадщину. До неї перейшли всі права та обов'язки, що належали її матері, в тому числі і за договором оренди землі від 07.05.2010 року. Пункт 7.5. Договору оренди землі передбачає, що «перехід права власності до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря, не є підставою для зміни умов та розірвання цього Договору». [PERSON]І не повідомила ТОВ «Надбужжя Плюс» про набуття права власності на успадковану земельну ділянку. Під час\~реєстрації договорів\~[PERSON]\~із ФОП\~[PERSON]\~державним реєстратором\~відділу з\~питань державної\~реєстрації Бершадської\~в повній\~мірі не\~були дотримані\~вимоги законодавства,\~що регулює\~порядок реєстрації\~договорів оренди\~земельних ділянок. Відповідно до ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обовязково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відпоідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. З інформації, що містилась у витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, Державний реєстратор дійшов висновку про те, що вказана земельна ділянка не перебуває в оренді. Жодних інших дій, спрямованих на встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, на встановлення наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на земельні діллнки та наявність обтяження договорами оренди на спірні земельні ділянки, що могли бути та були зареєстровані відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент їх реєстрації, Державним реєстратором вчинено не було. Внаслідок недотримання в повній мірі вимог законодавства в даному випадку склалася ситуація, коли на одну ту ж саму земельну ділянку водночас існують два чинні, зареєстровані у встановленому порядку договори оренди земельної ділянки і, відповідно, права позивача, як орендаря, виявилися порушені. Отже, при здійсненні реєстрації договорів оренди земельних ділянок відповідачами були порушені вимоги чинного законодавства, що призвело до порушення права позивача, як орендаря земельної ділянки. Позивач вважає, що укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] договір оренди землі № 4 від 28.12.2016 року на земельну ділянку площею 2,0645 га з кадастровим номером 0520486400;04:002:0452 та його державна реєстрація грубо порушують його на користування земельною ділянкою, оскільки було укладено до закінчення строку дії попереднього (чинного) договору оренди землі № 24 від 07 травня 2010 року, укладеного між померлою [PERSON] та ТОВ "Надбужжя Плюс", тому оскаржуваний договір підлягає визнанню недійсним, а його державна реєстрація -скасуванню. Відповідач зустрічний позивач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Надбужжя Плюс» з тих підстав, що як стверджує, 07.05.2010 р. між ТОВ «Надбужжя Плюс» та [PERSON] було укладено договір оренди землі № 24, який зареєстровано в Бершалському районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.11.2010 р. № 041003600301. За договором [PERSON] мала намір передати зустрічному відповідачу в користування земельну ділянку з кадастровим номером 0520486400:04:002:0452, площею 1,0 га, цільове призначення котрої - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Чернятської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Однак 18.07.2010 р., тобто в період між підписанням договору оренди землі та його державною реєстрацією, [PERSON] померла. Зустрічний позивач [PERSON] стверджує, що вона не успадкувала прав та обовязків за договором оренди земельної ділянки № 24 від 07.05.2010 року, оскільки таких прав та обовязків на момент своєї смерті не мала сама спадкодавець [PERSON] Укладення договору саме по собі не породжує будь-яких прав та обовязків. Попри те, що правочин було підписано 07.05.2010 р., орендодавець [PERSON] за ним не набула будь- яких зобовязань, так як на момент її смерті договір не був вчинений. Діючі положення закону не передбачають переходу до спадкоємця прав та обовязків, які виникають в майбутньому, а тому до складу спадщини, відкритої в момент смерті [PERSON], - 18.07.2010 р. - не увійшли жодні права та обовязки за цим договором. Подальша державна реєстрація вказаного договору не може породжувати для [PERSON] будь-яких зобовязань, тому земельна ділянка за кадастровим номером 0520486400:04:002:045 наразі перебуває у ТОВ «Надбужжя Плюс» незаконно. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Тобто власником спірної ділянки Позивач стала з 18.07.2010 р., а тому з цього моменту лише вона могла розпоряджатися належною їй земельною ділянкою. Факт того, що спірна земельна ділянка знаходиться у володінні відповідача за зустрічним позовом свідчить сам зміст первісного позову, договір оренди землі № 24 та акт приймання- передачі обєкта оренди. Оскільки спірна земельна ділянка перебуває в ТОВ «Надбужжя Плюс» поза волею нинішнього її власника, будь-яких прав та обовязків що повязані з цією земельною ділянкою та випливають з Договору № 24 [PERSON] не успадкувала, вважає, що така земельна ділянка підлягає поверненню позивачу. ТОВ «Надбужжя Плюс» у своєму відзиві зустрічний позов не визнає повністю з наступних підстав. Згідно з вимогами ч.3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Правочин вважається таким, що укладений в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (ч.2 ст. 207 ЦК України). Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також юральним засадам суспільства (частина перша статті 203 ЦК України). Саме на підставі вищезазначених норм законодавства між ТОВ «Надбужжя Плюс» та [PERSON] 07.05.2010 року було укладено договір оренди землі строком на 10 років на ділянку загальною площею 1 га з кадастровим номером земельної ділянки 520486400:04:002:0452, що розташована на території Чернятської сільської ради. 24.11.2010 року даний договір зареєстровано Бершадським районним відділом Вінницької регіональної філії ДЗК, про що вчинено відповідний запис за № 041003600301. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній станом на 07.05.2010 року, далі - Закон) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Ч.1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У п. 9.3 договору передбачено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. За загальним правилом смерть фізичної особи - сторони зобов'язання - не припиняє зобов'язального правовідношення, оскільки майнові права та обов'язки померлого входять до складу спадщини та переходять до його спадкоємців (ст. 1218 ЦК). Підстави припинення договору оренди землі визначені у ст. 31 Закону України «Про оренду землі», до яких смерть орендодавця не входить. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті орендодавця за наявності спадкоємців відбувається заміна орендодавця у договорі. Таким чином, права та обов'язки за укладеним [PERSON] договором оренди землі у рзультаті її смерті не припинилися, а перейшли до її спадкоємиці [PERSON] \~ \~ \~ \~Представник позивача зустрічного відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в ньому, проти зустрічного позову заперечує. \~ \~ \~ \~Представник відповідачів зустрічного позивача адвокат [PERSON] заперечує проти позову ТОВ "Надбужжя Плюс" посилаючись на те, що [PERSON] не успадкувала прав та обов'язків за договором № 24 від 07.05.2010 року після смерті [PERSON], оскільки спадкодавець сама не набула цих прав, зустрічний позов підтримує з підстав, викладених в ньому. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 715982, виданого 13.04.2010 року [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 1.0 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровими номером 520486400:04:002:0452, що підтверджується державним актом, цього факт ніхто зі сторін не заперечує, у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що 7 травня 2010 року [PERSON] та ТОВ «Надбужжя Плюс» підписали договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 10 років з орендною платою 3% річних від вартості обєкта оренди, який зареєстрований у Бершадському районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 24 листопада 2010 року, реєстраційний запис № 041003600301, що також визнають сторони, у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. 18.07.2010 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії 1-АМ № 175794, що також визнають сторони, у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У п. 9.3 договору, укладеного між [PERSON] та ТОВ "Надбужжя Плюс" передбачено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, чого також ніхто зі сторін не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Ст.125 ЗК України в редакції, чинній на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про оренду землі», в редакції, чинній на день смерті [PERSON], договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Ч.1 ст. 20 цього ж закону «Про оренду землі» визначено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Тобто закон розрізняє поняття «укладення договору» та «набрання договором чинності». Відповідно до правового висновку ВС в справі №532/384/16-ц, провадження № 61-7580 зпв 18 від 15.08.2018 року «за змістом статей 18 та 20 Закону про оренду землі, які підлягають застосуванню до договору оренди земельної ділянки згідно з вимогами статті 792 ЦК України, укладений договір оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації та набирає чинності після такої реєстрації. Набранням договором чинності є момент у часі, коли починають діяти права та обовязки по договору, тобто коли договір як підстава виникнення правовідносин, виражена (оформлена) у письмовій формі, в якій зафіксовані умови договору, породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні цього договору». Пунктом 8 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено таке: «Згідно із ст.ст. 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.» Укладення договору саме по собі не породжує будь-яких прав та обовязків. Попри те, що правочин було підписано 07.05.2010 р., орендодавець [PERSON] за ним не набула будь-яких зобовязань, так як на момент її смерті договір не був вчинений. Отже, права та обовязки у сторін за договором оренди земельної ділянки № 24 мали б виникнути 24.11.2010 р., тобто в день його державної реєстрації. Діючі положення закону не передбачають переходу до спадкоємця прав та обовязків, які виникають в майбутньому, тому до складу спадщини, відкритої в момент смерті [PERSON], - 18.07.2010 р. - не увійшли жодні права та обовязки за договором оренди земельної ділянки № 24. Подальша державна реєстрація вказаного договору не може породжувати для [PERSON] будь-яких зобовязань за вищевказаним договором оренди земельної ділянки, як спадкоємиці [PERSON] Оскільки за час з 2010 року Чернятська сільська рада ввійшла до Джулинської обєднаної тетриторіальної громади, що загальновідомо, спірна земельна ділянка находиться вже на території останньої. Тому суд вважає позов незаконним, необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з вищенаведених підстав. Оскільки спірна земельна ділянка перебуває в користуванні позивача зустрічного відповідача безпідставно, вона підлягає поверненню власнику [PERSON], а зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі як обґрунтованимй і законний. На підстав ст.ст. 210, 640 ЦК України, ст.ст. 18, 20, 125 ЗК України, п.9.3 договору оренди земельної ділянки від 07.05.2010 року, правової позиції ВС в справі №532/384/16-ц, провадження № 61-7580зпв18 від 15.08.2018 року,

Outcome: dismissed