Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив та підтримав в судовому засіданні його представник [PERSON] та просив встановити факт спільного проживання однією сімєю без укладення шлюбу позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] в період з січня 2005 року по грудень 2008 року, визнати житловий будинок, розташований в м. Шпола, вул. Молодіжна, 7, Черкаської області та нежитлове приміщення магазин, розташований в м. Шпола, вул. Крупської, 3, Черкаської області, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], розділити спільне сумісне майно та визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого в м. Шпола, вул. Молодіжна, 7, Черкаської області та 1/2 частину нежитлового приміщення магазину, розташованого в м.Шпола, вул. Крупської, 3, Черкаської області. Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що з 2005 року позивач [PERSON] перебував із відповідачкою [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах. Сторони проживали однією сімєю та вели спільне господарство до грудня 2008 року без укладення шлюбу. Під час спільного проживання однією сімєю, сторонами було спільно придбано житловий будинок, розташований в м. Шпола, вул. Молодіжна, 7, Черкаської області, в якому сторони разом проживали. За спільною згодою сторін будинок був оформлений на імя відповідачки, однак позивач спільно з позивачкою проживав в ньому та був зареєстрований. Під час спільного проживання, на імя позивача був оформлений договір споживчого кредиту №11345022000 від 14 травня 2008 року, згідно якого позивач отримав грошові кошти в розмірі 35000 доларів США для придбання спільного з відповідачкою майна, а відповідачка являлась поручителем за даним договором. Для забезпечення договору споживчого кредиту, поручителем, тобто відповідачкою, було передано в іпотеку банку спільно набутий сторонами житловий будинок, розташований в м. Шпола, вул. Молодіжна, 7, Черкаської області. 5 червня 2007 року позивач з відповідачкою звернулися до ЗАТ «Інститут Репродуктивної медицини» як чоловік та дружина за медичною допомогою по лікуванню безпліддя, оскільки проживали разом, однією сімєю та бажали мати спільних дітей. За час спільного проживання сторони в інших шлюбних відносинах не перебували. За власні кошти позивача в придбаному сторонами будинку по вул. Молодіжна, 7, в м.Шпола, було зроблено капітальний ремонт, поліпшено його технічні та експлуатаційні характеристики. Всі роботи з ремонтних і технічних робіт оплачувались позивачем, поскільки відповідачка не мала достатньо доходу для оплати таких робіт. За спільні кошти сторін під час їхнього спільного проживання, сторони придбали нежитлове приміщення магазин, розташований в м. Шпола, вул. Крупської, 3, Черкаської області, яке було зареєстроване на імя відповідачки на підставі свідоцтва про право власності від 04.02.2009 року. За кошти позивача, поскільки відповідачка мала невеликий дохід, було зроблено повну реконструкцію даного приміщення під діючий магазин, збільшено його вартість майже вдвічі. Гроші на реконструкцію магазину було отримано позивачем на підставі кредитного договору №11345022000 від 14 травня 2008 року. На даний час сторони не можуть дійти згоди з приводу поділу вищезгаданого майна, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. Відповідачка [PERSON] уточнені позовні вимоги не визнала і пояснила, що позивач [PERSON] її знайомий, разом з позивачем вона ніколи не проживала і спільне господарство вони ніколи не вели. Будинок по вул. Молодіжна, 7 та нежитлове приміщення магазин по вул. Крупської, 3, вона придбала самостійно за власні кошти. Поскільки вона дуже добре знала позивача, тому погодилася стати поручителем по кредитному договору і надала в іпотеку власний будинок, розташований по вул. Молодіжна, 7, в м. Шпола, Черкаської області. Вона заперечує факт проживання з позивачем як подружжя без реєстрації шлюбу в період з 2005 по 2008 рік. Представник відповідачки [PERSON] пояснив, що в червні 2005 року відповідачка [PERSON] за власні кошти придбала житловий будинок в м. Шпола, вул. Молодіжна, 7, Черкаської області. З позивачем [PERSON] відповідачка ніколи спільно не проживала. Вони з позивачем були близькими знайомими, тому з метою допомогти позивачу отримати споживчий кредит в 2008 році, відповідачка погодилася стати поручителем по кредитному договору та передати в іпотеку житловий будинок, розташований в м. Шпола, вул. Молодіжна, 7. Позивач інколи приїжджав до відповідачки в гості на вул. Молодіжна, 7. Будь-яких ремонтних робіт позивач в будинку не проводив. Відповідачка самостійно за власні кошти здійснювала ремонт в будинку. Відповідачка за власні кошти придбала та реконструювала нежитлове приміщення магазин, розташоване в м. Шпола по вул. Крупської, 3. Він заперечував факт спільного проживання позивача з відповідачкою [PERSON], тому просив в задоволенні позову відмовити. Крім того, просив суд застосувати строки позовної давності, так як на його думку, з вересня 2008 року минуло більше трьох років, тому строк позовної давності закінчився у вересні 2011 року. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу будинку під скасувальною умовою від 3 червня 2005 року, відповідачка [PERSON] купила у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями в м. Шпола, вул. Молодіжна, 7, Черкаської області, на земельній ділянці площею 600 кв.м. За взаємною згодою позивача [PERSON] і відповідачки [PERSON], житловий будинок був зареєстрований за відповідачкою [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7427177 від 03.06.2005 року. З моменту придбання будинку, сторони стали спільно проживати в ньому та вести спільне господарство. Позивач [PERSON] зареєструвався по місцю свого проживання в [INFO] з 3 серпня 2005 року, що підтверджується адресною довідкою №446 від 10.12.2013 р., виданою завідувачем Шполянського РС УДМС України в Черкаській області. Факт проживання позивача [PERSON] за адресою м. Шпола, вул. Молодіжна, 7, підтверджується заявою зобовязанням подружжя від 05.06.2007 року, в якій вказано адресу проживання дружини [PERSON] та чоловіка [PERSON] Черкаська область, м. Шпола, вул. Молодіжна, 7. Крім того, в договорі про надання споживчого кредиту №11345022000 від 14 травня 2008 року зазначена адреса проживання [PERSON] м. Шпола, вул. Молодіжна, 7. В судовому засідання позивач стверджував, що з 2005 року він став спільно проживати з відповідачкою [PERSON] в придбаному ними за спільні кошти житловому будинку по вул. Молодіжна, 7, в м. Шпола, Черкаської області. Під час шлюбних відносин сторони вели спільне господарство, були повязані спільним побутом. При купівлі будинку сторони домовилися про те, що він буде зареєстрований на імя відповідачки. Під час спільного проживання, сторони вели спільне господарство, робили ремонтні роботи в будинку, поліпшували умови для спільного проживання. Факт спільного проживання позивача з відповідачкою [PERSON] без реєстрації шлюбу з 2005 року підтверджується наступними поясненнями свідків. Так, свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживає в [INFO]. По сусідству з ним з 2005 року проживали [PERSON] і [PERSON] Будинок вони придбали у [PERSON] Він раніше був головою вуличного комітету, тому йому достовірно відомо про те, що сторони придбали будинок у [PERSON] у 2005 році. З моменту придбання будинку сторони стали спільно в ньому проживати. Він завжди бачив позивача і відповідачку в дворі. Вони перекрили дах на будинку, проводили ремонтні роботи в будинку. Позивач постійно возив відповідачку вранці автомобілем на роботу. Вони разом вранці їхали з дому і поверталися разом ввечері додому. Проживали вони разом близько чотирьох чи пяти років, точного періоду протягом якого сторони проживали разом він назвати не може. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він з 2012 року являється головою вуличного комітету по вул. Молодіжна в м. Шпола. До нього звернувся [PERSON] і попросив надати йому довідку про період його проживання на [INFO]. Він надав позивачу довідку, в якій зазначив період проживання [PERSON] з 2005 по 2009 рік. Довідку видав на підставі паспорта, в якому була відмічена реєстрація позивача по вул. Молодіжна,7. Він знав, що сторони купили за вказаною адресою будинок і робили там ремонт. Він часто бачив в дворі позивача, бачив як позивач з робочими будували гараж. Подробиць про сімейне життя сторін йому невідомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що раніше він проживав на вул. Молодіжна. Позивача [PERSON] він знає досить тривалий час. Приблизно з 2004 року [PERSON] став проживати з [PERSON]. [PERSON] і [PERSON] придбали в 2005 році будинок на вул. Молодіжна, 7, і стали спільно в ньому проживати. Вони товаришували сімями, часто спілкувалися, ходили в гості один до одного, разом відпочивали. Сторони перекрили дах на будинку, зробили новий паркан, робили ремонті роботи в будинку. Позивач запрошував його до будинку, показував, що він переробив в будинку. В 2008 році вони сімями їздили відпочивати за кордон в Єгипет, що не оспорюється відповідачкою [PERSON] [PERSON] їздив разом з [PERSON], так як вони на той час були сімєю, але проживали в незареєстрованому шлюбі. Він підтвердив факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] з 2005 по 2008 рік. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що влітку 2005 року він проводив ремонтні роботи в будинку по вул. Молодіжна, 7 в м. Шпола. Він переробляв дах на будинку і оббивав будинок сайдінгом, а також переробляв опалення в будинку. Під час проведення ремонтних робіт [PERSON] і [PERSON] проживали разом в даному будинку як сімя. Ремонт робили приблизно в липні-серпні 2005 року. За проведені ремонті роботи розраховувалися разом позивачка і відповідач, під час розрахунку вони були присутні обоє. Поясненнями вказаних осіб та письмовими документами підтверджується факт спільного проживання [PERSON] і [PERSON] без реєстрації шлюбу в будинку по вул. Молодіжна, 7, в м. Шпола, Черкаської області. Пояснення свідка [PERSON] про те, що вона перебуває в дружніх відносинах з відповідачкою [PERSON], часто заходить до неї в гості і ніколи в будинку по вул. Молодіжна, 7, [PERSON] не бачила, суд оцінює критично, поскільки свідок [PERSON] перебуває в дружніх відносинах з відповідачкою [PERSON] Разом з тим, слід зазначити, що свідок [PERSON] вказувала, що вона не бачила позивача [PERSON] в будинковолодінні по вул. Молодіжна, 7, з кінця літа 2008 року, що спростовується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] Під час спільного проживання сторони бажали народити дитину, тому зверталися в Інститут репродуктивної медицини за медичною допомогою по лікуванню безпліддя з використанням допоміжних репродуктивних технологій, що підтверджується копією договору про надання медичної допомоги від 05.06.2007 р. та заявою зобовязанням подружжя від 05.06.2007 року, в яких зазначено місце проживання дружини і чоловіка м. Шпола, вул. Молодіжна, 7. Сторони під час спільного проживання мали взаємні права та обовязки, спільно дбали про поліпшення умов для проживання та ведення спільного господарства. Так, 14 травня 2008 року позивач [PERSON] уклав кредитний договір №11345022000 з АКІБ «УкрСиббанк», згідно якого отримав кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 35000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 176750 грн., що підтверджується копією договору про надання споживчого кредиту №11345022000 від 14.05.2008 р. Відповідачка [PERSON] виступала поручителем по даному кредитному договору, що підтверджується договором поруки №203253 від 14.05.2008 р. Крім того, з метою забезпечення грошового зобовязання по кредитному договору №11345022000 від 14.05.2008 р., укладеному між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», відповідачка передала в іпотеку житловий будинок, розташований в м. Шпола, вул. Молодіжна, 7, Черкаської області, що підтверджується договором іпотеки №85213 від 14.05.2008 р., посвідченим приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі №1042. Вказані кошти сторони витрачали на ведення спільного господарства, придбання та реконструкцію нежитлового приміщення магазину, розташованого в м.Шпола, вул. Крупської, 3. На даний час, згідно повідомлення ПАТ «УкрСиббанк», зобовязання по кредитному договору №11345022000 від 14.05.2008 р. виконані в повному обсязі, кредит погашений. В подальшому сумісне життя між сторонами не склалося, відносини стали погіршуватися і сторони вирішили припинити спільне проживання. Між сторонами була усна домовленість про добровільне врегулювання питання з приводу поділу майна, яке було ними придбане за час спільного проживання. Сторони домовилися, що в добровільному порядку на прохання позивача між ними буде вирішено питання про передачу у власність позивача житлового будинку по вул. Молодіжна, 7, або нежитлового приміщення магазину, яке було придбане сторонами під час спільного проживання за спільні кошти. Однак, при зверненні позивача в 2013 році до відповідачки по питанню передачі у його власність нерухомого майна, відповідачка відмовилася в добровільному порядку вирішити дане питання, що змусило його звернутися з даним позовом до суду. Позивач дізнався про порушення його права в 2013 році, після чого звернувся до юриста для негайно подання позову до суду, тому позивачем подано позов в межах строків позовної давності, поскільки строк позовної давності починається від дня, коли особа довідалася про порушення його права, тобто в даному випадку перебіг строку позовної давності розпочинається з 2013 року. Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. В судовому засіданні було встановлено, що сторони разом проживали в спільно придбаному будинку, в іншому шлюбі не перебували, були повязані спільним побутом, вели спільне господарство, проводили ремонтні роботи в будинку, разом брали грошові кошти в борг для спільних потреб, покращували умови для проживання та мали намір народити дитину, що підтверджується різного роду письмовими доказами та пояснення свідків, яким надана відповідна оцінка, тобто між сторонами були взаємні сімейні відносини притаманні подружжю. Глава 8 СК України містить положення щодо права спільної сумісної власності подружжя, які поширюються та застосовуються за аналогією на правовідносини з приводу поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, так зокрема, відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Таким чином, нормами Сімейного кодексу України врегульовано порядок поділу майна подружжя або осіб, які не перебувають в шлюбі між собою у випадку встановлення такого факту судом. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Порядок поділу майна врегульовано ст. 71 СК України, згідно ч.1 якої, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно ч.4, 5 цієї ж статті, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Позовних вимог про стягнення грошової компенсації за частку будь-кого зі сторін у спільному майні не заявлено. Доводи позивача повністю узгоджуються з поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідачкою [PERSON] не надано належних та допустимих доказів того, що кошти (повна сума чи її частина), за які придбано спірний будинок, є її особистими коштами. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, проаналізувавши у єдності та сукупності надані сторонами докази, враховуючи, що сторони з 2005 року стали проживати разом в спільно придбаному житловому будинку по вул. Молодіжна, 7, в м.Шпола, який за домовленістю сторін був зареєстрований за відповідачкою, вели спільне господарство, були повязані спільним побутом, мали намір народити дитину, що підтверджується поясненнями свідків та письмовими доказами, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сімєю без укладення шлюбу з січня 2005 по грудень 2008 року, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням зазначених вище обставин в сукупності, суд вважає необхідним визнати житловий будинок, розташований в м. Шпола, вул. Молодіжна, 7, Черкаської області та нежитлове приміщення магазин, розташований в м. Шпола, вул. Крупської, 3, Черкаської області спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON], та розділити між позивачем [PERSON] і відповідачкою [PERSON] у співвідношенні 1/2 до 1/2, та визнати за кожним по 1/2 ідеальній частині житлового будинку, розташованого в м. Шпола, вул. Молодіжна, 7, Черкаської області та нежитлового приміщення магазину, розташованого в м. Шпола, вул. Крупської, 3, Черкаської області. Позивачем оцінено нерухоме майно на суму 310000 грн., яка не оспорювалася відповідачкою. Відповідно позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в розмірі 1550 грн., тобто у відсотковому відношенні до вартості 1/2 частини нерухомого майна. В звязку з визнанням за сторонами права власності на спірне нерухоме майно, вартість якого 310000 грн., у співвідношенні 1/2 до 1/2, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1550 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 60, 70, 71, 74 СК України, ст.ст. 190, 368, 370, 372 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя",

Outcome: approved