Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

27.03.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , зазначивши третьою особою Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Варнікову К.В., і просить суд визнати заяву про відмову від спадщини від 30.05.2017 року [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , після померлого [INFO] , [PERSON] , посвідчену Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Варніковою К.В. - недійсною; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] право власності на: квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , який є батьком позивача. У зв`язку з вищевказаним, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька відповідно до ст. 1261 ЦК України. 30.05.2017 року позивачем [PERSON] було подано до приватного нотаріуса ХМНО Варнікової К.В. заяву про відмову від спадщини на користь [PERSON] , що відкрилась після смерті його батька [PERSON] . Як стало відомо позивачу, після його заяви про відмову від спадщини від 30.05.2017 року, спадщину прийняла його двоюрідна сестра відповідач [PERSON] . [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] . Після смерті свого батька позивач перебував в тяжкому моральному стані, дуже сильно переживав втрату найріднішої йому людини. Майже відразу після поховання батька, двоюрідна сестра позивача [PERSON] шляхом введення в оману позивача заволоділа всіма правовстановлюючими документами на майно, яке на той час належало померлому [PERSON] . Будучи зацікавленою особою відповідачем [PERSON] , було повідомлено позивачу, що останній повинен надати їй нотаріальну довіреність для оформлення усіх документів на майно, яке належало його батьку [PERSON] . 30.05.2017 року відповідач [PERSON] звернулася разом із позивачем до приватного нотаріуса ХМНО Варнікової К.В. для посвідчення нотаріальної довіреності. 30.05.2017 року приватний нотаріус ХМНО Варнікова К.В. посвідчила нотаріальну довіреність, зареєстровану в реєстрі за № 1566, якою позивач уповноважив відповідача [PERSON] представляти його інтереси в усіх без винятку органах, установах і т.д., для приватизації нерухомого майна, відкриття, користування, та розпорядження рахунками, оформлення спадщини і т.д. Того ж дня, 30.05.2017 року, відповідачем шляхом введення в оману позивача та зловживання його довірою, а також у зв`язку з сильним душевним хвилюванням, позивачем була підписана заява про відмову від спадщини на користь [PERSON] після смерті батька [PERSON] . Після вищевказаних подій, які відбулися 30.05.2017 року, позивач вважав, що його двоюрідна сестра [PERSON] , на підставі довіреності займається збором та належним оформленням документів на нерухоме майно після смерті батька. Позивач протягом 2018 року неодноразово в усній формі звертався до відповідача з метою дізнатися як відбувається оформлення документів на майно, яке залишилося йому у спадок. Відповідач в свою чергу не охоче бажала спілкуватися з позивачем з даного приводу та постійно наголошувала на тому, що позивачу потрібно чекати, поки будуть зібрані всі документи для їх належного оформлення. Наприкінці 2018 року позивачу стало відомо, що нерухоме майно, яким володів за життя його батько [PERSON] , а саме трикімнатна квартира [ADDRESS] та однокімнатна квартира [ADDRESS] , зареєстровані приватним нотаріусом ХМНО Варніковою К.В. на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом за відповідачем [PERSON] . Також наприкінці 2018 року, коли позивач дізнався про те, що відповідач шляхом введення його в оману та зловживання його довірою заволоділа вищевказаним майном його батька, звернувся до нотаріуса та скасував довіреність, яка була посвідчена приватним нотаріусом ХМНО Варніковою К.В. 30.05.2017 року, зареєстрована в реєстрі за №1556. Щодо дій приватного нотаріуса ХМНО Варнікової К.В. під час посвідчення нотаріальної довіреності від 30.05.2017 року, яка зареєстрована в реєстрі за № 1556 та заяви позивача про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] від 30.05.2017 року, позивач вважає, що йому взагалі не було певним чином роз`яснено нотаріусом Варніковою К.В., що він підписує та правові наслідки такої відмови. Отже він не міг вірно розуміти правові наслідки відмови від спадщини. Позивач в свою чергу був впевнений, що він надає лише нотаріальну довіреність відповідачу [PERSON] . Щодо конкретних строків про відкликання такої заяви (про відмову від прийняття спадщини), позивач не був повідомлений зовсім, що вбачається зі змісту його заяви про відмову від спадщини, копію якої позивач отримав лише 19.12 2018 року. Заяву про відмову від спадщини на користь відповідача [PERSON] .. позивач підписав помилково, він взагалі не розумів предмет та наслідки даної угоди, оскільки на підставі даної заяви він фактично втратив право та можливість користуватися та розпоряджатися спадковим майном. Отже позивач просить визнати недійсною заяву про відмову від прийняття спадщини на підставі ст. 230 ЦК України, оскільки позивач вчинив правочин, який вчинено під впливом обману, на підставі ст. 229 ЦК України - правочин, який вчинено під впливом помилки, та на підставі ст. 233 ЦК України - правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, який може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2019 року позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Варнікова Ксенія Вікторівна про визнання недійсним заяви про відмову від спадщини та визнання права власності на майно - залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали. На виконання ухвали суду від 29.03.2019 року, позивачем 02.04.2019 року вказані недоліки усунуті. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.04.2019 року заяву про забезпечення позову позивача [PERSON] у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Варнікова Ксенія Вікторівна про визнання недійсним заяви про відмову від спадщини та визнання права власності на майно - задоволено. Заборонено вчиняти будь-якідії по відчуженню квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ).Заборонено вчиняти будь-якідії по відчуженню квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ). Разом з тим, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.04.2019 року заяву [PERSON] про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Варнікова Ксенія Вікторівна про визнання недійсним заяви про відмову від спадщини та визнання права власності на майно - повернуто заявнику. 24.04.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Варнікова Ксенія Вікторівна про визнання недійсним заяви про відмову від спадщини та визнання права власності на майно. Призначено підготовче засідання. На адресу суду 20.05.2019 року за вх. 13733 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому відповідач зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , який був батьком позивача та дядьком відповідача.Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги відповідно до положень ст. 1261 ЦК України був позивач [PERSON] , який добровільно 30.05.2017 року відмовився від спадщини на користь відповідача [PERSON] , про що подав приватному нотаріусу ХМНО Харківської області Варніковій К.В. відповідну заяву № 29/2017. У встановленому законом порядку [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого дядька [PERSON] , як спадкоємець п`ятої черги відповідно до ст. 1265 ЦК України. Позивач стверджує, що відповідач [PERSON] шляхом введення його в оману заволоділа всіма правовстановлюючими документами на спадкове майно і змусила [PERSON] надати їй довіреність для оформлення документів на майно, посвідчену 30.06.2017 року приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Варніковою К.В. Даний факт відповідач категорично заперечує, усі правовстановлюючі документи на спадкове майно були добровільно передані [PERSON] [PERSON] після оформлення вищезазначеної довіреності. Довіреність була видана [PERSON] на ім`я [PERSON] добровільно для збору відповідачем документів, необхідних для вступу у спадщину і відкликана лише 27.11.2018 року з невідомих відповідачу причин. 30.05.2017 року, як стверджує позивач, будучи введеним в оману відповідачем [PERSON] , він підписав заяву про відмову від спадщини на користь останньої. Зі слів позивача, лише наприкінці 2018 року він дізнався про те, що квартири, які розташовані за адресою: [ADDRESS] ; [ADDRESS] , і які відносилися до спадкової маси після смерті [PERSON] , успадкувала відповідач [PERSON] . У цей же час він звернувся до нотаріуса та скасував довіреність від 30.05.2017 року, посвідчену приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Варніковою К.В., а також 13 березня 2019 року звернувся до нотаріуса із заявою про відкликання заяви про відмову від спадщини. Позивач вважає, що дії приватного нотаріуса ХМНО Харківської області Варнікової К.В. під час посвідчення довіреності від 30 травня 2017 року, реєстраційний № 1556, та заяви [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] від 30 травня 2017 року, реєстраційний № 29/2017, - не були правомірними, оскільки йому не було роз`яснено третьою особою, що саме він підписує та які правові наслідки має ця заява. Позивач вважає, що його заява про відмову від прийняття спадщини повинна бути визнана судом недійсною, оскільки цей односторонній правочин вчинено ним під впливом обману (ст. 230 ЦК), під впливом помилки (ст. 229 ЦК), під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах (ст. 233 ЦК). Проте, у тексті позовної заяви містяться лише загальні посилання на вказані статті, однак при цьому взагалі відсутні посилання на обставини, які б свідчили про наявність передбачених законом підстав для визнання правочину недійсним. Відповідно до заяви [PERSON] від 30.05.2017 року, посвідченої приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Варніковою К.В. за реєстраційним № 29/2017 у спадковій справі № 14/2017, останній засвідчив своїм підписом, що відмовляється на користь [PERSON] від прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] , а також засвідчив, що заява ним прочитана, її зміст та правові наслідки йому зрозумілі і відповідають його волі, будь-які заперечення з його боку відсутні. Нотаріусом [PERSON] . роз`яснено про право на прийняття або відмову від прийняття спадщини, згідно ст. 1268 ЦК України, а також право на відкликання заяви протягом встановленого законодавством строку на її прийняття, передбачене ч. 5 ст. 1269, ст. 1270 ЦК України. Вказані обставини свідчать про обізнаність [PERSON] зі своїми правами як на прийняття спадщини, так і на відмову від неї, а також його обізнаність про правові наслідки подання такої заяви. У позові стверджується, що нотаріусом позивачу не роз`яснено положення ст. 1275 ЦК України, проте згідно положень ч. 3 вказаної статті якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, положення цієї статті не застосовуються, а тому і не підлягали роз`ясненню. Посилання позивача на те, що він не знав, що підписує заяву про відмову від спадщини та наслідки її підписання, а був впевнений, що надає лише нотаріальну довіреність відповідачу [PERSON] , і відсутність повідомлення у заяві щодо конкретних строків відкликання заяви про відмову від спадщини, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказана заява містить власноручний підпис позивача на підтвердження прочитання надрукованої на комп`ютері заяви, про обізнаність щодо правових наслідків, що і свідчить про його дійсний намір. А помилка внаслідок власного недбальства позивача, незнання ним закону чи неправильного його тлумачення не є підставою для визнання правочину недійсним. Таким чином, оскільки позивач не скористався своїм правом та не відкликав свою заяву про відмову від прийняття спадщини в шестимісячний строк, визначений для прийняття спадщини, то відповідно і відсутні законні підстави для визнання відмови від прийняття спадщини недійсною. Мотиви, з яких [PERSON] відмовився від спадку після смерті батька на користь [PERSON] відповідачу не відомі. Така відмова по своїй суті є одностороннім правочином і ніяк вплинути на волевиявлення позивача відповідач не могла, та і не мала бажання. Ні наявність обману, ні помилки, ні існування тяжкої обставини і вкрай невигідних умов позивачем по цій справі не доведено. Перші дві позиції взагалі взаємовиключні із третьою, оскільки правочин, вчинений під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах повинен бути вчинений особою добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Відповідач вважає, що позивач у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження існування обставин для визнання судом недійсною відмови від прийняття ним спадщини. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.05.2019 року клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Варнікова Ксенія Вікторівна про визнання недійсним заяви про відмову від спадщини та визнання права власності на майно - задоволено. Зобов`язано приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Варнікову Ксенію Вікторівну надати суду належним чином завірені копії спадкової справи, яка була заведена після померлого [INFO] [PERSON] . Підготовче засідання відкладено. 06.09.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Варнікова Ксенія Вікторівна про визнання недійсним заяви про відмову від спадщини та визнання права власності на майно - закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Коваленко М.В. позовну заяву підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, посилаючись на викладені в позові обставини. Позивач [PERSON] надав пояснення про те, що він добровільно передав правовстановлюючі документи на майно батька відповідачу та власноручно підписував всі заяви, однак не розумів їх зміст, оскільки вважав, що підписує лише довіреність на ім`я відповідача. Також позивач підтвердив, що і на даний час проживає за адресою реєстрації в батьківській квартирі за адресою: [ADDRESS] , пояснив, що після смерті батька почав зловживати спиртними напоями. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Алтухов А.В. просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на обставини та з підстав, викладених у відзиві.. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Варнікова К.В. у судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути вищевказану цивільну справу у її відсутність. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові доказ, в тьому числі копії матеріалів спадкової справи №14/2017, приходить до наступних висновків. Позивач [PERSON] народився [INFO] і його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 29.07.2009 року повторно (том №1, а.с.97) Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.05.2017 року, батько позивача [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис №7153 (том №1, а.с.86). Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) від 02.04.2019 року, станом на 17.05.2017 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (том №1, а.с.19). 30.05.2017 року приватний нотаріус ХМНО Варнікова К.В. посвідчила нотаріальну довіреність, зареєстровану в реєстрі за №1566, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси та вчиняти дії, для чого представнику надаються відповідні права, визначені у довіреності (том №1, а.с.20-22). Також 30.05.2017 року [PERSON] подав приватному нотаріусу ХМНО Харківської області Варніковій К.В. заяву, зареєстровану в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 29/2017., відповідно до якої позивач, зокрема, зазначив, що доводить до відома приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Варнікової К.В., що від спадщини він відмовляється на користь [PERSON] , [INFO] . Зміст ст. 1268 про право спадкоємця на прийняття або відмову від прийняття спадщини, йому нотаріусом роз`яснено, заява ним прочитана, її зміст та правові наслідки йому, [PERSON] , зрозумілі і відповідають його волі, будь-які заперечення з його боку відсутні. Заява підписана власноручно позивачем (том №1, а.с.95). У встановленому законом порядку [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого дядька [PERSON] , як спадкоємець п`ятої черги відповідно до ст. 1265 ЦК України, подавши 25.05.2017 року відповідну заяву (том №1, а.с. 83). Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] останній належить на праві власності трикімнатна квартира [ADDRESS] та однокімнатна квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер 3546 виданого 14.11.2017 року приватним нотаріусом ХМНО Варніковою К.В. та свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер 3784, виданого 30.11.2017 року приватним нотаріусом ХМНО Варніковою К.В. (том №1, а.с.23-24). Зазначене також вбачається із копій відповідних свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих [PERSON] приватним нотаріусом ХМНО Варніковою К.В. (том №1,а.с.199, 246). Також [PERSON] отримані свідоцтва про право на спадщину на автомобіль та грошові кошти (том №1 а.с.197, 253), однак позивач щодо визнання права власності на дані об`єкти спадкової маси з позовними вимогами до суду не звертається. 13.03.2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Варнікової К.В. із заявою про те, що він відкликає свою заяву від 30.05.2017 року про відмову від спадщини на користь [PERSON] , яка залишилась після смерті [INFO] батька [PERSON] , що вбачається з копії заяви (том №1, а.с.25, 184). Відповідь приватного нотаріуса ХМНО Варнікової К.В. від 13.03.2019 року містить дані про те, що 13.03.2019 року [PERSON] було подано заяву про відмову від прийняття спадщинина користь спадкоємця за законом іншої черги, після померлого [INFO] батька, [PERSON] , яка була зареєстрована у книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №29/2017 року Варніковою К . В . , приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, заведено спадкову справу після померлого [INFO] [PERSON] та після спливу шестимісячного терміну були видані свідоцтва про право на спадщину за законом. Роз`яснено право заявника оскаржити дії нотаріуса (том №1, а.с.26). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 16 ЦК України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права, визнання правочину недійсним. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Із змісту статті 1273 ЦК України слідує, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відповідно до ч.5 ст. 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. Згідно зі ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР(далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Як роз`яснив Верховний Суд України (Постанова Пленуму від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання цивільних справ про визнання правочинів недійсними», пункт 19), особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний сприяти громадянам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду. Відповідно до положень Закону України «Про нотаріат» правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині. Згідно зі ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства. Наказом Міністерства Юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" п. 4, Глави 6, І частини визначено, що правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині. Згідно з п. 3.2, Глави 10, ІІ частини - для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Відповідно до п. 3.10, Глави 10, ІІ частини, приймаючи від спадкоємців заяву про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття, нотаріус зобов`язаний роз`яснити спадкоємцям їх право на відкликання такої заяви протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України. За п. 3.27, Глави 10, ІІ частини, приймаючи заяву про відмову від прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцю правові наслідки такої відмови. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат»: нотаріальна дія або відмова у її вчинені, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчинені, нотаріального акта має особа, прав і інтересів якої стосується такі дії чи акти. Відповідно до положень Постанови Пленуму ВСУ від 31.01.1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчинені» справи про оскарження нотаріальної відмови у її вчинені розглядаються в порядку цивільного судочинства. У разі, коли особа не встигла відкликати заяву про відмову від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, така відмова може бути визнана недійсною судом. З огляду на те, що відмова від прийняття спадщини є одностороннім правочином, то визнання такої відмови недійсної в судовому порядку здійснюється за наступних підстав (роз`яснення міститься в Постанові Пленуму ВСУ від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»): - вчинення відмови спадкоємцем, який в момент її вчинення не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними (ст. 225 ЦК України); - вчинення відмови під впливом помилки (ст. 229 ЦК України); - вчинення відмови під впливом обману або насильства (ст. 230, 231 ЦК України). (Наявність умислу в діях, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення); - вчинення відмови під впливом тяжкої обставини і на невигідних умовах (ст. 233 ЦК України). (Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладені положення закону на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, судом встановлено, що позивач [PERSON] 30.05.2017 року пождав заяву, посвідчену приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Варніковою К.В. за реєстраційним № 29/2017 у спадковій справі № 14/2017, і своїм підписом засвідчив, що відмовляється на користь [PERSON] від прийняття спадщини після смерті його батька - [PERSON] , а також засвідчив, що заява ним прочитана, її зміст та правові наслідки йому зрозумілі і відповідають його волі, будь-які заперечення з його боку відсутні. Нотаріусом у свою чергу роз`яснено позивачу [PERSON] право на прийняття або відмову від прийняття спадщини, згідно ст. 1268 ЦК України, а також право на відкликання заяви протягом встановленого законодавством строку на її прийняття, передбачене ч. 5 ст. 1269, ст. 1270 ЦК України. Вказані обставини свідчать про обізнаність [PERSON] зі своїми правами як на прийняття спадщини, так і на відмову від неї, а також його обізнаність про правові наслідки подання такої заяви. Посилання позивача на те, що він не знав яку заяву підписує і не читав її, а також факт складання ним того ж дня довіреності на ім`я [PERSON] не є безумовним підтвердженням і підставою для визнання вчиненого [PERSON] правочину (заяви про відмову від прийняття спадщини) недійсним, оскільки не є підтвердженням факту обману з боку відповідача або помилки з боку позивача. При цьому посилання позивача одночасно на вчинення правочину під впливом тяжкої обставини і на невигідних умовах, що передбачає розуміння змісту правочину, який вчиняється особою, взагалі виключає дві попередні підстави, на які посилається позивач. Відтак, враховуючи ненадання позивачем будь-яких доказів на підтвердження його позовних вимог, які б свідчили про наявність передбачених законом підстав для визнання правочину недійсним, а також з огляду на вік позивача, який не є людиною похилого віку, відсутність підтверджених документально вад слуху та зору у позивача, суд не знаходить законних підстав для визнання відмови позивача від прийняття спадщини недійсною, а отже відсутні і підстави для визнання права власності за позивачем не нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . При цьому суд звертає увагу також на те, що позивач вибірково просить суд визнати право власності лише на нерухоме майно, а інше майно, яке входило до спадкової маси після смерті батька він не вважає за необхідне отримувати. За таких умов суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Варнікова Ксенія Вікторівна про визнання недійсним заяви про відмову від спадщини та визнання права власності на майно слід відмовити у повному обсязі. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, то судовий збір на користь позивача не стягується. На підставі ч.9 ст. 158 ЦПК України, ухвалюючи рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Отже суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.04.2019 року у вигляді заборони вчиняти будь-якідії по відчуженню квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ) та заборони вчиняти будь-якідії по відчуженню квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ). Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили рішенням. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. З огляду на викладене та

Outcome: dismissed