Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

[PERSON] у поданій нею 07.02.2018 р. до суду позовній заяві до [PERSON] просить змінити розмір аліментів, які на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області №2-1691-06 від 17 жовтня 2006 року стягуються з останнього на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], з 1/6 частки усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, пославшись на таке: Із відповідачем [PERSON] вона проживала у фактичних шлюбних відносинах, від якого 19 травня 2003 року народилася [PERSON]. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області № 2-1691-06 від 17 жовтня 2006 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку, але не меншим, ніж 30 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 4 жовтня 2006 року до її повноліття. Такий розмір був обумовлений тим, що на утриманні відповідача знаходилась дитина від попереднього шлюбу [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, та з урахуванням його доходу. На сьогоднішній день відповідач продовжує працювати в ТОВ «Мегатекс» в м. Костянтинівці Донецької області, і розмір його заробітної плати значно змінився з часу ухвалення рішення. Отже, матеріальне становище відповідача значно покращилося. Вона на теперішній час не має постійної роботи, проживає з донькою у двокімнатній квартирі, утримувати яку та сплачувати комунальні послуги повною мірою не може, оскільки субсидію на комунальні послуги не отримує. Її щомісячний сумарний доход від підробітку та аліментів на дитину складає близько 2800-3000 грн. на місяць, з яких 1020 грн. необхідно лише на навчання доньки, яких їм з донькою не вистачає. Після листопада 2016 року матеріальної допомоги (окрім аліментів) від відповідача не надходило. Згідно із ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір відрахувань із заробітної плати у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей не може перевищувати 70 відсотків (зараз загальний розмір аліментів, який відповідач сплачує, складає 41,67 %). Отже, вважає, що для забезпечення потреб їхньої спільної із відповідачем дитини доцільним є змінити розмір аліментів шляхом стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх його доходів, що складатиме лише 25 % усіх його доходів (а разом з аліментами, що він сплачує на іншу дитину - 50 %), що значно не вплине на погіршення матеріального становища відповідача (різниця складе лише 8,33 %). Також, Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 внесено зміни до частини 2 статті 182 СК України, якою передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, у відповідності до ст.ст.182 ч.1, 192 СК України у зв'язку зі зміною матеріального стану платника та стягувача аліментів розмір стягуваних з відповідача аліментів підлягає збільшенню. Крім того, її дитина має нерівне становище із дитиною відповідача від першого шлюбу та має право на такий самий розмір аліментів, а саме 1/4 частку доходу відповідача. Також, вважає, що мати відповідача не потребує його допомоги, оскільки самостійно пересувається квартирою, виходить до магазину за продуктами харчування, готує сама їжу. Її пенсії в 1784,48 грн. цілком вистачає на життя та придбання ліків. Відповідач позов не визнав за підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, в якому зауважив на такому: Ствердження про те, що він не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON], [INFO], яку позивачка утримує самостійно (бо інших утримувачів у справі не зазначено), не відповідає дійсності. Із позивачкою він проживав однією сім'єю разом, находячись у цивільних відносинах протягом 2003-2016 років, які припинилися у листопаді 2016 року. Утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] відбувалося спільно. Бюджет їхньої з позивачкою сім'ї був спільним, і стосовно дитини ніяких обмежень не відбувалося. У позовній заяві позивачка посилається на СК України, ч.2 статті 182 якого зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сума аліментів, що він сплачує щомісяця позивачці на [PERSON], [INFO], є не менш ніж 75% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У позовній заяві позивачка посилається на ч.3 ст.70 ЗУ " Про виконавче провадження", згідно з якою "загальний розмір відрахувань із заробітної плати у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей не може перевищувати 70%", що не відповідає суті Закону, і жодним чином його не стосується. В дійсності ч.3 ст.70 ЗУ " Про виконавче провадження" передбачає, що "загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків". У статті зазначено, що вона стосується боржників, яким він себе не вважає. Позовні вимоги позивачки ґрунтуються на ст.192 СК України, у ч.1 якої вказано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, позивачка заявляє, що на теперішній час не має постійної роботи, і знаходиться у її пошуку, що є свідомо неправдивою інформацією, оскільки протягом декількох років та на час подання позовної заяви вона працювала диспетчером міської служби таксі "Таксометр" м. Костянтинівки. За змістом ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на приписи цієї статті, вважає, що має бути врахована та обставина, що змінився стан здоров'я його як платника аліментів. Так, ТОВ "Мегатекс", співробітником якого він є з 2006 року, є шкідливим виробництвом, що відбивається на стані його здоров'я, що за останні роки значно погіршилося, і потребує регулярних витрат на медикаменти, особливе харчування, і періодичну госпіталізацію, що тягне за собою не малі фінансові витрати. Це значно впливає на його фінансовий стан. Крім того, він є платником аліментів також для старшої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки усіх доходів, до її повноліття, якого вона набуває поточного року. За тих обставин, що донька [PERSON] планує продовжити навчання у закладі вищої освіти, та у відповідності до п.1 ст.199 СК України він зобов'язаний про\-довжувати сплачувати аліменти на її користь. Отже цей факт не передбачає поліпшення його фінансового стану як платника аліментів. Також він вимушений надавати допомогу матері [PERSON], [INFO], яка страждає рядом захворювань, зокрема на хворобу Паркінсона, у зв'язку з чим потребує постійного нагляду і коштовного лікування, оскільки не може пересуватися за межі квартири, придбавати необхідні коштовні ліки. Тож він, як її син, зобов'язаний надавати матері необхідну фінансову допомогу. За той період, як він став мешкати окремо від позивачки та доньки, у період з листопада 2016 року по теперішній час, окрім аліментів на доньку [PERSON], надавав фінансову допомогу за потреби позивачці у необхідному їй обсязі. Допомога надавалася ним без документального підтвердження. Спілкування з дочкою відбувалося вільно і без перешкод. Проте, протягом останнього часу, починаючи з кінця січня, позивачка стала перешкоджати спілкуванню з дочкою. Зважаючи на ці обставини, він запропонував позиваці, відкрити грошовий рахунок у банку, зареєстрований на доньку [PERSON], від чого позивачка відмовилася. Фінансову допомогу на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] окрім аліментів він добросовісно і своєчасно надавав по можливості свого фінансового стану. Зауважив, що рішення суду про примусове стягнення з нього аліментів у більшому обсязі ніж тепер, може погіршити його фінансовий стан, що потягне за собою погіршення стану як його здоров'я , так і його непрацездатної матері. З'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дістає такого висновку: Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17.10.2006 р. було задоволено позов [PERSON] у цивільній справі №2-1691-06, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку, але не меншим, ніж 30 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 04.10.2006 р. до її повноліття (а.с.5). Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для можливості збільшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів на користь позивачки, судом враховані такі обставини. При ухваленні 17.10.2006 р. рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини судом була врахована та обставина, що відповідач [PERSON] працездатний, працює електриком ТОВ «Мегатекс», має постійний дохід у вигляді заробітної плати, середньомісячний розмір якої складає 683,30 грн. На теперішній час середньомісячний розмір заробітної плати відповідача збільшився. Так за довідкою ТОВ «Мегатекс» за №000336 від 15.03.2018 р. (а.с.64) доход відповідача з 01.2017 р. по 02.2018 р. включно (тобто за 14 місяців) склав 161503,48 грн., що в середньому за місяць складає 11535,96 грн. З цієї суми, окрім податків, відраховуються аліменти в розмірі 25% і в розмірі 16,67% (на користь позивачки). Даних про наявність інших доходів відповідача судом не встановлено. З огляду на ті обставини, що позивачка отримує аліменти у частці від заробітку відповідача, внаслідок збільшення якого збільшується і отримувана позивачкою сума в рахунок аліментів, суд дістає висновку про необґрунтованість заявлених вимог за підстав зміни матеріального стану. Суд не приймає до уваги доводи позивачки в обґрунтування заявлених вимог про те, що вона не працює, оскільки ця обставина не обумовлена якимось об'єктивними причинами, які унеможливлюють її працевлаштування на постійну роботу (наявність дитини до трьох років, за станом здоров'я та т. інше). Навпаки, позивачка як за віком, так і за станом здоров'я є працездатною, про наявність інших утриманців, окрім дочки [PERSON], нею не заявлено. Також суд не зважає на доводи позивачки щодо нерівного становища її дитини порівняно зі старшою дитиною відповідача, на утримання якої він сплачує 1/4 частини від заробітку, оскільки, по-перше, ця обставина була відома позивачці і була визначальною при формуванні позивачкою позовних вимог у цивільній справі №2-1691-06. По-друге, за твердженням обох сторін, вони після стягнення з відповідача судовим рішенням від 17.10.2006 р. аліментів на користь позивачки, продовжили мешкати разом до листопада 2016 року, позивачка з дочкою [PERSON] знаходилися на повному утриманні відповідача. Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивачки на ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» як на підставу для збільшення розміру аліментів, оскільки закон не ставить можливість збільшення розміру стягуваних аліментів в залежність від максимального розміру відрахувань аліментів з доходу боржника. При цьому суд вважає такими, що заслуговують на увагу, доводи відповідача щодо того, що окрім сплати аліментів на двох дітей він надає матеріальну допомогу матері [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження на а.с.65), яка за віком є непрацездатною (копія паспорта на а.с.66-68) і в якої за станом здоров'я порушена функція пересування, самообслуговування (медична довідка на а.с.32), з якою він разом постійно проживає (довідка житлового органу на а.с.34). Разом з тим, при вирішенні спору судом врахована нині діюча редакція статті 182 СК України, частина другої якої в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017 р. передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За наведених обставин позов підлягає частковому задоволенню: розмір аліментів, стягнутих за судовим рішенням від 17 жовтня 2006 року з відповідача на користь позивачки на утримання дочки [PERSON], [INFO], - збільшенню в частині мінімального розміру аліментів, зі встановленням його на законодавчо визначеному рівні в 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial