Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

14.08.2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про звільнення майна з - під арешту. В позовній заяві посилається на наступне:01 жовтня 2012 року Жовтневим районним судом м.Харкова було винесено рішення яким за ним, [PERSON] було визнано право власності на автомобіль марки та моделі LEXUS LX 570 тип ТЗ легковий Універсал - В 2008 року випуску, шасі № [NUMBER]. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Однак, як власник автомобілю, я не має змоги користуватися своїми правами передбаченими ст.317 ЦК України. При зверненні до УДАІ ГУМВС України в Харківській області з наміром перереєструвати автомобіль, що належить йому на праві власності на своє ім'я, позивачу було відмовлено з причин наявності обтяжень на даному автомобілі. А саме: Ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова по справі № 2-8605/10 від 25.05.2010 року, Ухвали Апеляційного суду Харківської області по справі № 22-ц-17041/2010 від 22.07.2010 року та Постановою Дзержинського відділу державної виконавчої служби від 27.07.2010 року. При звернені до відповідача [PERSON] з цього приводу, останній повідомив йому, що арешт на вищезазначений автомобіль був накладений в забезпеченні позову у цивільній справі № 2-8605/10, про що ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 25.05.2010 року до розгляду справи по суті було накладено арешт на майно [PERSON], в тому числі автомобіль марки та моделі LEXUS LX 570 тип ТЗ легковий Універсал - В 2008 року випуску, шасі № [NUMBER]. Крім того, даною Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 25.05.2010 року було ухвалено рішення щодо вилучення автомобіля марки та моделі LEXUS LX 570 тип ТЗ легковий Універсал - В 2008 року випуску, шасі № [NUMBER], що належав на праві власності [PERSON] та передачі його на відповідальне зберігання [PERSON] Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22.07.2010 року по справі № 22-ц-17041/2010 Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова по справі № 2-8605/10 від 25.05.2010 року було скасовано. Заборонено [PERSON] відчуження автомобілю LEXUS LX 570 тип ТЗ легковий Універсал - В 2008 року випуску, шасі № [NUMBER]. Цивільна справа по якій в рамках забезпечення позову були винесені вищезазначені Ухвали була розглянута ще в 2011 році, про що Дзержинським районним судом м.Харкова було винесено рішення від 14.10.2011 року. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилась про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву з проханням проводити слухання справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням проводити слухання справи за його відсутності та зазначив, що доводи позивача викладені у позовній заяві відповідають дійсності, а вимоги позивача по справі є цілком законними та обґрунтованими. Представник відповідача Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Бакшеєв С.М., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, окрім того зазначив, що при розгляді справи та прийняті рішення покладається на розгляд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.59 ЗУ "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржнику, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і звільнення його з-під арешту. Згідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер. Як встановлено у судовому засіданні, потреба в забезпеченні позову відпала, осільки Дзержинським районним судом м.Харкова спір вже було вирішено по суті. Більш того, угода купівлі-продажу автомобіля між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] була укладена ще 19.02.2010 року, тобто ще задовго до обтяження автомобілю арештами. Факт укладання угоди купівлі-продажу ТЗ, а також перехід права власності на спірний автомобіль, досліджений та встановлений Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 01.10.2012 року. Вказане рішення суду набрало законної сили у встановленому порядку. Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Тобто, право власності позивача на зазначене майно підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили, і в даному провадженні вказані обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" та роз'яснень, наданих у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Позов про виключення майна з-під арешту є одним із видів речево-правового способу захисту права власності та його складових, при зверненні до суду з позовами про виключення майна з-під арешту позивачі зазвичай посилаються на порушення їх права володіння або розпорядження належним їм майном через неправомірне застосування такого виду обтяження. Оскільки заявлення до суду позову про виключення з-під арешту повґязане із захистом особою свого цивільного майнового права, такі справи підлягають розгляду в порядку, визначеному ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" роз'яснено, що відповідачами в таких справах суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. При вирішенні справ про виключення майна з-під арешту, підлягає застосуванню Конституція України, цивільне законодавство, що врегульовує питання права власності та володіння майном, законодавство про виконавче провадження, зокрема, Цивільний кодекс України від 16 січня 2003 року №435-IV (далі ЦК України); Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 №606-ХІV; Процесуальні питання розгляду судом справ даної категорії регламентуються Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року №1618-IV (далі ЦПК України). Розгляд цивільних справ про виключення майна з опису в суворій відповідності з законом сприяє відновленню порушених прав громадян, забезпеченню охорони майнових інтересів держави, підприємств, установ, організацій, при цьому, відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. У звґязку із цим інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника, не підлягають застосуванню. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає можливим задовольнити позов та зняти арешт з автомобілю марки та моделі LEXUS LX 570 тип ТЗ легковий Універсал - В 2008 року випуску, шасі № [NUMBER], що належить на праві власності позивачу [PERSON] Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, ст. 60 ЗУ "Про виконавче провадження", ст.ст.317, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст. 41,124 Конституції України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису",

Outcome: approved