Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

27 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором без номеру від 17 січня 2012 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 січня 2012 року [PERSON] звернулась до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Своїм підписом у вказаній вище заявці відповідачка підтвердила, що ознайомилась та погодилась з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку. Також вона погодилась з тим, що вказана заява разом з пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами являє між нею та банком договір про надання банківських послуг. На підставі вказаного договору [PERSON] отримала кредит в сумі 6200 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка, скориставшись кредитними коштами, свої зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 31 січня 2015 року у неї виникла заборгованість по кредиту в сумі 12325 грн., яка складається з наступного: 4186, 83 грн. - заборгованість за кредитом; 5425,07 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1650 грн. - заборгованість по комісії; 1063,10 грн. - штраф, з яких 500 грн. - фіксована частина, 563,10 грн. - процентна складова. В добровільному порядку [PERSON] не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів, процентів, комісії та штрафу. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду і просить стягнути з відповідачки заборгованість по кредиту та судовий збір в сумі 243,60 грн., сплачений ним при зверненні з позовом до суду. Представник позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" Сафір Ф.О. в судове засідання не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю, просила зменшити розмір неустойки. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно, об'єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства КБ "ПРИВАТБАНК" підлягають чатковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17 січня 2012 року [PERSON] звернулась до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 6). Вказана анкета-заява є фактично договором, оскільки спрямована на встановлення цивільних прав та обов'язків сторін та відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Своїм підписом у вказаній вище заявці відповідачка підтвердила, що ознайомилась та погодилась з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку. Також вона погодилась з тим, що вказана заява разом з пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами являє між нею та банком договір про надання банківських послуг. Згідно вказаного договору банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку "Універсальна" за тарифним планом "Універсальна, 55 днів льготного періоду" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6-8). Згідно пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг сторони погодили, що Банк самостійно може змінювати розмір ліміту кредиту на картці, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, сплачувати відсотки та комісію на умовах, передбачених договором. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більше ніж на 30 днів, позичальник сплачує банку фіксований штраф у розмірі 500 грн.+ 5% від ціни позову. Пунктом 1.1.7.12 Умов встановлено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Як вбачається з розрахунку позивача, кредитний ліміт по договору відповідачці збільшувався (а.с. 4-5). Позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав повністю, надавши [PERSON] кредит у вигляді відновлювального встановленого ліміту на платіжну картку. З наданого ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" розрахунку вбачається, що станом на 31 січня 2015 року у [PERSON] виникла заборгованість по кредиту в сумі 12325 грн., яка складається з наступного: 4186, 83 грн. - заборгованість за кредитом; 5425,07 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1650 грн. - заборгованість по комісії; 1063,10 грн. - штраф, з яких 500 грн. - фіксована частина, 563,10 грн. - процентна складова (а.с. 4-5). Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується умовами договору та розрахунком позивача. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Факт порушення [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної сплати кредитного боргу у строки, передбачені договором від 17 січня 2012 року, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 4186,83 грн., відсоткам за користування кредитом в сумі 5425,07 грн. та комісії в сумі 1650 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Позовні вимоги в частині стягнення неустойки підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно з п.3 ч. 1 ст. 611 ЦК сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання. З огляду на положення ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Беручи до уваги, що позивачка [PERSON] не працює, мешкає спільно з чоловіком, який теж не працює, на утриманні має 2 неповнолітніх дітей, синів - [PERSON], 2011 року народження, [PERSON], 2010 року народжнення, позивач протягом тривалого часу, а саме з серпня 2013 року, не сприяв своєчасному погашенню заборгованості по сплаті щомісячного платежу, не скористався своїм правом перевірити цільове використання кредиту та його забезпеченості й фінансового стану позичальника. Відомості про це в матеріалах справи відсутні (а.с. 4 5). Тому виходячи з принципів виваженості, розумності і справедливості, суд на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України вважає за необхідне зменшити розмір стягнення штрафу до 200 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, становить 11461,90 грн. (4186,83 грн. заборгованості за кредитом + 5425,07, грн. заборгованості по відсоткам + 1650 грн. заборгованості по комісії + 200 грн. штрафу = 11461,90 грн.). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір пропорційно до задоволеної суми позову у розмірі 226,55 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: partial