Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

11.12.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що АТ «Ощадбанк» відповідно до Кредитного договору № К-А-220315896 від 14.02.2008 року надав [PERSON] кредит у розмірі 130910,00 (сто тридцять тисяч дев'ятсот десять гривень 00 коп.) грн. зі сплатою 17,0 % відсотків річних за користування кредитом строком на 72 місяця із кінцевим терміном повернення не пізніше «13» лютого 2012 року. Позивачем всі зобов'язання за Договором були виконані належним чином. Відповідачу був виданий кредит в розмірі 130910,00 (сто тридцять тисяч дев'ятсот десять гривень 00 коп.), що підтверджується випискою по рахунку та заявою на видачу готівки. Як поручитель за виконання [PERSON] договірних зобов'язань перед АТ «Ощадбанк» виступив [PERSON] згідно до Договору поруки № К-А-220315896/1 від 14.02.2008 р. Відповідно до п.1.1. договору поруки поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі Зобов'язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього. [PERSON] повинен нести солідарну з [PERSON] відповідальність по виконанню взятих на себе зобов'язань. Відповідно до п. 3.3.4. Договору позичальник зобов'язаний був здійснювати погашення кредиту впродовж перших вісімнадцяти місяців рівними частинами у розмірі 2182,00 грн. та сплату нарахованих процентів до останнього банківського дня кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. З другого року в сумі 1697,00 грн. та сплату нарахованих процентів. Останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити не пізніше 10.02.2014 року. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконує. Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) та проценти за позикою (ст. 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Отже, у разі порушення стороною договору своїх грошових зобов'язань законодавство не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені (ч.3 ст. 549 ЦК України) та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Вказана правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України у справах № 6-49 цс12, 6-100 цс14, № 6-113цс14 від 01.10.2014 року. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Загальна сума заборгованості Відповідачів за договором складає 511766,68 грн. (п'ятсот одинадцять тисяч сімсот шістдесят шість гривень 68 коп.), а саме: -тіло кредиту -130907,31 грн., -заборгованість за нарахованими відсотками - 10407,97 грн., -інфляційне збільшення заборгованості - 180640,92 грн.; -три проценти річних від прострочених сум заборгованості - 30548,16 грн.; -пеня - 159262,32 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача та не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.14). Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судові засідання не з'являлися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Громадян, що мешкають в зоні АТО", оскільки відповідачі зареєстровані на тимчасовоокупованій території України визначеній Верховною радою України куди підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції (а.с.45,53,60). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК Україну, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 15.04.2019 року згідно ст.281 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до протоколу судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. В судовому засіданні судом було встановлено, що 14.02.2008 року АТ «Ощадбанк» в особі філії пролетарське відділення №5404 м.Донецька відповідно до Кредитного договору № К-А-220315896 від 14.02.2008 року, надав [PERSON] кредит у розмірі 130910,00 (сто тридцять тисяч дев'ятсот десять гривень 00 коп.) грн. зі сплатою 17,0 % відсотків річних за користування кредитом строком на 72 місяця із кінцевим терміном повернення не пізніше 13 лютого 2012 року (а.с.4-6). Позивачем всі зобов'язання за Договором були виконані належним чином. Відповідачу [PERSON] був виданий кредит в розмірі 130910,00 (сто тридцять тисяч дев'ятсот десять гривень 00 коп.), що підтверджується Меморіальним ордером №56562 від 14 лютого 2008 року (а.с.8). Відповідно до п.1.1 - 1.2 Кредитного договору Банк зобов'язався надати Позичальнику на умовах цього Договору кредит в сумі 130910, 00 грн. а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином , використати та повернути кредит в сумі 130910,00 грн, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 17% річних та комісійні винагороди в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.Кредит надається на 72 місяця з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 13.02.2014 року. Згідно з п.п.1.5-1.5.1.2 за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки визначених в цьму договорі. При нарахуванні та сплаті процентів за користування кредитом сторони повинні керуватись наступним: на період з дня видачі кредиту та до моменту закінчення терміну, на який було надано кредит, а саме по 13.02.2014 року включно, проценти за користування кредитом нараховуються банком на підставі процентної ставки в розмірі 17% річних. При нарахуванні процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день користування кредитом. Згідно п.п.3.3.4 кредитного договору здійснювати погашення кредиту в сумі 2182, 00 грн.,що складає 30% вартості транспортного засобу, що купується за кредитні кошти, в продовж 18 місяців користування кредитом. Здійснювати погашення кредиту впродовж перших 18 місяців рівними частинами в сумі 2182 грн. 00 коп. та сплату нарахованих відсотків за користування ним щомісячно не пізніше останнього банківського дня кожного місяця шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. З другого року в сумі 1697,00 грн. та сплату нарахованих відсотків за користування кредитом.Останє погашення кредиту та сплату відсотків здійснити не пізніше 10.02.2014 року. В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором, був укладений між Позивачем та [PERSON] Договір поруки №К-А-220315896/1 від 14.02.2008 року, відповідно до п. 1.1 якого Поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором №К-А-220315896/1 від 14.02.2008 в сумі 13091000 грн., відсоткам та пені, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (а.с.7). Відповідно до п. 2.2 Договору поруки якщо боржник не в змозі вчасно здійснити черговий платіж у відповідності з кредитним договором,боржник письмово повідомляє про це поручителя та кредитора не пізніше ніж за три дні до моменту настання строку платежу. Згідно п.2.4 Договору поруки якщо при настанні строку платежу відповідно до кредитного договору боржником не буде сплачено платіж кредиту, боржник або кредитор зобов'язується повідомляти поручителя про прострочення платежу. Відповідно п.3.1 договору поруки поручитель відповідає по зобов'язаннях за вищеззазначеним кредитним договором перед кредитором в тому обсязі, що і боржник. В результаті невжиття Відповідачами заходів щодо погашення боргу перед Позивачем, наявна заборгованість за Кредитним договором К-А-220315896 від 14.02.2008 року, яка станом на 18 квітня 2018 року складає 511766,68 грн. (п'ятсот одинадцять тисяч сімсот шістдесят шість гривень 68 коп.), а саме: -тіло кредиту -130907,31 грн., -заборгованість за нарахованими відсотками - 10407,97 грн., -інфляційне збільшення заборгованості - 180640,92 грн., -три проценти річних від прострочених сум заборгованості - 30548,16 грн., -пеня - 159262,32 грн. (а.с. 16-17). За таких обставин між позивачем та відповідачами виникли зобов'язальні цивільно - правові правовідносини у сфері споживчого кредитування, які забезпечені порукою. Суд вирішуючи спір по суті заявлених вимог використовує наступні норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Між АТ «Ощадбанк» відповідно до Кредитного договору № К-А-220315896 від 14.02.2008 року надав [PERSON] кредит у розмірі 130910,00 (сто тридцять тисяч дев'ятсот десять гривень 00 коп.) грн. зі сплатою 17,0 % відсотків річних за користування кредитом строком на 72 місяця із кінцевим терміном повернення не пізніше 13 лютого 2012 року(а.с.4-6). Позивачем всі зобов'язання за Договором були виконані належним чином. Відповідачу був виданий кредит в розмірі 130910,00 (сто тридцять тисяч дев'ятсот десять гривень 00 коп.), що підтверджується Меморіальним ордером №56562 від 14 лютого 2008 року (а.с.8). Відповідно до п.1.1 - 1.2 Кредитного договору Банк зобов'язався надати Позичальнику на умовах цього Договору кредит в сумі 130910, 00 грн. а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином, використати та повернути кредит в сумі 130910,00 грн, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 17% річних та комісійні винагороди в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.Кредит надається на 72 місяця з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 13.02.2014 року. Згідно з п.п.1.5-1.5.1.2 за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку , розмірах та строки визначених в цьму договорі. При нарахуванні та сплаті процентів за користування кредитом сторони повинні керуватись наступним: на період з дня видачі кредиту та до моменту закінчення терміну, на який було надано кредит, а саме по 13.02.2014 року включно, проценти за користування кредитом нараховуються банком на підставі процентної ставки в розмірі 17% річних. При нарахуванні процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день користування кредитом. Згідно п.п.3.3.4 кредитного договору здійснювати погашення кредиту в сумі 2182, 00 грн.,що складає 30% вартості транспортного засобу, що купується за кредитні кошти, в продовж 18 місяців користування кредитом. Здійснювати погашення кредиту впродовж перших 18 місяців рівними частинами в сумі 2182 грн. 00 коп. та сплату нарахованих відсотків за користування ним щомісячно не пізніше останнього банківського дня кожного місяця шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. З другого року в сумі 1697,00 грн. та сплату нарахованих відсотків за користування кредитом.Останє погашення кредиту та сплату відсотків здійснити не пізніше 10.02.2014 року. Пункт 9.1 Кредитного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням, як це передбачено ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором належним чином не виконала, згідно розрахунку заборгованості сума заборгованості за кредитним договором №К-А-220315896 від 14.02.2008 року складає 141315,28 грн., яка складається з тіла кредиту -130907,31 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 10407,97 грн. Отже, вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню щодо стягнення їх з [PERSON] на користь позивача. Щодо вимог про стягнення індексу інфляції, трьох відсотків річних та пені згідно ст.625 ЦПК України суд виходить з наступного. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок включаються й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»). Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007, № 265 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін»). Таким чином, збитки від інфляції складають 180640,92 грн. Наведений розрахунок повністю узгоджується з чинним законодавством. Також правильно розраховано 3% річних, що становить 30548,16 грн. Згідно ст.546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка. Відповідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустилась порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту. Згідно із статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Як вбачається з матеріалів справи останнє зареєстроване місце проживання [PERSON] - [ADDRESS] Згідно розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 2 грудня 2015 р. № 1275-р с.Хороше Слов'яносербського району Луганської області віднесене до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Отже, відповідач [PERSON] є суб'єктом Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відносно якого відповідно до ст. 2 зазначеного Закону, встановлено заборону щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов'язань. Крім того, суд звертає увагу на те, що комерційним банкам Національним Банком України надані роз'яснення у листі № 18-112/62138 від 27.10.2014, відповідно до яких банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Отже, суд робить висновок про те, що пеня була нарахована відповідачу на суму заборгованості станом на 18.04.2018 року, тобто в період проведення антитерористичної операції, а отже пеня в сумі 159262,32 грн. стягненню з відповідача [PERSON] не підлягає. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач [PERSON] заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надала, суд вважає факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є частково обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, а тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в загальній сумі 352 504(триста п'ятдесят дві тисячі п'ятсот чотири) грн. 36 коп., а саме: -тіло кредиту -130907,31 грн., -заборгованість за нарахованими відсотками - 10407,97 грн., -інфляційне збільшення заборгованості - 180640,92 грн.; -три проценти річних від прострочених сум заборгованості - 30548,16 грн.. Щодо вимог позивача про стягнення боргу в солідарному порядку, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 546-548 ЦК України виконання зобов'язання у тому числі такого, що виникає із договору, може забезпечуватись письмовим договором поруки. В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором № К-А-220315896 від 14.02.2008 року був укладений між Позивачем та [PERSON] Договір поруки № К-А-220315896/1 від 14.02.2008 року, відповідно до п.1.1. якого поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі Зобов'язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього. Відповідно до п. 2.2 Договору поруки якщо боржник не в змозі вчасно здійснити черговий платіж у відповідності з кредитним договором, боржник письмово повідомляє про це поручителя та кредитора не пізніше ніж за три дні до моменту настання строку платежу. Згідно п.2.4 Договору поруки якщо при настанні строку платежу відповідно до кредитного договору боржником не буде сплачено платіж кредиту, боржник або кредитор зобов'язується повідомляти поручителя про прострочення платежу. Відповідно п.3.1 договору поруки поручитель відповідає по зобов'язаннях за вищеззазначеним кредитним договором перед кредитором в тому обсязі, що і боржник. Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Отже, порука є одним із способів забезпечення зобов'язань при укладенні кредитних договорів та має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори. Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Сторони в договорі поруки погодили зокрема в п.6.3, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно п.п.3.3.4 кредитного договору здійснювати погашення кредиту в сумі 2182, 00 грн.,що складає 30% вартості транспортного засобу, що купується за кредитні кошти, в продовж 18 місяців користування кредитом. Здійснювати погашення кредиту впродовж перших 18 місяців рівними частинами в сумі 2182 грн. 00 коп. та сплату нарахованих відсотків за користування ним щомісячно не пізніше останнього банківського дня кожного місяця шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. З другого року в сумі 1697,00 грн. та сплату нарахованих відсотків за користування кредитом. Останє погашення кредиту та сплату відсотків здійснити не пізніше 10.02.2014 року. Пункт 9.1 Кредитного договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором. Вказівка в умовах договору поруки про їх дію до повного виконання зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Це узгоджується і з п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де вказано, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Крім того дане підтверджується і правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-68цс11, де вказано, що умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4 статі 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як вбачається з кредитного договору № К-А-220315896 від 14.02.2008 року строк настання виконання основного зобов'язання становить 13.02.2014 року, а позивач протягом шести місяців не пред'явив вимогу до поручителя, а тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку задоволенню не підлягають. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням від 01.08.2018 року про сплату судового збору в сумі 7676,50 грн. Враховуючи те, що позов підлягає частковому задоволенню 68,88 відсотків позовних вимог, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 5287,57 грн. - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (7676,50 грн. х 68,88 % / 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial