Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

25 червня 2020 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 15 грудня 2009 року між ним та [PERSON] укладений кредитний договір №\~б/н, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7 600,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 31 березня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 208 314,63 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3 857,92 грн., заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 202 956,71 грн., пені в розмірі 1 500,00 грн. Позивач посилається на те, що Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, оскільки законодавством не передбачено вимагати повернення лише повної суми заборгованості, а тому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитом в розмірі 135 971,43 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 3 857,92 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом з 15.12.2009 року по 31.08.2019 року в розмірі 132 113,51 грн. Зазначену суму, а також судові витрати в розмірі 2 102,00 грн. позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року відкрите провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином,причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавала. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 15 грудня 2009 року [PERSON] підписала заяву б/н на отримання кредитної карти «Універсальна» «55 днів пільгового періоду». Згідно вказаної заяви відповідач виявила бажання встановити кредитний ліміт на кредитну карту в розмірі 0,00 грн. Заявою передбачено розмір базової процентної ставки по кредиту в розмірі 2,5% на місяць, при цьому не передбачено розміру комісії, пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може здійснюватися як шляхом внесення коштів на карту клієнта, так і списанням банком коштів з дебетової карти. В той же час, відповідач підписала та ознайомилася з довідкою про умови кредитування з використанням картки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, відповідно до якої процентна ставка на місяць складає 2,5% (тобто 30,0% на рік). Базова процентна ставка нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів на рік. Порядок погашення заборгованості здійснюється щомісячним платежем в розмірі 7,0% від суми заборгованості, але не менше 50,00 грн.; строк щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним. Позивачем на підтвердження отримання кредиту зі встановленим вище розміром ліміту надано довідку, згідно якої 15 грудня 2009 року банком було видано відповідачу кредитну картку № [NUMBER] , строк дії якої 01/13 зі встановленим 21 вересня 2010 року кредитним лімітом в розмірі 2 300,00 грн., який був збільшений банком. Таким чином, при укладенні кредитного договору та отримання кредитної картки відповідачем, виникли кредитні зобов`язання відповідача перед банком. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Банк виконав вимоги кредитного договору і надав відповідачу кредитні кошти в зазначеному розмірі. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.\~526\~ч. 1,\~527\~ч. 1,\~530\~ч. 1\~ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.\~610\~ч. 1,\~612\~ч. 1\~ЦК України). Звертаючись до суду з позовом, банк посилався на те, що у зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 31 березня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 208 314,63 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3 857,92 грн., заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 202 956,71 грн., пені в розмірі 1 500,00 грн.,що підтверджується довідкою-розрахунком Банку. В той же час, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 135 971,43 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 3 857,92 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом з 15.12.2009 року по 31.08.2019 року в розмірі 132 113,51 грн. Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку і діє до останнього календарного дня вказаного місяця. За умовами укладеного кредитного договору, відповідач [PERSON] отримала кредитну картку, яка перевипускалась. Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку. Зазначені обставини підтверджуються довідкою про видані кредитні картки та випискою по рахункам відповідача. Відповідно до довідки і виписки за договором [PERSON] на підставі договору від 15 грудня 2009 року, отримала картку № [NUMBER] , зі строком дії до останнього дня 01/13, зі встановленим початковим кредитним лімітом 0,00 грн., який банком було збільшено до 7 600,00 грн. Позивачем, окрім цього,надано суду довідку про перевипуск кредитної картки відповідача на наступні: -15 січня 2013 року № [NUMBER] , строк дії якої 07/16; -02 серпня 2016 року № [NUMBER] , строк дії якої 03/20. Крім того, з довідки, наданої банком як доказ отримання кредитної картки відповідачем вбачається, що за період з 21 вересня 2010 року по 20 березня 2015року кредитний ліміт неодноразово то збільшувався, то зменшувався, а 16 січня 2020 року становив 0,00 грн. З виписки по картковому рахунку [PERSON] станом на 08 квітня 2020 року вбачається, що остання отримала кредитну картку, яка перевипускалась, користувалася нею регулярно до 27 квітня 2015 року (погашала заборгованість, проценти, знімала кошти у банкоматах, здійснювала перекази як зі своєї картки так і з інших карток на свою, розраховувалася за покупку продуктів в магазинах, поповнювала рахунок на мобільний телефон тощо), востаннє 02 серпня 2016 року відповідач здійснила погашення заборгованості в терміналі обслуговування в сумі 1 500,00 грн., після цього відповідач карткою не користувалася, в той же час банком здійснювалося автоматичне погашення простроченої заборгованості, процентів, пені та штрафних санкцій. Банківська виписка має статус первинного документу, що вбачається з Переліку типових документів, затвердженого\~наказом МЮУ від 12.04.12 р. №578/5, відповідно до якого, до первинних документів, які фіксують факт виконання господарської операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Вирішуючи питання по суті заявлених вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом договором, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також враховуючи вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги в\~цій частині\~підлягають задоволенню,\~з відповідача\~на користь\~позивача належить\~стягнути суму\~заборгованості за\~тілом кредиту\~в розмірі\~3\~857,92 грн. Зокрема, суд звертає увагу, що до кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Зазначена правова позиція міститься і в постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16). Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладання між сторонами у належній формі кредитного договору, оскільки надані позивачем Умови та Правила отримання банківських послуг не містять відомостей про дату їх прийняття та затвердження, а також підпису відповідача, тому позивачем не доведено, що під час підписання анкети про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку відповідач була ознайомлена саме з цими Умовами та Правилами, а тому суд не може прийняти їх належний та допустимий доказ. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом з 15.12.2009 року по 31.08.2019 року в розмірі 132 113,51 грн., суд приходить до такого висновку. Як вже зазначалося вище, відповідач підписала та ознайомилася з заявою б/н на отримання кредитної карти «Універсальна» «55 днів пільгового періоду», згідно якої розмір базової процентної ставки по кредиту складає 2,5% на місяць, а також довідкою про умови кредитування з використанням картки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, відповідно до якої процентна ставка на місяць складає 2,5% (тобто 30 ,0% на рік). Базова процентна ставка нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів на рік. Згідно з частиною третьою\~статті 1056-1 ЦК України\~фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Суд зауважує, що порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч. 4-6\~ст. 1056-1 ЦК України. Зокрема, договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення. Як зазначено в правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Такої ж позиції притримується Верховний Суд: Постанова від 28 березня 2018 року у справі № 389/3409/16-ц. Як вбачається, позивачем не було дотримано вказаних вимог закону при укладанні договору з відповідачем, банком збільшено в односторонньому порядку розмір процентної ставки з 01.09.2014 року по 31.08.2019 року до 43,20%, про що не було погоджено між сторонами в анкеті-заяві, крім того й не передбачено довідкою про умови кредитування з використанням картки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду. Таким чином, суд вважає неправомірним підвищення банком процентної ставки за користування кредитними коштами за договором № б/н від 15 грудня 2009 року, який укладений між сторонами, з 01 вересня 2014 року - до 43,20% на рік. Так, з розрахунку заборгованості проведеного станом на 31 березня 2020 року вбачається, що коли процентна ставка становила не більше 30,00% з 15.12.2009 року по 29.08.2014 року включно заборгованість по процентах становила 629,70 грн., а вже після, як вважає суд, неправомірного підвищення процентної ставки з 01.09.2014 року по 31.08.2019 року до 43,20% на рік, заборгованість по процентах вже становила 132 113,51 грн. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по процентам за період з 01.09.2014 року по 31.08.2019 року не підлягають задоволенню, оскільки вказаний розрахунок в цій частині проведений позивачем з порушенням умов кредитування за підвищеною процентною ставкою. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 31.03.2015 року включно (останній день застосування Банком процентної ставки в межах обумовленого у договорі позичальника розміру, тобто не більше 30,00% на рік) заборгованість за процентами становить 629,70 грн. Тому з урахуванням наведеного вище, вимоги про стягнення заборгованості за процентами в період з 15.12.2009 року по 29.08.2014 року включно в розмірі 629,70 грн. підлягають задоволенню. Суд не бере до уваги розрахунок позивача щодо розміру заборгованості відповідача [PERSON] по процентам за користування кредитом за період неправомірного підвищення процентної ставки до 43,20 % на рік в межах строку дії кредитної картки, а саме з 01.09.2014 року по 31.08.2019 року, оскільки вказаний розрахунок в цій частині проведений позивачем з порушенням умов кредитування за підвищеною процентною ставкою. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3 857,92 грн., а також заборгованість по процентам з 15.12.2009 року по 29.08.2014 року в розмірі 629,70 грн., що разом складає 4 487,62 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial