Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

позивач Публічне акціонерне товариство "Державний Ощадний банк України"в особі філії -Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" 04 червня 2018 року звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 10.11.2018 року між АТ ""Ощадбанк" та [PERSON] був укладений договір № 1936/02-ДК про відкриття та обслуговування рахунку (далі-Договір), відповідно до якого відповідачу [PERSON] відкрито картковий рахунок , для можливості користування рахунком їй видана платіжна карта та встановлено ліміт кредиту в сумі 12700,00 грн. зі сплатою 24 відсотки за користування кредитом на рік. Позивачем всі зобов'язання за Договором були виконані належним чином, але відповідач, порушила графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 16.04.2018 року складає 23155,10 гривень. Просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та суму судового збору. В судове засідання представник позивача Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України"в особі філії -Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" не з'явився, надали заяву із клопотанням провести розгляд справи за відсутності представника банку, підтримали позов в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи її було повідомлено належним чином - шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті "Судова влада України", заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутності або про відкладення розгляду справи не надала. Враховуючи вищевикладене, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути грошові кошти та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями статті 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. Згідно п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року вбачається, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом, це узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України (постанова від 02 вересня 2015 року у справі №6-369цс15). Судом, встановлено, що 10 листопада 2018 року між ВАТ "Державний Ощадний банк України" та [PERSON] був укладений договір № 1936/02-ДК про відкриття та обслуговування рахунку (далі-Договір), відповідно до якого відповідачу [PERSON] відкрито картковий рахунок [NUMBER] , для можливості користування рахунком їй видана платіжна карта та встановлено ліміт кредиту в сумі 12700,00 грн. зі сплатою 24 відсотків за користування кредитом на рік. Згідно додаткового договору строк кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки та в разі випуску картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки (а.с.12-13,14 ). Згідно п. 2.5 Договору банк щомісячно 25 числа або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим иднем нараховує на середньомісячний залишок по картрахунку проценти в межах процентних ставок, встановлених банком по поточних рахунках. Виплата процентів здійснюється щомісячно шляхом їх зарахування на Картрахунок (а.с.12). Згідно п. 6.1.2. КД позичальник зобов'язаний сплачувати банку грошові кошти у вигляді комісійної плати за отримання готівки; у вигляді процентів за перевищення витратного ліміту, процентів за користування кредитом менше двох звітних періодів та/або проценти за користування кредитом більше двох звітних періодів, інших сум платежів, що підлягають сплаті згідно з тарифами та умовами Договору в останній робочий день звітного місяця; в сумі заборгованості за овердрафтом та основною сумою кредиту - при першому ж надходженні коштів на картрахунок; в сумі боргу, що зазначений в щомісячному звіті (виписці); у вигляді комісійної плати за здійснення безготівкових зарахувань на картрахунок. Сплата зазначених коштів відбувається шляхом дебетування Картрахунку на підставі доручення клієнта згідно з п.2.11 Договору. У разі відсутності коштів на Картрахунку та наявності заборгованості за Договором, зазначеної у виписці, погасити заборгованість шляхом поповнення Картрахунку у безготівковому порядку чи шляхом внесення готівки до 25 числа місяця, наступного за звітним. Згідно п.6.1.7. позичальник також зобов'язався одержувати до 25 числа місяця, наступного за звітним, звіт (виписку) по Картрахунку (а.с.12 зв.б.). Судом встановлено, що відповідач отримала кредитні кошти, але не виконувала належним чином умови договору щодо погашення кредиту і процентів за ним, у зв'язку з чим, станом на 16 квітня 2018 року виникла заборгованість за основним боргом - 10 870,99 грн. та заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 6 501,42 грн., які підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Оскільки відповідачем [PERSON] прострочено виконання грошового зобов'язання, відповідно у позивача виникло право, згідно зі ст. 625 ЦК України, вимагати сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, та 3 % річних від суми простроченої заборгованості. Як вибачається із розрахунку заборгованості, банком нараховані відповідачу інфляційні втрати за кредитом в сумі 4871,22 грн. та 3% річних в сумі 911,47 грн. (а.с. 5). Оскільки позичальник [PERSON] порушила строки платежів за зобов'язаннями, як по сплаті кредиту, так і по сплаті процентів за користування кредитом, позивач з цього приводу 04 червня 2018 року звернувся до суду, тому відповідач [PERSON] повина відповідно до ст. 625 ЦК України сплатити позивачу інфляційне збільшення заборгованості - 4871,22 грн. та три проценти річних від суми заборгованості - 911,47 грн. Розрахунок заборгованості наданий позивачем відповідає умовам кредитного договору, нормам чинного законодавства та відповідачем не спростований. Відповідач порушила умови укладеного договору, внаслідок чого заборгованість перед банком за кредитним договором 1936/02-ДК від 10.11.2008 року на час розгляду справи судом складає 23155,10 гривень. За наведених підстав та встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за Договором, заборгованості за нарахованими відсотками, інфляційного збільшення заборгованості та трьох процентів річних від суми заборгованості в загальній сумі 23155,10 підлягають задоволенню на підставі статей 526, 625, 1054 ЦК України. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовною заяву сплачений судовий збір у сумі 1762,00 гривень, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, сума судового збору, підлягає стягненню з відповідача [PERSON].

Outcome: approved