Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

До суду з відповідним позовом звернувся позивач, який в обґрунтування своїх вимог зазначив, що між ним та відповідачем було укладено договори оренди земельної ділянки від 12.01.2012 без номеру, предметом якого є земельна ділянка площею 18,5600 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області. Договір зареєстровано 20.12.2012 року, строк дії 7 років. На даний час відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку по сплаті орендної плати, в зв'язку з чим за 2012-2013 роки орендну плату він не отримував. На підставі викладеного, просить розірвати вказаний договір оренди землі та стягнути з відповідача на його користь судовий збір та витрати, пов'язані з викликом в пресі відповідача. Позивач в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позову наполягає в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та однією з загальних засад цивільного законодавства, передбаченою ч.5 ст..3 ЦК України є судовий захист цивільного права та інтересу. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 18,5600 га, яка розташована на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, яка була передана йому в установленому законом порядку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14-15). За ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За ч.1 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації і на підставі ч.1 ст.210, ч.3 ст.640, ч.2 ст.125 ЗК України та ст.18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки від 12.01.2012 року без номеру, предметом якого є земельна ділянка площею 18,5600 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області. Договір оренди земельної ділянки був укладений строком на 7 років, та зареєстрованийі у Луганській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 20.12.2012 року за № 442540004004248 (а.с.8-11, 12, 13). Пунктом 4 договору оренди встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 5121 грн. за рік, що становить 3% відсотки нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексу інфляції і становить. (а.с. 8). Згідно положень ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений законом строк. Судом встановлено, що на час розгляду справи у суді у відповідача перед позивачем існує заборгованість по орендній платі за 2012-2013 роки, що є порушенням законодавства, відповідно до якого використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Відповідно до п. "д" ст.141 Земельного кодексу України з врахуванням висновків Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є саме систематична несплата земельного податку або орендної плати. Згідно з ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами і застосуванні щодо даних правовідносин, на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст.24,25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкту оренди, яке істотно перешкоджає передбаченого договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. З огляду на ст.651 ЦК України, договір може бути змінено чи розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та інших випадках встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим договором друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору. Виплата орендарем орендної плати за договором є його основним обов'язком і невиконання якого є істотним порушенням умов договору, так як орендна плата для орендодавця є його стабільним джерелом доходу і при передачі землі в оренду орендодавець розраховує лише на її виплату. Таким чином, невиконанням свого зобов'язання відповідачем порушені права та інтереси позивача на отримання доходу у вигляді орендної плати. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору. Згідно частини першої ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до прав та обтяжень, що підлягають державній реєстрації відноситься право оренди земельної ділянки, а тому у разі припинення у особи права оренди земельної ділянки, підлягає скасуванню ї реєстрація цього права. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно квитанції № 89 від 08.12.2014 року судовий збір в сумі 243,60 грн. у повному обсязі сплачений [PERSON] при подачі позовної заяви до суду. Таким чином суд, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, присуджує стягнути з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд задовольняє вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. На підставі ст.530, 651, 782 ЦК України, ст.ст. 1, 15, 21, 24-25 ЗУ «Про оренду землі»,

Outcome: approved