Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

24 червня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №SUB7RM14330202 від 03 жовтня 2013 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 жовтня 2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" був укладений кредитно заставний договір на підставі якого [PERSON] отримав кредит у сумі 4212 грн. зі сплатою 0,12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач, скориставшись кредитними коштами, свої зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 11 травня 2016 року у [PERSON] виникла заборгованість по кредиту в сумі 11793,17 грн., яка складається із наступного: 4212 грн. - заборгованість за кредитом; 2,51 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 758,16 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 5782,73 грн. - пеня;. 1037,77 грн. штраф, з яких 500 грн. - фіксована частина, 537,77 грн. - процентна складова. У добровільному порядку [PERSON] не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів, процентів, комісії, пені та штрафу. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту та судовий збір в сумі 1378 грн., сплачений ним при зверненні з позовом до суду. Представник позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" Сафір Ф.О. в судове засідання не з'явився, під час звернення з позовом до суду заявив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає повністю, просив зменшити розмір нарахованої банком пені. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно, об'єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 03 жовтня 2013 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" з заявою-позичальника № SUB7RM14330202 (а.с. 6). Вказана анкета-позичальника є фактично договором, оскільки спрямована на встановлення цивільних прав та обов'язків сторін та відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Своїм підписом у вказаній вище заявці відповідач підтвердив, що ознайомився та погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку. Також він погодився з тим, що вказана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами являє між ним та банком кредитно заставний договір. Згідно вказаного договору банк надав [PERSON] кредит у сумі 4212 грн. строком на 10 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6, 17). Кредит [PERSON] було видано на наступні цілі: 3900 грн. шляхом безгатівкового перерахунку грошових коштівна поточний рахунок ТОВ Мобилочка (за придбання мобільного телефону, захисної плівки, карту пам'яті, стартовий пакет), а також у сумі 312 грн. для сплати єдиноразової винагороди. Згідно з п. 14 заяви-позичальника [PERSON] погодився, що при порушенні зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах. Відповідно до п. 2.4.5.1 Умов та правил при порушенні позичальником сплати заборгованості за кредитом, останній сплачує банк пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості. Згідно з п. 2.4.5.5 Умов та правил при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більше ніж на 90 днів, позичальник сплачує банку фіксований штраф у розмірі 500 грн.+ 5% від суми боргу. Позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав повністю, надавши [PERSON] кредит у сумі 4212 грн. на цілі, зазначені у заяві - позичальника № SUB7RM14330202 від 03 жовтня 2013 року. З наданого ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" розрахунку вбачається, що станом на 11 травня 2016 року у [PERSON] виникла заборгованість по кредиту в сумі 11793,17 грн., яка складається із наступного: 4212 грн. - заборгованість за кредитом; 2,51 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 758,16 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 5782,73 грн. - пеня;. 1037,77 грн. штраф, з яких 500 грн. - фіксована частина, 537,77 грн. - процентна складова (а.с. 5). Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується умовами договору та розрахунком позивача. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зідно роз'яснень, що містяться у п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). Крім того, суд враховує мотиви конституційно-правового аналізу правовідносин зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками у правовідносинах споживчого кредитування, викладені в п. 3 Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11 листопада 2013 року, зокрема про те, що наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. На підставі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Факт порушення [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної сплати кредитного боргу у строки, передбачені кредитно-заставним договором №SUB7RM14330202 від 03 жовтня 2013 року, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Разом з цим суд враховує, що [PERSON] є інвалідом 3 групи, не працює, на утриманні має неповнолітнього сина, також суд бере до уваги той факт, що позивач протягом тривалого часу, а саме з жовтня 2013 року, не сприяв своєчасному погашенню заборгованості по кредиту, відомості про що відсутні в матеріалах справи та, виходячи з принципів виваженості, розумності і справедливості, суд на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України вважає за необхідне зменшити розмір стягнення пені до 2000 грн. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про задоволення позову частково і необхідність стягнення з відповідача заборгованості по кредиту в сумі 4212 грн.; 2,51 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 758,16 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 2000 грн. - пені; 1037,77 грн. штрафу, з яких 500 грн. - фіксована частина, 537,77 грн. - процентна складова. Загальна сума, яка підлягає стягненню, становить 80-10,44 грн. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задволених позовних вимог. Таким чином стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 937,04 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial