Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON], відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" (далі ВАТ НАСК «Оранта») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної смертю потерпілого. Мотивуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що 15.11.2013р. близько 18.00год. [PERSON], керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-DEAWOO», держ. [NUMBER], по вул..Київській в м.Первомайську Миколаївської області порушив Правила дорожнього руху України та здійснив наїзд на пішохода [PERSON], яка переходила дорогу навпроти магазину «Нінель». В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON], яка є матір'ю позивача, отримала тілесні ушкодження, від яких невдовзі померла. На лікування та поховання матері позивач витратила 21696,85грн.: 9551,85грн. - на лікування, 2320грн. - на ритуальні послуги, 1725грн. - на проведення номінального обіду, 8100грн. - на спорудження надгробного пам'ятника. [PERSON] добровільно відшкодував 3000грн., отже сума витрат складає 18696,85грн. Крім того, смертю матері позивачу було завдано моральних страждань, які вона оцінює у 50 000грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ВАТ НАСК «Оранта», отже позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку понесені витрати на поховання матері, на спорудження надгробного пам'ятника та завдану моральну шкоду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов в частині стягнення витрат на поховання не визнав, вказуючи, що, оскільки його цивільно-правова відповідальність застрахована ВАТ НАСК «Оранта», отже страхова компанія повинна відшкодувати такі витрати. В частині стягнення моральної шкоди позов визнав частково на суму 15 000грн., вказуючи, що він не працює та має на утриманні непрацездатну престарілу мати. Представник відповідача ВАТ НАСК «Оранта» [PERSON] позов в частині стягнення витрат на поховання визнав частково на суму 16971,85грн., вказуючи, що витрати на поминальний обід в сумі 1725грн. не входять до витрат на поховання. Також він частково визнав позов в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 12 мінімальних розмірів заробітної плати на суму 13764грн. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. 15.11.2013р. близько 18.00год. [PERSON], керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-DEAWOO», держ. [NUMBER], по вул..Київській в м.Первомайську Миколаївської області порушив Правила дорожнього руху України на здійснив наїзд на пішохода [PERSON], яка переходила дорогу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких 28.11.2013р. померла. Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.08.2014р. [PERSON] визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та звільнений від відбування покарання на підставі п. «є» ст.. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014р. Потерпілим у справі визнано доньку [PERSON] - [PERSON] Цивільний позов був залишений без розгляду. Згідно поліса №АЕ/1255401 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі (а.с. 13) цивільна-правова відповідальність [PERSON] застрахована ВАТ НАСК «Оранта» та ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю встановлено у 100 000грн. Статтею 1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Відповідно до ст.. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 22.1 ст. 22 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, за участю забезпеченого транспортного засобу «ЗАЗ-DEAWOO», держ. [NUMBER], має відшкодовувати ВАТ НАСК "Оранта", як страховик. На лікування матері [PERSON] витратила 9551,85грн. (а.с.19-29), на ритуальні послуги з її поховання - 2320грн. (а.с. 30), на поминальний обід - 1725грн. (а.с.31), на установку пам'ятника - 8100грн. (а.с. 32), всього 21696 грн. 85 коп. В судовому засіданні сторони підтвердили, що [PERSON] добровільно відшкодував 3000грн., отже невідшкодовані витрати складають 18696,85грн. Стаття 2 закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Виходячи з наведеного визначення поняття «поховання» до витрат на поховання можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Отже, витрати на придбання продуктів харчування та проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, а відтак стягненню не підлягають. Таким чином, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню на суму 16971,85грн. (9551,85грн.+2320грн.+8100грн.-3000грн.). Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, кожен має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, і не пов'язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 1 частини 2 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно п.3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Враховуючи вище викладене суд, визнає доведеною наявність моральної шкоди, спричиненої позивачу, оскільки вона зазнала душевних страждань через непоправну втрату матері, змінився звичайний уклад її життя. Однак, враховуючи вище викладене, вимоги ч.2 ст.1193 ЦК України, суд вважає, що розмір моральної шкоди, визначений позивачем в розмірі 50 000грн., є завищеним, отже позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Згідно положень п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Оскільки розмір мінімальної заробітної плати на день настання страхового випадку становив 1147грн., то загальний розмір відшкодування, який може бути стягнутий з ВАТ НАСК "Оранта" на користь позивача в якості відшкодування моральної шкоди, не може перевищувати 13764 грн. (1147грн. х 12). Відповідач [PERSON] не працює, має на утриманні непрацездатну матір [PERSON], [INFO]. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 15 000грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, що відповідає принципу розумності і справедливості. На підставі ст.. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача витрат по сплаті судового збору за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди: з ВАТ НАСК «Оранта» в сумі 137,64грн. та з [PERSON] - 150грн. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на користь держави судовий збір в сумі 243,60грн.

Outcome: partial