Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

9 червня 2021 року рішенням Ржищівського міського суду Київської області задоволено частково позов [PERSON] до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції України, Служби безпеки України, Київської міської прокуратури, про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури. 18 червня 2021 року засобами поштового зв`язку представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій просив ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції України, Служби безпеки України, Київської міської прокуратури на користь позивача 51 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу в рівних частинах із кожного з відповідачів. 11 серпня 2021 року в судове засідання сторони та їхні представники не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належними чином. Неявка учасників справи у судове засідання не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Розглядаючи заяву суд враховує такі норми діючого законодавства України. Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч.1 п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч.ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, 9 червня 2021 року під час судових дебатів, представник позивача заявив про те, що в зв`язку з розглядом даної справи позивач [PERSON] поніс витрати на правничу допомогу та повідомив, що докази понесених судових витрат будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення. 14 червня 2021 року засобами поштового зв`язку представником позивача було направлено до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, яка надійшла до суду 18 червня 2021 року (а.с. 29 т. 3). До заяви представник позивача додав копію Договору про надання правничої допомоги № 01_08_20/10 від 1 серпня 2020 року, копію Додаткової угоди № 1 від 1 вересня 2020 року до Договору про надання правничої допомоги № 01_08_20/10 від 1 серпня 2020 року, копію Акту приймання-передачі наданих правових послуг від 11 червня 2021 року та докази надсилання заяви з додатками учасникам справи. Відповідно до умов п. 1.1 Договору про надання правничої допомоги № 01_08_20/10 від 1 серпня 2020 року Адвокатське бюро «Олександра Литвина», в особі адвоката Литвина О.О., який діє на підставі статуту, прийняло на себе зобов`язання надати [PERSON] правничу допомогу (а.с. 14-19 т. 3). За умовами п. 3 цього Договору, за виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених п. 1 даного Договору, [PERSON] зобов`язався сплатити вартість правових послуг, розмір та порядок оплати яких визначаються Додатковими угодами до даного договору. Згідно Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 01_08_20/10 від 1 серпня 2020 року, вартість правничої допомоги за даним Договором у Ржищівському міському суді Київської області становить 51 000,00 грн. (а.с. 20-21 т. 3). Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує обставини, визначені ст. 137 ЦПК України, зокрема й те, що зменшення розміру витрат на правничу допомогу відбувається за клопотанням сторони. Втім, незважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, відповідне клопотання відповідачі на адресу суду не направили. Відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суд Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. У рішення ЄСПЛ, ухваленому в справі "Бєлоусов проти України", констатовано, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є "фактичног понесеними", оскільки заявник має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Враховуючи вищевикладене та встановлений ст. 12 ЦПК України принцип змагальності сторін, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, яким вирішити питання про судові витрати на професійну правничу допомогу та стягнути з Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції України, Служби безпеки України, Київської міської прокуратури на користь [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 51 000,00 грн. в рівних частинах із кожного з відповідачів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved