Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати незаконною постанову від 11 вересня 2014 року , винесену старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області прокуратури Сумської області молодшим радником юстиції [PERSON], про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства чи прокуратури, в частині відмови у визначенні розміру витрат на правову допомогу, стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь [PERSON] 44700 грн. в рахунок відшкодування витрат , понесених за надання юридичної допомоги, наданої під час кримінального переслідування, стягнути судові витрати за надання правової допомоги в сумі 2000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 11 вересня 2014 року старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області прокуратури Сумської області молодшим радником юстиції [PERSON] винесено постанову про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства чи прокуратури. Відповідно до зазначеної постанови йому визначено розмір відшкодування шкоди, завданої йому незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства чи прокуратури у розмірі 74 314, 48 грн. неодержаного заробітку за час перебування під вартою з моменту звільнення у звязку із засудженням до закриття стосовно нього кримінального провадження. У задоволенні вимог щодо відшкодування витрат на правову допомогу відмовлено. Підставою для відмови у задоволенні вимог позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу вказано те, що [PERSON] не надано відомостей про обумовлену адвокатом та клієнтом суму гонорару та її фіксування. Угоди про надання правової допомоги, на підставі яких адвокат [PERSON] брала участь у справі як захисник [PERSON], містять посилання на визначення розміру гонорару за домовленістю , однак жодних додаткових документів щодо розміру відповідних виплат (додаткові угоди, додатки до угод про надання правової допомоги тощо), відсутні. Крім того, надані [PERSON] копії угод про надання правової допомоги з адвокатом [PERSON] містять, на думку відповідача, суперечності щодо визначення розміру гонорару, а квитанції складено у довільній формі. Вважає, що постанова прокурора в частині відмови у визначенні розміру відшкодування витрат на правову допомогу є протиправною, а вимоги [PERSON] щодо відшкодування витрат на правову допомогу підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 20 серпня 2009 року прокуратурою м. Суми відносно [PERSON], як оперуповноваженого сектору карного розшуку Зарічного РВ СМУ УМВС України в Сумській області порушено кримінальну справу за ч. 2 ст. 368 КК України . [PERSON] затриманий 20.08.2009 о 14.00 год. Запобіжний захід - взяття під варту підозрюваному [PERSON] обрано 28.08.2009. [PERSON] 26 серпня 2009 року безпідставно пред'явлене обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, якого він не вчиняв. Крім того, 19.01.2010 року [PERSON] безпідставно предявлено обвинувачення за ч. 2 ст. 365 КК України. Провадження у кримінальній справі за його обвинуваченням тривало з 20.08.2009 по 30.05.2014 і закінчилося закриттям кримінального провадження у звязку з відсутністю в діях [PERSON] ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 368, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 364 КК України. За цей період у лютому 2010 року справу стосовно [PERSON] за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 368 КК України було спрямовано на розгляд до Зарічного районного суду м. Суми із обвинувальним висновком. Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 13.08.2010 [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 365, ч.2 ст. 189 КК, 70 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати певні посади або займатися певною діяльністю у сфері проходження як публічної служби, так і служби у правоохоронних органах на строк 3 роки., з конфіскацією майна, крім житла. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 02.11.2010 зазначений вирок Зарічного районного суду м. Суми скасовано з направленням справи на новий судовий розгляд. За наслідками нового судового розгляду вироком Зарічного районного суду м. Суми від 06.01.2012 [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 368, 70 КК України на 1 рік 7 місяців і 9 днів позбавлення волі із позбавленням права займати певні посади або займатися певною діяльністю у сфері проходження як публічної служби, так і служби у правоохоронних органах на строк 3 роки. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 12.04.2012 вирок Зарічного районного суду м. Суми від 06.01.2012 залишено в силі. Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 лютого 2013 року ухвалу Апеляційного суду України від 12.04.2012, якою залишено в силі вирок Зарічного районного суду Сумської області від 06.01.2012 стосовно [PERSON] за ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 368 КК України, скасовано з направленням справи на новий апеляційний розгляд. Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 23.05.2013 скасовано вирок Зарічного районного суду Сумської області від 06.01.2012 стосовно [PERSON] за ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 368 КК України, справу направлено для провадження додаткового розслідування. За наслідками проведення додаткового розслідування постановою прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Сумської області юриста 1 класу [PERSON] від 30.05.2014 кримінальні провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань стосовно [PERSON] за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 368, ч.5 ст. 27 - ч. 3 ст. 364 КК України закрито у звязку з відсутністю у його діяннях складу вказаних кримінальних правопорушень. Зазначена постанова набрала законної сили. Звертаючись до прокуратури із заявою про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства чи прокуратури, [PERSON] підготував відповідну заяву, до якої долучив копію постанови про закриття кримінального провадження, копію реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42013200010000115 від 06.06.2014 стосовно [PERSON] та [PERSON], копію постанови Зарічного районного суду м. Суми від 29.03.2011 про зміну [PERSON] запобіжного заходу з тримання під вартою на підписку про невиїзд, копію трудової книжки, копію довідки про приступання до виконання службових обовязків [PERSON] З 30.03.2011, копію наказу № 73 о/с від 16.05.2012 про звільнення [PERSON], копію листа УМВС України в Сумській області № 2/4 П-123 від 23.06.2014, копію довідки про розмір отриманого гонорару адвокатом [PERSON], копії квитанцій про оплату послуг адвоката [PERSON], копії угод про надання правової допомоги. Однак, у задоволенні заяви відмовлено, про що винесена відповідна постанова. Тому звернувся до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, пояснила обставини, викладені в ньому. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вважає, що договори про надання юридичних послуг адвокатами [PERSON] та [PERSON] клієнту [PERSON] не можна вважати укладеними, розрахунки суми гонорару за надану правову допомогу не відповідають вимогам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Прокурор правомірно дійшов до обґрунтованого висновку про неможливість достовірного визначення розміру суми, належної до відшкодування [PERSON] у звязку з оплатою послуг адвокатів [PERSON] та [PERSON] Постанова від 11 вересня 2014 року , винесена старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області прокуратури Сумської області молодшим радником юстиції [PERSON], про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства чи прокуратури, в частині відмови у визначенні розміру витрат на правову допомогу винесена у відповідності до вимог закону. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився, однак, в поясненнях, наданих раніше позовні вимоги не визнавали. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що 20 серпня 2009 року прокуратурою м. Суми відносно [PERSON], як оперуповноваженого сектору карного розшуку Зарічного РВ СМУ УМВС України в Сумській області порушено кримінальну справу за ч. 2 ст. 368 КК України . [PERSON] затриманий 20.08.2009 о 14.00 год. Запобіжний захід - взяття під варту підозрюваному [PERSON] обрано 28.08.2009. [PERSON] 26 серпня 2009 року пред'явлене обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України. Крім того, 19.01.2010 року [PERSON] предявлено обвинувачення за ч. 2 ст. 365 КК України. Провадження у кримінальній справі за його обвинуваченням тривало з 20.08.2009 по 30.05.2014 і закінчилося закриттям кримінального провадження у звязку з відсутністю в діях [PERSON] ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 368, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 364 КК України. За цей період у лютому 2010 року справу стосовно [PERSON] за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 368 КК України було спрямовано на розгляд до Зарічного районного суду м. Суми із обвинувальним висновком. Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 13.08.2010 [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 365, ч.2 ст. 189 КК, 70 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати певні посади або займатися певною діяльністю у сфері проходження як публічної служби, так і служби у правоохоронних органах на строк 3 роки., з конфіскацією майна, крім житла. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 02.11.2010 зазначений вирок Зарічного районного суду м. Суми скасовано з направленням справи на новий судовий розгляд. За наслідками нового судового розгляду вироком Зарічного районного суду м. Суми від 06.01.2012 [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 368, 70 КК України на 1 рік 7 місяців і 9 днів позбавлення волі із позбавленням права займати певні посади або займатися певною діяльністю у сфері проходження як публічної служби, так і служби у правоохоронних органах на строк 3 роки. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 12.04.2012 вирок Зарічного районного суду м. Суми від 06.01.2012 залишено в силі. Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 лютого 2013 року ухвалу Апеляційного суду України від 12.04.2012, якою залишено в силі вирок Зарічного районного суду Сумської області від 06.01.2012 стосовно [PERSON] за ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 368 КК України, скасовано з направленням справи на новий апеляційний розгляд. Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 23.05.2013 скасовано вирок Зарічного районного суду Сумської області від 06.01.2012 стосовно [PERSON] за ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 368 КК України, справу направлено для провадження додаткового розслідування. За наслідками проведення додаткового розслідування постановою прокурора у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Сумської області юриста 1 класу [PERSON] від 30.05.2014 кримінальні провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань стосовно [PERSON] за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 368, ч.5 ст. 27 - ч. 3 ст. 364 КК України закрито у звязку з відсутністю у його діяннях складу вказаних кримінальних правопорушень. Зазначена постанова набрала законної сили (матеріали кримінального провадження № 42013200010000115 відносно [PERSON]. ( а.с.50-55 ). Звертаючись до прокуратури із заявою про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства чи прокуратури, [PERSON] підготував відповідну заяву, до якої долучив копію постанови про закриття кримінального провадження, копію реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42013200010000115 від 06.06.2014 стосовно [PERSON] та [PERSON], копію постанови Зарічного районного суду м. Суми від 29.03.2011 про зміну [PERSON] запобіжного заходу з тримання під вартою на підписку про невиїзд, копію трудової книжки, копію довідки про приступання до виконання службових обовязків [PERSON] З 30.03.2011, копію наказу № 73 о/с від 16.05.2012 про звільнення [PERSON], копію листа УМВС України в Сумській області № 2/4 П-123 від 23.06.2014, копію довідки про розмір отриманого гонорару адвокатом [PERSON], копії квитанцій про оплату послуг адвоката [PERSON], копії угод про надання правової допомоги (а.с.17-20). 11 вересня 2014 року старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області прокуратури Сумської області молодшим радником юстиції [PERSON] винесено постанову про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства чи прокуратури. Відповідно до зазначеної постанови [PERSON] визначено розмір відшкодування шкоди, завданої йому незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства чи прокуратури у розмірі 74 314, 48 грн. неодержаного заробітку за час перебування під вартою з моменту звільнення у звязку із засудженням до закриття стосовно нього кримінального провадження. У задоволенні вимог щодо відшкодування витрат на правову допомогу відмовлено. Підставою для відмови у задоволенні вимог позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу вказано те, що [PERSON] не надано відомостей про обумовлену адвокатом та клієнтом суму гонорару та її фіксування. Угоди про надання правової допомоги, на підставі яких адвокат [PERSON] брала участь у справі як захисник [PERSON], містять посилання на визначення розміру гонорару за домовленістю , однак жодних додаткових документів щодо розміру відповідних виплат (додаткові угоди, додатки до угод про надання правової допомоги тощо), відсутні. Згідно ст.1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Відповідно до ст.2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, зокрема: закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Згідно ст. 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" передбачено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій. Відповідно до частини 4 цього Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Згідно ст. 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. Відповідно до пункту 6 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратурі та Міністерства фінансів України від 04.03.96 року №6/5/3/41, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 6 березня 1996 року за №106/1131 громадянинові, а у разі його смерті - його спадкоємцям відповідний орган, зазначений у п. 11 цього Положення, одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства або з копією виправдувального вироку, що набрав законної сили, або постановою (ухвалою) суду (судді) направляє повідомлення, в якому роз'яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав. Вимогами пункту 11 цього Положення передбачено, що для визначення розміру шкоди, переліченої в пп. 1, 3, 4 ст. 3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися: при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ. Генеральної прокуратури і Служби безпеки України відповідно до цих органів (а.с.55). Передбачене пунктом 6 вказаного Положення повідомлення позивачу не направлялося . Як встановлено судом 24.08.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання юридичних послуг адвоката зі строком дії договору до 31.12.2009 року . Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42013200010000115 від 06.06.2013 року п.43 24.08.2009 року винесена постанова про допуск адвоката [PERSON] як захисника [PERSON] до участі у справі (а.с.39). Відповідно до договору щодо надання юридичних послуг адвокатом від 09.07.2012 року [PERSON] здійснювала представництво інтересів [PERSON] у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних та кримінальних справ при розгляді касаційної скарги на вирок Зарічного районного суду м.Суми від 06.01.2012 року. Строк дії договору до 31.12.2012 року (а.с.27) . Згідно розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу адвокатом [PERSON] [PERSON] відповідно до угоди про надання правової допомоги від 24.08.2009 надано правову допомогу в сумі 34500 грн. . Вказаний розрахунок підписаний сторонами (а.с.21-23). Відповідно до договору щодо надання правової допомоги від 22.03.2013 року [PERSON] здійснювала представництво інтересів [PERSON] у кримінальній справі відносно [PERSON] та [PERSON] за ч.1 ст.365, ч.2 ст.368 КК України. (а.с.28-29) . Згідно розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу адвокатом [PERSON] [PERSON] відповідно до угоди про надання правової допомоги від 22.03.2012 надано правову допомогу в сумі 10200 грн. . Вказаний розрахунок підписаний сторонами (а.с.24-26). Копії квитанцій про оплату послуг адвоката [PERSON] на суму 34500 грн. та [PERSON] на суму 10200 грн. приєднані до матеріалів наглядового провадження про кримінальному провадженню № 42013200010000115 стосовно [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що з 24.08.2009 року по 18.09.2012 року адвокат [PERSON] здійснювала захист [PERSON] в рамках вищезазначеного провадження, а адвокат [PERSON] здійснювала захист позивача з 23.03.2013 року по 28.05.2014 року. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказів, які б спростували вимоги позивача, відповідачем не надано. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved