Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання, як повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позивач зазначив, що відповідач є його батьком. Зараз він навчається на першому курсі Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ ІV рівня акредитації, денного відділення за державним замовленням. Навчається безкоштовно. Термін закінчення навчання -серпень 2023 року. В зв`язку з навчанням він не працює, самостійного доходу немає. У нього виникають витрати пов`язані з навчальним процесом, на його особисті потреби, засоби гігієни, витрати на квитки додому. Він не може повністю матеріально себе забезпечувати і потребує допомоги батьків. Його мати, [PERSON] надає матеріальну допомогу наскільки це можливо - близько 4000 гривень щомісячно, але її недостатньо. Зазначає що батько має можливість надавати йому матеріальну допомогу, але самоусунувся від зазначеного обов"язку. Просить стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання на період його навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення 23 років, за умови продовження навчання. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечує щодо стягнення з нього на користь позивача 500 гривень щомісячно аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Заперечення мотивує тим, що джерелом його доходу є пенсія по інвалідності в сумі 2100 гривень, доходи з оренди двох земельних ділянок. Також повинен здійснювати щомісячні постійні витрати - сплачувати комунальні платежі, придбавати ліки, продукти харчування. У 2020 році уклав договір емфітевзісу щодо ще однієї земельної ділянки, отримавши одноразово 100000 гривень. Разом з тим, був змушений витрачати ці кошти на лікування, похорон матері, придбання вугілля, тощо. Наразі цих коштів немає. Представник відповідача проти позову заперечив, покладаючись на зазначені відповідачем підстави. Допитана під час судового розгляду свідок [PERSON] пояснила що є матір"ю позивача. Щомісячно вона сплачує близько 4000 гривень на витрати сина, які полягають в наступному. Хоча син і перебуває на повному державному забезпеченні, стипендію отримує близько 200 гривень, разом з тим, з врахуванням казарменного положення перебування сина на навчанні, щотижня йому необхідно робити стрижку вартістю 100 гривень, купувати засоби для гоління та особистої гігієни, шкарпетки, футболки, спеціальне взуття, спортивну форму. Також в разі перебування сина на патрулюванні, він не встигає їсти за розпорядком у казармі, а змушений харчуватися за власний рахунок. Також необхідні кошти для приїзду додому раз місяць чи рідше. Допитаний під час судового розгляду свідок [PERSON] пояснив, що дійсно у 2020 році передав відповідачу за договором емфітевзісу 100000 гривень. Така виплата є разовою та в майбутньому за умовами такого договору жодних виплат проводитися не буде. 18.06.2021 року відкрито провадження по справі. (а.с.15). 29.07.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.64). Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких підстав. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов`язку матері, батька утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання. Встановлено, що [PERSON] , позивач по справі, є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Позивач навчається на першому курсі Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ ІV рівня акредитації, денного відділення за державним замовленням для отримання вищої освіти ступеня «бакалавр». Курсант перебуває на утриманні вищого навчального закладу. Термін закінчення денної форми навчання серпень 2022 року, що підтверджується довідкою виданою відділом кадрового забезпечення Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ. (а.с.8) За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що він продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, оскільки не працює, не має можливості працювати в зв"язку з перебуванням на казарменному положенні, самостійного доходу не має. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що у відповідача немає інших дітей та непрацездатних членів сім`ї яких він повинен утримувати. Згідно наданої відповідачем довідки МСЕК, він має третю групу інвалідності загального захворювання по зору безтерміново, отримує щомісячно пенсію по інвалідності, з березня 2021 року її розмір становить 2200 гривень. (а.с.28,33). Також щорічно відповідач отримує дохід у виді орендної плати за оренду двох належних йому ділянок, відповідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України, відповідач отримав у 2020 році 18633 гривні такого доходу від ТОВ "Дружба - 5" та 12000 гривень від ФГ "Олена - 85", у 2021 році 1 квартал - 18634 гривні орендної плати від ТОВ "Дружба - 5". (а.с. 35) Суд не враховує твердження представника позивача про наявність у відповідача коштів для задоволення в повному обсязі позовних вимог та стягнення аліментів щомісячно у розмірі 4000 гривень за рахунок отриманого доходу у сумі 100000 гривень за договором емфітевзісу, оскільки такі кошти отримані відповідачем одноразово у 2020 році, відтак не можуть рахуватися як доходи і за 2021 рік. З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку, що відповідач може надавати допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, і з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 800 гривень щомісячно. На думку суду такий розмір утримання забезпечить інтереси повнолітнього сина з урахуванням його потреби у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням та не поставить відповідача у занадто скрутне матеріальне становище, оскільки в його розпорядженні залишиться більше ніж 3/4 частини його доходу, враховуючи дохід за рік: 18634 гривні оренди +12000 гривень оренди + 26400 гривень пенсії по інвалідності. З урахуванням положень статей 191, 199 Сімейного кодексу України суд присуджує аліменти від дня пред`явлення позову і до припинення позивачем навчання, але не більше, ніж до досягнення ними 23 років. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial