Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Орган опіки і піклування Костопільської міської ради Рівненської області з позовом про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над неповнолітньою дитиною та стягнення аліментів, в якому просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] , встановити над нею опіку та призначити опікуном [PERSON] та стягнути з відповідачів аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] у розмірі з кожного по 1500 грн., щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вона має онуку [PERSON] , [INFO] . Батьками дитини є її донька [PERSON] та [PERSON] . Позивач зазначає, що на цей час її онука [PERSON] проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідачі по справі, які є батьками дитини, не належним чином виконують свої батьківські обов`язки, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкуються з дитиною, не дбають про неї, не цікавляться її життям, не надають матеріальної допомоги на її утримання. Належні умови для проживання і розвитку створює для неї саме позивач, адже саме з нею проживає неповнолітня [PERSON] . Враховуючи викладене просить суд задовольнити її позовні вимоги. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, відмовилася від позовної вимоги, щодо встановлення опіки над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] та призначення її опікуном, решту позовних вимог просила суд задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Вказала, що не заперечує щодо ухвалення у справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , повторно, в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку. Представник Органу опіки та піклування Костопільської міської ради Рівненської області - Козлюк О.М. в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . Враховуючи думку позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідачів про дату та час розгляду справи, суд дотримуючись вимог ст. 280 ЦПК України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів та ухвалення заочного рішення по справі. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої серії [NUMBER] від 22.02.2005 року (а.с.11). В судовому засіданні було встановлено, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом з її бабусею [PERSON] за адресою [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Судом встановлено, що мати неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , але по місцю реєстрації не проживає більше 5-ти років, що підтверджується довідкою № 2007/02-08 від 23.03.2021 року, яка видана виконкомом Костопільської міської ради Рівненського району Рівненської області (а.с.17) та довідкою № 2017/02-08 від 23.03.2021 року (а.с.25). На цей час місце проживання [PERSON] невідоме. Відповідач [PERSON] , також, разом з дитиною [PERSON] , не проживає, зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки-характеристики № 2018/02-08 від 23.03.2021 року, яка видана Виконавчим комітетом Костопільської міської ради, [PERSON] на підвідомчій території не зареєстрований і не проживає більше 5-ти років. На даний час місце проживання невідоме (а.с.26). З довідки Яполотської сільської ради від 19 березня 2021 року, вбачається, що з 2014 року і на цей час позивач [PERSON] приймає участь у вихованні дитини [PERSON] , 2005 року народження (а.с.15). З Акту обстеження матеріально-побутових умов та умов виховання в сім`ї від 26 лютого 2021 року встановлено, що [PERSON] проживає удвох з онукою [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] . Умови проживання для дитини задовільні. Вказано, що [PERSON] проживає разом з бабусею з 10 років. Батьки розлучені, проживають окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надають. (а.с.27). Встановлено, що [PERSON] є ученицею 10-го класу Золотолинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. З інформації наданої Золотилинською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів від 25.03.2021 року № 01-26/76, встановлено, що батьки неповнолітньої [PERSON] батьківські збори не відвідували, у період 2020-2021 навчального року навчанням дитини не цікавилися. Фактично вихованням дитини займається бабуся (а.с.18). Згідно психолого-педагогічної характеристики [PERSON] , 2005 року народження, яка підписана класним керівником [PERSON], практичним психологом [PERSON] та директором школи А.Волинець, батьки неповнолітньої [PERSON] нехтують вихованням дитини та погано впливають на неї (а.с.16). Факт ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків відносно дочки [PERSON] , в судовому засіданні також підтвердили свідки. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є рідним братом відповідачки [PERSON] , підтвердив той факт, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків відносно їхньої доньки [PERSON] . Вказав, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з [PERSON] , десь близько з 4 класу, батьки дитину не відвідують. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні вказала, що вона є сусідкою позивачки [PERSON] . Показала, що неповнолітня [PERSON] з 4 класу проживає разом з її бабусею [PERSON] , батьки разом з дитиною не проживають. Зазначила, що матеріально утримує дитину позивачка. У відповідності до ст. 171 СК України, судом було заслухано думку неповнолітньої [PERSON] , яка повідомила, що мама з татом не цікавляться її життям, успіхами в школі, не спілкуються з нею, на телефонні дзвінки не відповідають. Висловила бажання надалі проживати з бабусею та не заперечувала проти позбавлення батьків батьківських прав. Встановлено, що згідно наказу №9 від 22.03.2021 Служби у справах дітей Костопільської міської ради Рівненської області "Про взяття [PERSON] на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах" [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку із проживанням у сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків з вихованням дитини (а.с.24). Згідно Висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав за № 3690/02-08 від 19 травня 2021 року, орган опіки та піклування Костопільської міської ради вважає за доцільне позбавлення громадян [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.46-48). Зазначені обставини, суд розцінює як неналежне виховання та догляд за дитиною, нехтування своїми обов`язками зі сторони матері та батька. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. На підставі наведеного, враховуючи той факт, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток неповнолітньої [PERSON] , яка є їхньою дитиною, її навчанням, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти, що підтверджується як матеріалами справи, так і показами свідків, суд дійшов висновку про необхідність позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, способом виконання батьками обов`язку утримання дитини, за рішенням суду є аліменти, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. В силу ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 01 грудня - 2618 гривень. При таких обставинах суд, вважає необхідним стягнути з відповідачів аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] у розмірі 1500 грн. щомісячно з кожного, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Також, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідачів слід стягнути солідарно у дохід держави судовий збір у розмірі 1816 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved