Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

12.02.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до Національного університету кораблебудування імені Адмірала Макарова з вимогами про: визнання дій Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова щодо нарахування заборгованості за навчання незаконними; зобов`язання Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова повернути диплом бакалавра [NUMBER] та Додаток до нього; стягнення з Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень. В обґрунтування своїх вимог, поззивач посилається на те, що згідно ч.7 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як учасник бойових дій, мав намір безкоштовно здобути другу вищу освіту за спеціальністю «Правознавство», При цьому, працівником приймальної комісії Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова, позивачу було роз`яснено, що після укладання контракту університет надсилає запит до Міністерства освіти і науки України на персональне погодження моєї кандидатури з наданням пільгового бюджетного місця на обраній спеціальності, або у випадку відмови, в разі вивільнення бюджетного місця, ВНЗ здійснює моє переведення з контрактної форми навчання на бюджет. З дати підписання контракту на навчання, 30 серпня 2019 року, позивач не складав ЗНО, іспитів, не проходив співбесід чи будь-яких вступних фахових випробувань та до навчання не приступив взагалі. Відповідач, незважаючи на неодноразові прохання позивача, до цього часу не повернув оригінал диплому з додатком. 27.04.2020 позивач під диктовку представника деканату Дубової К.А. написав заяву про відрахування з числа студентів. Вважає, що з аналізу укладеного між сторонами договору слідує, що договір передбачає авансування замовником вартості освітніх послуг та обов`язок виконавця фактично надати такі освітні послуги. При цьому, підставами для стягнення із замовника (студента) вартості освітніх послуг є факт надання виконавцем відповідних освітніх послуг, які йому не надавалися. Крім того, зазначає, що оскільки йому не було повернуто оригінал диплому бакалавра, не мав можливості влаштуватися в інший вищий навчальний заклад для продовження навчання, чим було порушено його право на здобуття вищої освіти, та позбавлено можливості влаштуватися на краще місце роботи, що створює постійні незручності та переживання з цього приводу, моральну шкоду оцінив в 10 000 гривень. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 16.02.2021 року матеріали справи передано для розгляду судді Саламатіну О.В. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.06.2020 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом. 12.04.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому позов не визнає, вважає вказану позовну заяву неправомірною, безпідставною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, позовні вимоги - не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому, на думку Відповідача, не можуть бути задоволені судом. Вказує, що 30.08.2019 року позивач добровільно уклав Договір про надання освітніх послуг № 193ГП во-12. В подальшому, позивач написав заяву про відрахування з числа студентів за власним бажанням, у зв`язку з неможливістю продовження навчання на підставі якої його і було відраховано. При цьому, ніяких перепон для отримання позивачем своїх документів не було і немає, він міг скористатися такою можливістю у будь-який час, хіба що враховуючи вимоги обмежень щодо відвідування закладів освіти здобувачами в умовах карантину. Враховуючи, що Позивача було відраховано 27.04.2020 р., за термін, протягом якого він був одержувачем послуги (студентом), йому нараховано заборгованість у сумі 7840, 00 грн., - з розрахунку за V семестр та 4 місяці VI семестру, яка залишається не сплаченою позивачем. Вказує, що з боку відповідача не здійснено по відношенню до позивача ніяких незаконних дій або бездіяльності, які б привели до моральних чи фізичних страждань, йому не було відмовлено в отриманні документів, не було встановлено ніяких незаконних вимог, а позовна заява не містить доказів на підтвердження неправомірних дій чи бездіяльності зі сторони відповідача, чи наявності його вини. 19.04.2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує на подачу відповідачем відзиву з порушенням встановленого в ухвалі від 09.06.2020 року строку, оскільки відзив на позовну заяву Відповідачем було надіслано 06.04.2021 року (лише на дев`ятнадцятий день) та без зазначення поважної причини даного порушення встановленого строку, за такого просить не брати до розгляду відзив відповідача на позовну заяву. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, вказав, що жодних послуг відповідач йому не надав, незаконно утримує оригінал диплому про вищу освіту, наполягав на задоволенні позову. Додатково надав заяву про компенсацію витрат пов`язаних з прибуттям до суду та просив стягнути 763,71 грн. - вартість витрачених коштів для прибуття в судове засідання. В судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечували з підстав наведених у відзиві, зазначали про наявність договірних відносин між сторонами та, що всі дії відповідачем були вчинені у відповідності до норм законодавства та керівних документів. Позивач не з`являвся для отримання оргиіналу диплому про вищу освіту, а пересилання поштою вказаних документів заборонено. Суд, заслухавшии сторін та їх представників, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 19.08.2019 року, позивач звернувся із заявою до відповідача про допуск до участі у конкурсному відборі за заочною формою навчання для здобуття ступеня бакалавра на основі освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра за напрямом 081 Право. 30.08.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання освітніх послуг №193ГП во-12 (далі - Договір), відповідно до умов якого Відповідач зобов`язувався за рахунок коштів Позивача (виступає як Одержувач та Замовник) здійснити надання останньому освітньої послуги та підготувати бакалавра з права по заочній формі навчання протягом п`яти (V- IX) семестрів (нормативний термін на базі першої вищої освіти). У пункті 5 Договору вказано загальну вартість за весь строк навчання та розміри оплати за кожен семестр окремо. Наказом №835-уч від 30.08.2019 року відповідача було зараховано на навчання з 01 вересня 2019 р. студентом третього курсу, групи 3511з, факультету морського права заочної форми навчання для здобуття ступеня «бакалавр» на нормативний термін для здобуття другої вищої освіти за кошти юридичних та фізичних осіб. 27.04.2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про відрахування з числа студентів за власним бажанням, у зв`язку з неможливістю продовження навчання. 27.04.2020 року наказом № 262уч позивача було відраховано за власним бажанням. 22.06.2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив вилучити його з наказу про зарахування студентом ІІІ курсу групи №3511з заочної форми навчання спеціальності "Право" за власним бажанням та просив повернути йому оригінал диплому про базову вищу освіту [NUMBER] від 30.06.2003 року та додаток до нього. 01.07.2020 року відповідач за вих. №69-25/2049, надав відповідь на вказану заяву позивача, в якій вказав, що останній вже відрахований за власним бажанням, а виключення з наказу про зарахування можливе лише на стадії прийому документів, до початку освітнього процесу. Також повідомив про наявну заборгованість за навчання у сумі 7840 грн. Згідно довідки від 29.06.2020 року №69-25/1, заборгованість позивача перед відповідачем згідно договору №19ЗГПво 12 за період навчання з 01.09.2019 року по 27.04.2020 року складає 7840,00 грн. Щодо наявності у позивача пільги та порядку її реалізації суд зазначає таке. Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення учасника бойових дій на ім`я [PERSON] від 13 лютого 2019 року №206016. Частиною 7 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що Держава забезпечує учасникам бойових дій та їх дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти у державних та комунальних закладах освіти. При цьому, частиною 9 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2016 р. № 975 було затверджено "Порядок та умови надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти", далі - Порядок та умови. При цьому, суд зауважує, що у відповідності до вимог абзацу третього пункту 8 Порядку та умов, державна цільова підтримка певного виду надається за рішенням керівника закладу освіти. Відповідно до Умов прийому на навчання до закладів вищої освіти України в 2019 році затверджених наказом МОН України 11 жовтня 2018 року № 1096 (далі - Умови), Інформаційних матеріалів щодо документів осіб, які мають право на спеціальні умови вступу (лист МОН № 1/9-383 від 13.06.2019 р.) та Наказу МОН Про затвердження форм документів з підготовки фахівців у закладах вищої освіти від 13.02.2019 р. № 179 (Форма № Н-1.01.3.2 «Спеціальні умови щодо участі у конкурсному відборі під час вступу для здобуття вищої освіти»), визначені спеціальні (пільгові) умови участі в конкурсному відборі на здобуття вищої освіти для певних категорій громадян. Враховуючи статус Позивача, для нього спеціальною умовою була участь у конкурсному відборі за іспитами та/або квотою-1, квотою-2 (п. 1 розділу VIII Умов). Особи, визнані постраждалими учасниками Революції Гідності, учасниками бойових дій відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у тому числі ті з них, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової служби) в порядку, визначеному відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, проходять вступні випробування у формі вступних іспитів (замість зовнішнього незалежного оцінювання) та в разі отримання кількості балів за кожний з них не менше ніж встановлений закладом вищої освіти мінімальний рівень допускаються до участі в конкурсному відборі (включаючи вступників на навчання для здобуття ступеня бакалавра за спеціальностями 051 «Економіка» та галузі знань 07 «Управління та адміністрування» на основі освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста), під час вступу для здобуття вищої освіти на основі повної загальної середньої освіти. Позивач подав документи для зарахування на навчання на базі документа про вищу освіту (диплома бакалавра), на заочну форму навчання на нормативний термін (на третій курс рівня бакалавр, прийом на який здійснювався у 2017 році). Відповідно до п. 2 розділу IV, Прийом на навчання за кошти державного бюджету (за державним замовленням) здійснюється на спеціальності та форми здобуття освіти відповідно, за якими воно сформовано Кабінетом Міністрів України. Міністерство освіти і науки України, інші державні замовники визначають з окремих спеціальностей переліки предметних спеціальностей та спеціалізацій, за якими здійснюються формування та розміщення державного замовлення, відповідно до Переліку наказів Міністерства освіти і науки України, якими визначаються предметні спеціальності та спеціалізації окремих спеціальностей, за якими здійснюються формування та розміщення державного замовлення. За планом прийому 2019 року бакалаврів за заочною формою навчання для спеціальності 081 Право, бюджетних місць виділено не було . Таким чином, у керівника відповідача, законних підстав для надання позивачу державної цільової підтримки у вигляді повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів бакалаврів за заочною формою навчання для спеціальності 081 Право в 2019 році, не було. Щодо вимоги про визнання нарахування заборгованості за навчання незаконною та заобов`язання повернути диплом бакалавра [NUMBER] та Додаток до нього, суд зазначає таке. Відповідно до п. 3.1. Договору 193ГП во-12 Замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених Договором. Одержувач зобов`язаний дотримуватися обов`язків, передбачених статтею 63 Закону України "Про вищу освіту" (п.4.1). Відповідно до п. 5.4. Замовник вносить плату за перший семестр у розмірі 4900 гривень, яка здійснюється не пізніше 10.09.2019 р. на підставі наказу про зарахування Одержувача до НУК ім. адм. Макарова. Наступні посеместрові платежі здійснюються: до 01 лютого за весняний семестр і до 01 серпня за осінній семестр відповідного року навчання (п. 5.5.). Згідно з п. 4.2. Договору, Одержувач зобов`язаний письмово у місячний строк з початку нового семестру повідомити Виконавця про відмову від подальшого навчання або про неможливість відвідувати заняття і в цьому випадку оформити передбачені документи - заяву про надання академічної відпустки або заяву про відрахування з числа студентів за власним бажанням. Відповідно до приписів частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач, в порушення приписів пунктів 3.2. та 4.2 не повідомляв відповідача про неможливість відвідувати заняття або про відмову від подальшого навчання. Лише 27.04.2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про відрахування з числа студентів за власним бажанням, у зв`язку з неможливістю продовження навчання, в той же день, 27.04.2020 року наказом № 262уч позивача було відраховано за власним бажанням. Враховуючи, що Позивач звернувся з заявою про відрахування 27.04.2020 року та його було відраховано 27.04.2020 року, відповідачем було нараховано заборгованість за час, протягом якого позивач був одержувачем послуги (студентом), у сумі 7840, 00 грн., - з розрахунку за V семестр та 4 місяці VI семестру. При цьому, як вабачається з листа відповідача від 01.07.2020 року №69-25/2049, позивача було повідомлено, що оригінали документів можуть бути отримані ним власноручно з оформленням відповідної розписки. Такий порядок встановлений пунктом 4.7. "Положення про порядок формування, ведення та зберігання особових справ студентів" затверджений Вченою радою Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова Протокол 11 від 29.11.2019 року., згідно з яким після підписання ректором Університету наказу про завершення навчання студента, відповідальним за ведення особових справ студентів працівником студентського відділу кадрів повіертаються оригінали документів студенту. Студент повинен особисто звернутися для отримання оригіналів документів, що зберігаються в його особовій справі, за умови наявності підписаного усіма підрозділами обхідного листа, пред`явлення розписки та документа, що посвдчує особу. У випадку отримання документів студента іншою особою, така повинна пред`явити довіреність посвідчену у встановленому законодавством порядку. Пересилання оригіналів документів поштою (кур`єрською доставкою) не допускається. Вказана процедура не розцінюється судом, як така, що порушує права позивача, а зумовлена необхідністю вжиття заходів, щодо недопущення втрати оригіналів дипломів. Крім того, позивачем не надано жодного доказу ухилення відповідача від повернення позивачу оригіналу диплому бакалавра [NUMBER] та Додатку до нього, після 27.04.2020 року. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 гривень, суд зазначає таке. Позивач в обгрунтування факту та розміру завданої йому моральної шкоди вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідача, він майже два роки не може отримати вищу освіту, через те що оригінал диплому знаходиться у відповідача, це створює для нього додаткові незручності, адже він фактично позбавлений можливості не маючи необхідного профілю вищої освіти влаштуватися на краще місце роботи, що створює постійні незручності та переживання з цього приводу. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральні шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних страждання яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Разом з тим, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальною обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяні позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за які обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в які матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.п. 4, 5 Постанови Пленуму верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Судом не встановлено протиправність дій або бездіяльності відповідача та порушення відповідачем прав позивача, а відтак, в даному випадку відсутній один із обов`язкових елементів складу цивільного правопорушення - факт наявності незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності відповідача, за такого відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, позивачем не надано суду доказів його звернення до інших навчальних закладів чи роботодавців та відповідних відмов у прийомі на навчання чи роботу з посиланням на відсутність оригіналу диплому про вищу освіту. Ураховуючи наведене та виходячи із обставин, встановлених судом, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed