Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

13 серпня 2019 року позивач Акціонерне товариство "Перший\~Український Міжнародний\~Банк" звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 10 липня 2013 року, яка станом на 23 липня 2019 року становить 69742 грн. 41 коп. Позивач також просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані з розглядом справи в суді: судовий збір в сумі 1921 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між Публічним акціонерним товариством Банк Ренесанс Капітал та відповідачкою [PERSON] 10 липня 2013 року укладено кредитний договір № 26259019195104, згідно якого відповідачка отримала кредит в сумі 16971,4 грн. 19.07.2016 року Публічне акціонерне товариство Банк Ренесанс Капітал припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства\~"Перший\~Український Міжнародний\~Банк".\~ПАТ «ПУМБ»\~є правонаступником\~усіх прав\~та зобов`язань\~ПАТ Банк\~Ренесанс Капітал,\~що підтверджується\~випискою та\~статутом.\~Відповідачка не\~виконує свої\~зобов`язання\~за кредитним\~договором,\~внаслідок чого\~утворилася заборгованість,\~яка станом\~на 23\~липня 2019\~року складає\~69742\~грн.\~41\~коп.\~і складається\~з заборгованості\~за кредитом\~в розмірі\~6800\~грн.\~00\~коп.,\~заборгованості за\~процентами в\~розмірі 10360\~грн.\~83\~коп.,\~заборгованості за\~комісією в\~розмірі 100\~грн.\~00\~коп.,\~штрафних санкцій\~в розмірі\~52481\~грн.\~58\~коп.\~Вказана заборгованість\~відповідачем не\~сплачена,\~тому позивач\~вимушений був\~звернутись до\~суду з\~даним позовом. Від представника\~відповідача адвоката\~Ворон А.І.\~до суду\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~він просить\~відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувати позовну давність до вимог позивача. Зазначив, що позивач заявив позовні вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості у загальному розмірі 69 742,41 грн. без урахування того факту, що вже наявний виконавчй напис нотаріуса щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за спірним кредитним договором у повному обсязі, у загальній сумі 16 867,00 грн., який набрав законної сили та перебуває на примусовому виконанні, що виключає можливість повторного стягнення суми боргу за кредитним договором, а також подальше нарахування процентів, комісії та неустойки за рамками строку дії кредитного договору. Крім того, позичальник [PERSON] \~ніколи не\~укладала кредитний\~договір №\~26259019195104\~від 10.07.2013\~р.,\~а тому\~документ із\~назвою «Виписка\~з рахунка\~ [PERSON] »\~за зазначеним\~кредитним договором\~має бути\~визнаний судом\~неналежним та\~недопустимим доказом\~у даній\~справі.\~Вказані виписки\~з особового\~рахунку та\~взагалі будь-які\~інші докази\~надання кредиту\~відповідачу у\~матеріалах справи\~відсутні,\~як і\~відсутня достатня\~і безспірна\~інформація щодо\~строку прострочення\~та періоду,\~за який\~виникла заборгованість\~по тілу\~кредиту,\~процентам,\~комісії та\~штрафам,\~відсутній обґрунтований\~розрахунок штрафних\~санкцій у\~загальній сумі\~52\~481,58\~грн.\~Крім того, у зв`язку з частковим невиконанням відповідачем умов кредитного договору, укладеного АТ «Банк Ренесанс Капітал» по поверненню кредитного ліміту, позивач ПАТ «ПУМБ» вже звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Київської області Хари Н.С., якою 15.01.2019 р. було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 792 на загальну суму 16 867,00 грн. Таким чином, позивач вже обрав позасудовий спосіб захисту своїх прав та стягнув кредитну заборгованість за спірним кредитним договором, отримавши виконавчий напис нотаріуса, який відповідно п. 3 ч. 1 ст. З Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом, тобто має силу судового рішення. Крім того, у матеріалах справи наявна письмова вимога від 28.08.2018 р. вих. № 947 про дострокове повне виконання відповідачем кредитних зобов`язань у загальному розмірі 15 341,63 грн. Оскільки Банк вимагав дострокового виконання боргових зобов`язань у повному обсязі, тобто повного повернення всієї суми кредиту, ним було змінено кінцевий строк повного погашення кредиту (в строк до 04.09.2018 р.). Таким чином, розмір кредитного зобов`язання [PERSON] було зафіксовано за виконавчим написом нотаріусу від 15.01.2019 р. у сумі 16 867,00 грн., та кредитодавець втратив право нараховувати проценти та штрафні санкції після стягнення заборгованості за виконавчим написом. З цього часу кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, тобто на нарахування інфляційних збитків та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Крім того, банк звернувся з даним позовом із пропуском строку позовної давності з огляду на те, що останній платіж відповідачем сплачено 20.11.2015 року у розмірі 500,00 грн. Таким чином, строк позовної давності перервався із цієї дати та почався з наступного дня - 20.12.2015 року та сплив 20.12.2018 року. Позивач звернувся із позовом до суду лише у серпні 2019 року, тобто із пропуском 3-річного строку позовної давності. В направленій до суду письмовій заяві представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить задовольнити позов, розглянути справу без участі представника позивача. Ухвалами суду від 05.02.2020, від 22.06.2020 з урахуванням доводів відзиву на позов явку представника позивача було визнано обов`язковою, однак представник позивача до суду не з`явився. Представник відповідача адвокат Ворон А.І. в наданій суду письмовій заяві позов не визнав, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, зазначених у письмовому відзиві на позов, розглянути справу без його участі та без участі відповідача. Суд, взявши до уваги позицію представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між Публічним акціонерним товариством Банк Ренесанс Капітал та відповідачкою [PERSON] 10 липня 2013 року укладено кредитний договір № 26259019195104, згідно якого відповідачка отримала кредит в сумі 16971,4 грн. (арк.с. 8) 19.07.2016 року Публічне акціонерне товариство Банк Ренесанс Капітал припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк". ПАТ «ПУМБ» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ Банк Ренесанс Капітал, що підтверджується випискою та статутом (арк.с. 22-24). Відповідачка не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка згідно виписки з рахунка [PERSON] (арк.с. 12) станом на 23 липня 2019 року складає 69742 грн. 41 коп., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 6800,00 грн., прострочена заборгованість за комісією у розмірі 100,00 грн., прострочена заборгованість за процентами у розмірі 10152,92 грн., строкова заборгованість за процентами у розмірі 207,91 грн., неустойка за порушення зобов`язань по кредиту у розмірі 52 481,58 грн. На виконання ухвали суду від 11.12.2019 року до суду надійшли копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис № 792 від 15 січня 2019 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості на загальну суму 16867,00 грн., згідно якого стягнення заборгованості за кредитним договором № 26259019195104 від 10.07.2013 року проводиться за період з 11.01.2018 року по 11 січня 2019 року. Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 лютого 2020 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, зареєстрований в реєстрі під № 792 від 15 січня 2019 року. Вказане рішення суду набрало законної сили у загальному порядку. Матеріали позовної заяви не містять розрахунку заборгованості, на стягненні якої наполягає позивач; Виписка з рахунку [PERSON] (арк.с. 12) не містить зазначення руху коштів по рахунку і, зокрема, дати останнього платежу чи іншого руху коштів по рахунку. Таким чином документ із назвою «Виписка з рахунка [PERSON] » суд вважає необхідним визнати неналежним та недопустимим доказом у даній справі, що є самостійною підставою для відмови у позові. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином суд не має можливості встановити дотримання строку позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором позивачем; загальні умови договорів кредитування (арк.с.9) та безпосередньо пропозиція укласти договір карткового рахунку, що знаходиться в матеріалах нотаріальної справи, витребуваної судом, містять особистий підпис у графі позичальника, але не засвідчені печаткою, відсутній підпис посадової особи банку, виконані шрифтом, який не дозволяє їх вільне прочитання, таким чином вказані документи не можуть бути визнані судом належними доказами отримання коштів позичальником. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 14-10цс18, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняються. Крім того, позивач ПАТ «ПУМБ» скористався своїм правом, передбаченим п. 8.1. Кредитного договору, та звернувся до приватного нотаріуса із вимогою про дострокове стягнення кредитної заборгованості у повному обсязі і розмір кредитного зобов`язання [PERSON] було зафіксовано за виконавчим написом нотаріусу від 15.01.2019 р. у сумі 16 867,00 грн., таким чином з цього часу кредитодавець втратив право нараховувати проценти та штрафні санкції після стягнення заборгованості за виконавчим написом. З цього часу кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, тобто на нарахування інфляційних збитків та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Однак позовна заява, подана до суду 13.08.2019, не містить взагалі посилання на виданий нотаріусом виконавчий напис, який було вчинено 15.01.2019, чи було його звернуто до виконання, чи відбулись у звязку з цим зміни боргового зобов`язання. Стосовно оцінки доводів представника відповідача з приводу застосування строку позовної давності як підстави для відмови у позові суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За приписами ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, поверненім яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 61-6621св18. Відповідно до п. 2.4 Пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договору страхування (оферта), визначено строк користування овердрафтом - 24 місяці. У зв`язку із несплатою щомісячних платежів Позичальнком Банк в силу п.8.1.2 Загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків набув право вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту. В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Представником відповідача заявлено, що останній платіж відповідачем сплачено 20.11.2015 року у розмірі 500,00 грн. (копія квитанції додається) і таким чином строк позовної давності перервався із цієї дати та почався з наступного дня - 20.12.2015 року та сплив 20.12.2018 року. Однак суду не надано сторонами доказів того, що даний платіж був останнім і інші транзакції не мали місце. При цьому суд враховує, що за наявності заяви сторони відповідача про застосування строку позовної давності позивач зобов`язаний довести у суді його дотримання. Європейський суд з прав людини наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце в далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту з плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).... Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року № 6-17цс17. Водночас, враховуючи, що суд вище дійшов висновку про недоведеність обставин позову, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог з зазначених підстав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у повному обсязі, у звязку недоведеністю обставин позову. Виходячи з викладеного,

Outcome: dismissed