Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

у березні 2017 року ТОВ "Альберт Київгума ЛТД" звернувся у суд з позовом до Клініки професійних захворювань Державної установи "Інститут медицини праці Академії медичних наук України" про скасування висновку центральної лікарської комісії. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 07.02.2017 р. ТОВ "Альберт Київгума ЛТД" отримало з рук працівника [PERSON] повідомлення № 32 від 01.02.2017 р. про професійне захворювання форми П-3 вих. № 185/4 від 02.02.2017 р. Таке повідомлення було видане на підставі медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії Клініки професійних захворювань ДУ "Інститу медицини праці" 4/58 від 31.01.2017 р., виданий 01.02.2017 р. за вих. № 160, яким було встановлено професійний характер захворювання [PERSON], що працює в ТОВ "Альберт Київгума ЛТД". В обгрунтування діагнозу професійного захворювання комісія посилалась на дані клінічного обстеження, інформації щодо умов праці, наданих в санітарно-гігієнічній характеристиці від 23.11.2016 р., згідно якої працівник підлягав дії вимушеної робочої пози ". ТОВ "Альберт Київгума ЛТД" не погоджується з професійним походженням захворювання [PERSON] Рішення про наявність у [PERSON] професійного захворювання, на думку позивача, є незаконним, оскільки при його прийнятті неодноразово була порушена процедура встановлення зв"язку захворювання з умовами праці, крім того одне з вказаних у рішенні (висновку, повідомленні) захворювань не відноситься до Переліку професійних захворювань, затвердженого постановою КМ України № 1662 від 08.11.2000 р. Позивач вважає, що варикозна хвороба нижніх кінцівок, хронічна венозна недостатність ІІІ стадії за СЕАР не є професійними, оскільки є неускледненим захворюванням дослідженням, з неустановленим походженням. Щодо діагнозу двостороння сенсоневральна приглухуватість 1-го ступеня позивач зазначає, що дослідженням, проведеним відповідачем на робочому місці працівника [PERSON] за допомогою вимірювача рівня звуку - аналізатора спектра "Октава - 101А" з ВМК 205 № 151, було встановлено перевищення допустимого рівня шуму на 2,4дБ, проте загальна максимальна похибка в межах використання прибору в нормальних приборах може складати + 3,1 дБ. Таким чином, при вимірюваннях перевищення рівня 2,4 дБ є допустимою похибкою вимірювання, а тому не можна було робити висновок про наявність шкідливих виробничих факторів. Позивач зазначає, що у клінічних дослідженнях не розглядається дія виробничого шуму як причини розвитку сенсоневральної приглухуватості у зв"язку з непоширеністю та незначущістю професійних причин викикнення вказаної хвороби. Оскільки за результатами досліджень шумового навантаження та інфразвуку, здійсненого відповідачем 03.11.2016 р., еквівалентний рівень шуму на робочому місці [PERSON] на момент проведення вимірів склав 82,4 дБ (що перевищує допустимий рівень всього на 2,4 дБ, які вписуються в межі допустимої похибки звуковимірювального прибору "Октава - 101 А", за результатами попередніх медичних оглядів працівника не було встановлено захворювань слуху, при цьому у працівника встановлена гіпертонічна звороба, яка є онією з найпоширеніших причин виникнення сенсоневральної приглухуватості, позивач вважає, що визнання відповідачем професійним не відповідає дійсності. Також ТОВ "Альберт Київгума ЛТД" зазначає, що порядок розслідування обставин і причин виникнення професійного захворювання, процедура оформлення акта проведення розслідування при виникненні хронічного професійного захворювання під головуванням представника Держпраці жодним нормативно-правовим актом не визначені, оскільки санітарно-гігієнічна характеристика складається закладом державної санітарно-епідеміологічної служби за встановленою формою. Зважаючи на те, що санітарно-гігієнічна характеристика умов праці від 23.11.2016 р. складена представником Держпраці, тобто органом, що, на думку позивача, не уповноважений на її складення, характеристика не може слугувати підставою для визнання захворювання професійним. За таких підстав, ТОВ "Альберт - Київгума ЛТД" просить скасувати висновок Центральної лікарської експертної комісії № 4/58 від 31.01.2017 р. щодо професійного характеру захворювання [PERSON] - пресувальника ТОВ "Альберт Київгума ЛТД" та повідомлення про професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 від 02.02.2017 р., видане на підставі такого висновку. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач в судове засідання повторно не забезпечив явку свого представника, хоча про час та міце розгяду справи був повідомлений судом належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] народився 26 червня 1958 року, загальний стаж роботи - 31 рік 2 місяці, працював у ТОВ "Альбер Київгума ЛТД" на посаді пресувальника, стаж роботи в шкідливих умовах праці - 9 років. Висновком Державної установи "Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України" Клініки професійних захворювань від 31 січня 2017 року № 4/58 [PERSON] встановлено основний діагноз: варикозна хвороба нижніх кінцівок, хронічна варикозна недостатність ІІІ ст. за СЕАР, хронічна двобічна сенсоневральна прихлугуватість, початкові явища (І ст. за класифікацією [PERSON] та [PERSON]І.) - захворювання професійне, встановлене вперше. (а.с. 6) Відповідно до повідомлення про професійне захворювання (отруєння) № 185/4 від 02.02.2017 р. Головним управлінням Держпраці у Київській області складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28 лютого 2017 року, яким [PERSON] встановлено професійне захворювання - варикозна хвороба нижніх кінцівок, хронічна венозна недостатність ІІІ ст. за СЕАР; 183.2. Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1232 від 30 листопада 2011 року визначено процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися на підприємствах, в установах та організаціях, в період виникнення спірних правовідносин. Відповідно до п. 74 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві НПА 0.00-6.02-04, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 р. № 1112, у спірних випадках для остаточного вирішення питання про наявність професійного захворювання особа направляється до Інституту медицини праці Академії медичних наук (м. Київ). У разі незгоди хворого або роботодавця з рішенням Інституту щодо встановлення діагнозу і звязку захворювання із впливом шкідливих виробничих факторів і трудового процесу воно може бути оскаржено в судовому порядку. Дані положення закріплені і у чинній на даний час Постанові КМУ №1232 від 30.11.2011 року , п .68. Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов»язкового державного страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, визначено Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105 від 23.09.99 року (надалі Закон №1105). Відповідно до ст.18 Закону №1105 встановлено, що виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду, йому підзвітна та проводить свою діяльність у межах та в порядку, що визначається його статутом і Положенням про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду. Частиною 4 та 5 ст. 14 Закону №1105 передбачено, до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов'язаних з роботою. Перелік професійних захворювань за поданням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади затверджується Кабінетом Міністрів України. На виконання цієї статті Постановою Кабінету Міністрів України № 1662 від 08 листопада 2000 року затверджено перелік професійних захворювань. Порядок застосування Постанови Кабінету Міністрів України №1662 від 08.11.2000 року на практиці визначається Інструкцією про застосування переліку професійних хвороб, що затверджена спільним Наказом № 374/68/338 від 29 грудня 2000 року Міністерства охорони здоров`я України, Академії медичних наук України та Міністерством праці та соціальної політики України та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 січня 2001 року. Так, згідно з п.3 зазначеної інструкції, перелік небезпечних та шкідливих речовин і виробничих факторів, вплив яких може викликати професійне захворювання, робіт та виробництв, на яких можливе виникнення професійного захворювання не є вичерпним. 31 січня 2017 року клінікою професійних захворювань Державною установою «Інститут медицини праці Академії медичних наук України» [PERSON] був встановлений діагноз: варикозна хвороба нижніх кінцівок, хронічна варикозна недостатність ІІІ ст. за СЕАР, хронічна двобічна сенсоневральна прихлугуватість, початкові явища (І ст. за класифікацією [PERSON] та [PERSON] - захворювання професійне. При прийнятті оскаржуваного висновку Центральна лікарсько - експертна комісія врахувала зв'язок захворювання з умовами праці, що встановлений з врахуванням клініко-діагностичних даних, проаналізовано дані санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, стаж роботи. Ураховуючи, що відповідачем висновок про наявність зв'язку захворювання з умовами праці та встановлення діагнозу професійного захворювання прийнято з дотриманням визначеної законом процедури та порядку, суд не має повноважень вказаного органу у вирішенні питання відповідності встановлення відповідного діагнозу як такого. У ст. З ЦПК України, де вказано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, суд вважає, що встановлення відповідачем професійного характеру захворювання у [PERSON] стосується безпосередньо прав та інтересів хворого. Відповідно до п.62 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві усі випадки хронічних професійних захворювань незалежно від строку їх настання підлягають розслідуванню. Згідно з п. 63 Порядку до хронічного професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок провадження професійної діяльності працівника та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, пов'язаних з роботою. До хронічного професійного захворювання належить також захворювання, що виникло після багатократного та/або тривалого впливу шкідливих виробничих факторів. Хронічне професійне захворювання не завжди супроводжується втратою працездатності. Випадки професійних інфекційних захворювань та хронічних професійних інтоксикацій розслідуються як хронічні професійні захворювання. Відповідно доп. 64 Порядку віднесення захворювання до професійного здійснюється відповідно до процедури встановлення зв'язку захворювання з умовами праці згідно з додатком 14 та переліку професійних захворювань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2000 р. № 1662. Згідно з п. 66 Положення, для встановлення остаточного діагнозу та зв'язку захворювання з впливом шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу лікар-профпатолог Автономної Республіки Крим, області або міста направляє хворого до спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу з відповідними документами до спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу в разі потреби для встановлення діагнозу може направлятися також хворий, який проходить обстеження у будь-якому науковому інституті (установі) медичного профілю. Відповідно до п. 67 спеціалізовані профпатологічні лікувально-профілактичні заклади проводять амбулаторне та/або стаціонарне обстеження хворих і встановлюють діагноз професійного захворювання. Діагноз професійного захворювання може бути змінений або відмінений спеціалізованим профпатологічним лікувально-профілактичним закладом, який його встановив раніше, на підставі результатів додатково поданих відомостей або проведених досліджень та повторної експертизи. Відповідальність за встановлення або відміну діагнозу професійного захворювання покладається на керівників таких закладів та голів лікарсько-експертних комісій. Рішення про підтвердження або відміну раніше встановленого діагнозу професійного захворювання оформляється висновком лікарсько-експертної комісії. Згідно з п. 68 Порядку у спірних випадках остаточне рішення щодо встановлення діагнозу професійного захворювання приймається центральною лікарсько-експертною комісією державної установи "Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України", у роботі якої мають право брати участь фахівці відповідного закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, лікувально-профілактичного закладу, спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу, робочого органу виконавчої дирекції Фонду, спеціалісти (представники) підприємства, первинної організації відповідної профспілки або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці (у разі, коли профспілка на підприємстві відсутня), представники вищого органу профспілки. У відповідності до наказу № 133 від 25.03.2003 року Міністерством охорони здоров'я України було затверджено Перелік спеціалізованих лікувально - профілактичних закладів, які мають право встановлювати остаточний діагноз щодо професійних захворювань. До них віднесено»Інститут медицини праці». Центральна лікарська експертна комісія, створюється керівником Державної установи відповідача, встановлює зв'язок захворювання з умовами праці у відповідності до Порядку та процедури, які передбачені постановою КМУ від 25.08.2004 року № 1112 « Деякі питання розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» на підставі документів, зазначених у Додатку № 13 цієї постанови. Відповідно до вказаного Додатку рішення про зв'язок захворювання з умовами праці приймається на підставі клінічних, функціональних досліджень ( амбулаторних або стаціонарних) з урахуванням відомостей зазначених у цих документах. При встановлені, оскаржуваного висновку, про наявність у [PERSON] професійного захворювання, Інститутом медицини праці було враховано, причино-наслідковий зв'язок, який випливає з умов праці, наведених в санітарно-гігієнічній характеристиці гігієніста, а тому висновок прийнято з дотримання визначених законом процедур. Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб передбачений законом або договором. Обраний позивачем спосіб захисту, порушеного права про визнання незаконною та скасування санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, скасування повідомлення не відповідає ст. 16 ЦК України, оскільки оскаржувані документи не віднесені до правочинів. За таких обставин суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed