Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що 04.05.2014 року між нею і Публічним акціонерним товариством "Сільськогосподарське підприємство "Турбівське" (далі - ПАТ "СП "Турбівське", орендар, відповідач) було укладено Договір оренди землі № 117/4 (далі - Договір), на підставі якого останньому строком на 5 років передано в оренду земельну ділянку на території Турбівської селищної ради площею 2,0000 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]). В подальшому, ПАТ "СП "Турбівське" в односторонньому порядку, тобто за відсутності волевиявлення позивача, в порушення частини 3 статті 203 ЦК України внесло зміни до пункту 8 Договору вказавши, що договір укладено на 7 років, що згідно частини 1 статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання правочину недійсним. В жовтні 2015 року на підставі зазначеного Договору ПАТ "СП "Турбівське" зареєструвало в Державному реєстрі речових прав право оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 7 років, чим порушило права орендодавця. В Договорі також невірно вказано дату видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку. Також позивач вважає, що ПАТ "СП "Турбівське" використовує земельну ділянку з порушенням її цільового призначення, оскільки в Державному акті на право власності на земельну ділянку вказано її цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, а в Договорі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначене стало приводом для звернення позивача до суду за захистом своїх прав, у зв'язку з чим вона просить суд визнати недійсним Договір оренди землі №117 від 04.05.2014 року, який укладено між [PERSON] та ПАТ "СП "Турбівське". Представник позивача в судовому засіданні просив суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник ПАТ "СП "Турбівське" проти задоволення позову заперечив пояснивши суду, що примірник договору, який зберігається в товаристві, не містить виправлень про які вказує позивач. Зміни в пункт 8 Договору щодо строку договору, товариство в односторонньому порядку не вносило, а відомості щодо строку оренди на 7 років вказані лише в примірнику договору, який було подано реєстратору. При з'ясуванні обставин наявності вказаних розбіжностей представнику ПАТ "СП "Турбівське" стало відомо, що зазначення в договорі строку його дії на 7 років є помилкою. Вказану обставину ПАТ "СП "Турбівське" визнає і погоджується з тим, що волевиявлення позивача, як і товариства, було спрямоване на укладення правочину строком на 5 років. Представник також вказав, що невірне зазначення в Договорі оренди землі цільового призначення спірної земельної ділянки не свідчить про її використання ПАТ "СП "Турбівське" не за цільовим призначенням. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив, що [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована на території Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, підтвердженням чого є Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області 10.09.2009 року. 04.05.2014 року між [PERSON] та ПАТ "СП "Турбівське" було укладено Договір оренди землі № 117 за умовами якого строком на 5 років в оренду передано земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0000 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]). 02.10.2015 року ПАТ "СП "Турбівське" зареєструвало в Державному реєстрі речових прав право оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 7 років, що підтверджується даними, які вказані у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 44990283 (а.с. 11). Суд встановив, що в пункті 8 Договору, примірник якого міститься в реєстраційній справі, вказано строк дії договору 7 років. Представник ПАТ "СП "Турбівське" повідомив суд, що строк дії Договору оренди землі № 117 від 04.05.2014 року, у примірнику який було подано реєстратору вказано помилково, оскільки дійсне волевиявлення позивача, як і товариства, було спрямоване на укладення правочину строком на 5 років. В судовому засіданні представник позивача також підтвердив суду, що волевиявлення [PERSON] при укладенні Договору оренди землі № 117 від 04.05.2014 року було спрямоване на укладення правочину строком на 5 років. З урахуванням встановлених обставин, суд встановив, що дійсне волевиявлення сторін при укладенні Договору оренди землі № 117 від 04.05.2014 року було спрямоване на укладення правочину строком на 5 років, що не потребує доказування згідно приписів частини 1 статті 61 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зі змісту частини 3 статті 203 ЦК України слідує, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Таким чином, відсутність волевиявлення учасника правочину на його укладення є підставою для визнання правочину недійсним. Згідно частини 1 статті 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Оскільки волевиявлення позивача щодо строку дії Договору на 7 років не було, вказаний правочин в цій частині слід визнати недійсним. При цьому судом враховано, що при укладенні Договору сторони погодили строк його дії на 5 років, який вони мають застосовувати до спірних правовідносин після визнання судом недійсним договору в частині строку його дії на 7 років. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд вважає, що невірне зазначення в Договорі оренди землі цільового призначення спірної земельної ділянки не свідчить про її використання ПАТ "СП "Турбівське" не за цільовим призначенням. Позивач не надав суду допустимих доказів, які підтверджують використання ПАТ "СП "Турбівське" земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] не за цільовим призначенням. Зазначення в Договорі дати видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] як 30.09.2009 року, тоді як Липовецька РДА видала його 10.09.2009 року, свідчить про описку допущену в Договорі, який підписали сторони, в тому числі і позивач. Втім, дана обставина не може бути підставою для визнання Договору недійсним, оскільки позивач не довів порушення своїх прав зазначеною опискою. З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що Договір слід визнати недійсним в частині строку його дії на 7 років, в решті позову слід відмовити за необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: partial