Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У грудні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (далі - ТОВ «Вердикт Фінанс») звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог на предмет спору: відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, про зняття арешту з майна. Заявлені позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 21 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 15/04-207. Відповідно до умов вказаного договору, [PERSON] отримав кредит у сумі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) дол. США 00 центів, який зобов'язався повернути у повному обсязі не пізніше 20 листопада 2012 року або достроково зі сплатою 14,5 відсотків річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором 21 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства», [PERSON] та [PERSON], які виступають майновими поручителями [PERSON], укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Івановою Л.М. від 21 листопада 2007 року та зареєстрований в реєстрі за № 5928. Відповідно до п.1.1 вказаного Договору іпотеки, Іпотекодавці передають Іпотекодержателю в заставу нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею - 0,1250 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], надану для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER]. Також, 21 листопада 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Івановою Л.М. накладено заборону відчуження зазначеного в цьому договорі іпотеки майна, а саме: земельної ділянки площею 0,1250 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка є власністю [PERSON] та [PERSON], до припинення іпотечного договору. Відповідно до вказаного Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення Іпотекодавцями будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим Іпотечним договором. У вищезазначеному Іпотечного договорі, сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, а також позасудове врегулювання здійснюється шляхом отримання Іпотекодавцем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені Іпотекодавців. Рішенням загальних зборів акціонерів від 16 травня 2008 року Відкрите акціонерне товариство «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» змінило своє найменування на Відкрите акціонерне товариство «БГ БАНК». 15 грудня 2010 року Відкрите акціонерне товариство «БГ БАНК», як первісний кредитор, уклав договір відступлення права вимоги з Позивачем, згідно з яким відступив Позивачеві права грошової вимоги за кредитними договорами, укладеними зазначеними фізичними особами та Відкритим акціонерним товариством «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства», в тому числі і права грошової вимоги до Відповідача, як боржника за кредитним договором, у зв'язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов'язань перед продавцем, зокрема, повернення кредиту, сплати відсотків, інших платежів, передбачених умовами договору. Отже, на підставі вказаних договорів до Позивача перейшли усі права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За таких обставин, ТОВ «Вердикт Фінанс» наділене переважним правом перед іншими кредиторами на задоволення вимог з вартості предмету застави. Через неналежне виконання умов Кредитного договору у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 524 457,29 грн. що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю та довідкою про наявність заборгованості. Позивач, як новий кредитор та Іпотекодержатель має право вимагати виконання зобов'язання на свою користь та звернути стягнення на предмет іпотеки. Однак, ТОВ «Вердикт Фінанс» об'єктивно не має можливості реалізувати своє право на задоволення вимог шляхом продажу від свого імені предмета іпотеки, у зв'язку з тим, що поданням (постановою) відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції від 17.03.2010 року, накладено арешт на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] та [PERSON]. Накладення арешту на все нерухоме майно, що належить [PERSON] та [PERSON] позбавляє їх права розпоряджатися належним їм на праві приватної власності нерухомим майном, що унеможливлює задоволення вимог Банка шляхом добровільного продажу предмета іпотеки у відповідності до умов іпотечного договору. Позивач просив суд зняти арешт з нерухомого майна (земельної ділянки), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], надану для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,1250 га, що належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності та є предметом іпотеки за Договором іпотеки від 21 листопада 2007 року, накладений за поданням (постановою) Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції від 17.03.2010 року, припинивши чинність постанови в частині накладення арешту та оголошення заборони на відчуження земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], надану для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,1250 га, що належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності. Відповідно до 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В судовому засіданні представник Позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції надіслав до канцелярії суду письмове клопотання за вх. № 2977, відповідно до якого просив слухати справу № 369/12853/14-ц без участі представників відділу державної виконавчої служби, зазначивши, що з метою забезпечення реального виконання рішення боржником та для збереження майна боржника вважає звільнення майна боржника з-під арешту недоцільним. Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.1. ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника Позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, 21 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 15/04-207. Відповідно до умов вказаного договору, [PERSON] отримав кредит у сумі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) дол. США 00 центів, який зобов'язався повернути у повному обсязі не пізніше 20 листопада 2012 року або достроково зі сплатою 14,5 відсотків річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором 21 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства», [PERSON] та [PERSON], які виступають майновими поручителями [PERSON], укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Івановою Л.М. від 21 листопада 2007 року та зареєстрований в реєстрі за № 5928. Відповідно до п.1.1 вказаного Договору іпотеки, Іпотекодавці передають Іпотекодержателю в заставу нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею - 0,1250 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], надану для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER]. Також, 21 листопада 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Івановою Л.М. накладено заборону відчуження зазначеного в цьому договорі іпотеки майна, а саме: земельної ділянки площею 0,1250 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка є власністю [PERSON] та [PERSON], до припинення іпотечного договору. Відповідно до вказаного Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення Іпотекодавцями будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим Іпотечним договором. У вищезазначеному Іпотечного договорі, сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, а також позасудове врегулювання здійснюється шляхом отримання Іпотекодавцем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені Іпотекодавців. Рішенням загальних зборів акціонерів від 16 травня 2008 року Відкрите акціонерне товариство «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» змінило своє найменування на Відкрите акціонерне товариство «БГ БАНК». 15 грудня 2010 року Відкрите акціонерне товариство «БГ БАНК», як первісний кредитор, уклав договір відступлення права вимоги з Позивачем, згідно з яким відступив Позивачеві права грошової вимоги за кредитними договорами, укладеними зазначеними фізичними особами та Відкритим акціонерним товариством «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства», в тому числі і права грошової вимоги до Відповідача, як боржника за кредитним договором, у зв'язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов'язань перед продавцем, зокрема, повернення кредиту, сплати відсотків, інших платежів, передбачених умовами договору. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Як передбачено ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, на підставі вказаних договорів до Позивача перейшли усі права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За таких обставин, ТОВ «Вердикт Фінанс» наділене переважним правом перед іншими кредиторами на задоволення вимог з вартості предмету застави. Проте, відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції від 04.07.2011 року, накладено арешт та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON]. Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Як вбачається із інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців, наявної в матеріалах справи, обтяження на земельну ділянку [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1250 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі вказаної постанови державного виконавця зареєстроване 13.07.2011 року. Згідно даного Витягу також вбачається, що запис про обтяження на спірне нерухоме майно у зв'язку з укладанням договору іпотеки здійснений 21.11.2007 року, тобто раніше ніж попередній. Згідно із ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до ст.589 ЦК у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги, що визначені на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойку, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги. Відповідно до ст.1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У цій же статті визначено, що пріоритет - це переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно. Згідно з ч.7 ст.3 Закону України "Про іпотеку" пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації . Згідно із ч. 2 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі звернення стягнення на рухоме майно, яке є предметом декількох обтяжень, переважне право на проведення процедури звернення стягнення належить обтяжувачу з вищим пріоритетом. Відповідно до абз.5 ч.2 ст. 50 Закону "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" переважне право щодо раніше незареєстрованого предмета іпотеки чи його обтяження визначається на підставі дати виникнення зобов'язання за іпотечним договором, а переважне право у задоволенні вимог за рахунок забезпечення - на підставі пріоритету в часі реєстрації у відповідному Державному реєстрі. Таким чином, зареєстроване 21.11.2007 року іпотекодержателем обтяження - заборона на нерухоме майно за договором іпотеки від 21.11.2007 року має пріоритет над арештом, накладеним відділом Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві 04.07.2011 року, зареєстрованим в Реєстрі 13.07.2011 року. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За положеннями ст. 36 Закону України "Про іпотеку", сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівля-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Зважаючи на наявність зареєстрованих на користь Відкритого акціонерного товариства «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» (яке в подальшому відступило право вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс») обтяжень з вищим пріоритетом, товариство має переважне право задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна, однак наявність зареєстрованих публічних обтяжень державної виконавчої служби фактично унеможливлює використання ТОВ «Вердикт Фінанс» свого права як іпотекодержателя, що є порушенням його прав, а тому суд приходить до висновку, що вимоги Позивача є обґрунтованими і такими , що підлягають задоволенню . На підставі викладеного, та ст.ст. 3, 15, 16, 512, 514, 572, 589 Цивільного кодексу України, ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 33, 36, 54 Закону України «Про іпотеку», ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. 50 Закону "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" та

Outcome: approved