Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

08 січня 2014 року [PERSON] подав до суду позов до Приватного підприємства "СеОЛ-агро" про стягнення заборгованості з орендної плати за користування земельними ділянками. Позивач зазначав, що з 2011 року між його довірителем [PERSON] та відповідачем виникли фактичні договірні відносини з оренди належних першому земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 8.39га, що розташовані на території Баратівської сільської ради Снігурівського району. Орендар, у порушення домовленостей про плату за користування земельними ділянками, за 2012 та 2013 роки сплатив орендодавцю по 2946грн., виходячи з розрахунку 3% від вартості земельних ділянок без врахування підвищення ціни внаслідок застосування коефіцієнта 1.756 за постановою КМУ від 31 жовтня 2011 року за №1185. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача недоїмку орендної плати, виходячи з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у 122890,27грн. та 50261,88грн. у розмірі по 2248,56грн. за кожен рік. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення у заявленому розмірі з зобов'язанням відповідача відшкодувати понесені судові витрати. Відповідач позовні вимоги не визнав. Пояснив, що чинних договорів на оренду земельних ділянок, належних [PERSON], немає. Видачу зерна у 2013 році проводив одноразово по усній домовленості до погодження укладення письмових договорів. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши представлені письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на праві приватної власності належить дві земельні ділянки площею 4,79 та 3.6 га на території Баратівської сільської Ради Снігурівського району Миколаївської області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державними актами на право приватної власності на землю серії ЯО №305477 та ЯО №305478, виданими на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 січня 2011 року Снігурівською РДА 28 грудня 2012 року (а.с.8-9). Позивач ствердив про наявність між його довірителем [PERSON] і відповідачем договірних відносин щодо оплатного користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб та недотримання орендарем умов стосовно розміру орендної плати до виплати. Згідно ч.1 та ч.2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК, щодо наявності підстав звільнення від доказування. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Однак, позивачем не надано суду підтвердження про укладення договору оренди земельних ділянок між їх власником [PERSON] та підприємством відповідача. При цьому, в силу ст.407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою. Така норма відповідає положенням статті 1 Закону України "Про оренду землі" від 6 жовтня 1998 року №161-XIV з наступними змінами про те, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За статтею 2 цього Закону, відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. За змістом статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). За наведених обставин, суд приходить висновку, що позовні вимоги є безпідставними. Судом не приймається до уваги наданий відповідачем текст договору між сторонами, датований 01 вересня 2013 року (а.с.30-31), постільки за означеним строк виплати орендної плати наступає не пізніше 01 листопада 2014 року та договір не пройшов обов"язкової державної реєстрації згідно вимог статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року за №1952-IV з наступними змінами, та ст.6 Закону України "Про оренду землі" від 06 жовтня 1998 року за №161-XIV. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд залишає за позивачем понесені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed