Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (надалі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просили виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташовані за адресою: [ADDRESS]. Судові витрати покласти на відповідача. 13.04.2016 позивач уточнив свої позовні вимоги до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO], та просили виселити [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та інших осіб, які проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS], судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на ті обставини, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 21.10.2008 р. уклали кредитний договір № 097/Р-08. Відповідно до п.1.1. кредитного договору банк зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 40000 доларів США строком до 19.08.2013 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідач 20.08.2008 р. уклали договір іпотеки № 097/Р-08. Згідно з п.7 договору іпотеки, відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 43,60, житловою площею 26,90 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому кредитним договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за Кредитним договором не виконав. Рішенням суду від 20.08.2014 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на зазначену квартиру шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». Згідно відповіді КП «Жилкомсервіс» № 258/2/0705 від 12.01.2016 року, за вказаною адресою відкрито особовий рахунок на ім'я [PERSON], [INFO], яка зареєстрована з 08.09.2014 року по теперішній час. Разом з нею зареєстрована дочка [PERSON], [INFO], яка зареєстрована з 18.11.2007 року по теперішній час. Вважають, що на підставі ст. 109 ЖК України відповідачі та всі інші мешканці підлягають виселенню з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.46-47). Представник позивача, яка діє на підставі виданої довіреності, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити у повному обсязі. Також зазначила, що рішення суду від 20.08.2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки знаходиться на виконанні у державній виконавчій службі. Представник третьої особи , яка діє на підставі виданої довіреності, направила суду заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування, рішення просила прийняти на розсуд суду в інтересах дитини. Відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 21.10.2008 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] була укладена Кредитна угода № 097/Р-08 та Договір про видачу траншу № 097/Р-08-01 (а.с.4-8, 8-9, 10). Відповідно до п.1.1. Договору про видачу траншу, банк зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 40000 доларів США на споживчі цілі строком до 19.08.2013 р., а відповідач зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідач 20.08.2008 р. уклали договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Т.А. (а.с.11-13). Згідно з п.7 договору іпотеки, відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 43,60, житловою площею 26,90 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому кредитним договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за Кредитним договором не виконав. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.08.2014 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на спірну квартиру шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (а.с. 14-15). Згідно з відповіддю КП «Жилкомсервіс» № 258/2/0705 від 12.01.2016 року, за вказаною адресою відкрито особовий рахунок на ім'я [PERSON], [INFO], яка зареєстрована з 08.09.2014 року по теперішній час. Разом з нею зареєстрована дочка [PERSON], [INFO], яка зареєстрована з 18.11.2007 року по теперішній час (а.с.38). Таким чином, малолітня [PERSON], [INFO], була зареєстрована в спірній квартирі до укладення договору іпотеки. На виконання вимог Закону України «Про іпотеку», 02.07.2015 року позивачем було направлено відповідачу [PERSON] повідомлення про добровільне виселення відповідача та всіх зареєстрованих осіб з квартири, що є предметом іпотеки, однак вимоги повідомлення відповідачем не виконані (а.с. 16). За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Так, згідно із частинами першою, другою статті 39 цього Закону в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Частиною першою статті 40 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. За змістом частини другої статті 40 Закону України "Про іпотеку" та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України "Про іпотеку" застосовуються як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК УРСР. Судом встановлено, що в іпотеку передано квартиру, яка не була придбана за рахунок отриманих кредитних коштів, а тому у суду відсутні законні підстави для виселення мешканців із цієї квартири без надання їм іншого постійного житла. Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], про виселення - відмовити.

Outcome: dismissed