Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

До Березівського районного суду Одеської області звернулася [PERSON] з позовними вимогами до Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач у позовній заяві зазначила, що [INFO] померла її рідна сестра - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на: квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . На вказане майно [PERSON] не склала розпорядження (заповіт), тому згідно ст 1262 ЦК України позиває є спадкоємецею другої черги за законом. 10 липня 2020 року позивач звернулася до нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини за законом, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що нею пропущено строк на прийняття спадщини. Позивач пропустила строк для прийняття спадщини у зв`язку з тим, що [INFO] одружилася з [PERSON] та переїхала з ним до Ізраїлю, де і проживала. [INFO] [PERSON] помер. Він тривалий час хворів і позивачка змушена була доглядати за ним. У встановлений законом строк вона не змогла звернутися до нотаріуса для оформлення спадщини , так як після чергової втрати близької людини перебувала в важкому емоційному стані, перенесла сильний стрес та моральні страждання, а також після організації похорон опинилася у важкому матеріальному становищі на території іншої країни. Відповідно до наказу №5-од про організацією Березівського районного суду Одеської області на час дії карантину ( втратив чинність у зв`язку з наказом №26-ОД від 07.12.2020 року), постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантинуз метою запобігання поширенню на території України гострої гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 року №641 та відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», установлено з 12.03.2020 року до 31.12.2020 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку. Справа неодноразово відкладалась у зв`язку з дією карантину на території України. У судове засідання 14.12.2020 року позивач разом зі своїм представником у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про слухання справи у їх відсутності, на позовних вимогах наполягають та просять їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання 14.12.2020 року також не з`явилася, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, на задоволенні позовних вимог не заперечує. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла рідна сестра позивачки - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Березівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №12 (а.с.8). Згідно зі ст.1217 ЦК України: «Спадкування здійснюється за заповітом та за законом». Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1261 ЦК України: «У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки». Відповідно до ст.1262 ЦК України встановлено: «У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері». Відповідно до статті 1218 ЦК України: «До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті». Згідно з частини першої статті 1270 ЦК України: «Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини». Як встановлено судом, позивач вирішила оформити на своє ім`я майно після смерті [PERSON] як спадкоємець другої черги, оскільки була рідною сестрою (а.с.9-13). Як зазначає позивач, інших спадкоємців не має. Звернувшись до державного нотаріуса, отримала роз`яснення від 10.07.2020 року №263/02-14 (а.с.16), що вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду. Позивач також вказала, що не змогла вчасно звернутись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки станом на 30.07.2000 року знаходилась в Ізраїлі та доглядала за хворим чоловіком, який помер [INFO] (а.с.25-26) . Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено: «За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини». Згідно п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено: «Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права». Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Статтею 41 ч.1, ч.4 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Право приватної власності є непорушним». Суд вважає, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки доглядала за хворим чоловіком, який помер [INFO] в Ізраїлі та не змогла вчасно звернутись до нотаріальної контори, а тому вимоги підлягають задоволенню шляхом визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved