Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до ПрАТ „Авіакомпанія «АероСвіт", і в судовому засіданні підтримав письмовий текст уточненої позовної заяви з усними доповненнями про те, що він до 18.09.2013р. працював на даному підприємстві на посаді вантажника-експедитора Відділу забезпечення Комплексу наземного обслуговування та був звільнений на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Але відповідач, при його звільненні, не виплатив йому заборгованість по заробітній платі в розмірі 17 892 грн. 90 коп. за період роботи з січня 2013р. по вересень 2013р., включаючи компенсацію за невикористану відпустку у кількості 42 календарних днів та вихідну допомогу. Крім того, за червень, липень, серпень та вересень 2013р. при повному робочому дні, який він пропрацював, йому, в зв»язку з неповідомленням та непогодженням про зміну діючих умов праці та оплати в бік погіршення, не донараховано заробітну плату на загальну суму в розмірі 18 277 грн. 52 коп., включаючи компенсацію за невикористану відпустку у кількості 42 календарних днів, вихідну допомогу в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат відповідно до п.1 ст.21 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тому просить стягнути вказані суми належних виплат з відповідача на його користь. Крім того, вважає, що внаслідок затримки виплати йому заробітної плати та не проведення відповідачем з ним розрахунку при звільненні, він зазнав моральної шкоди, яка полягає у постійних душевних хвилюваннях, що викликані нестабільним фінансовим становищем, і яку він оцінює в 5 000 грн. та просить стягнути з відповідача на його користь. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши позивача, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що наказом генерального директора ПрАТ „Авіакомпанія «АероСвіт" № 1809-ос від 17.09.2013р., позивача було звільнено з посади вантажника-експедитора Відділу забезпечення Комплексу наземного обслуговування, з 18.09.2013р., у зв»язку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Згідно вищевказаного наказу про звільнення позивача, наказано виплатити [PERSON] компенсацію за невикористану відпустку у кількості 42 календарних днів за відпрацьований період з 12.11.2011р. по 18.09.2013р.; вихідну допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати; вихідну допомогу в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат відповідно до п.1 ст.21 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». За період роботи позивача в ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» з січня 2013р. по травень 2013р. йому нараховано, але не виплачено в день звільнення до часу розгляду справи в суді заробітну плату за січень 2013 р. в сумі 4 579 грн. 55 коп., за лютий 2013р. в сумі 2 765 грн. 46 коп., за березень 2013р. в розмірі 3 508 грн. 45 коп., за квітень 2013р. в розмірі 1 989 грн. 10 коп. та за травень 2013р. в розмірі 5 136 грн. 92 коп., а всього на загальну суму в розмірі 17 979 грн. 48 коп. Наказом генерального директора ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» № 64 від 10.04.2013р. «Про графік (режим) роботи Авіакомпанії», з 01.07.2013р., в авіакомпанії для працівників структурних підрозділів, в т.ч. в структурному підрозділі - Комплексі наземного обслуговування, де і працював позивач, встановлено графік (режим) роботи - 1 година на тиждень. З вищевказаним наказом про зміну графіку роботи структурних підрозділів ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» позивач не був ознайомлений та з боку авіакомпанії про таку істотну зміну в організації роботи не повідомлявся, вслід чого у червні, липні та серпні 2013р. позивач працював за 8-ми годинним графіком роботи. Внаслідок неповідомлення позивача про зміну в графіку роботи підрозділу, останньому з боку ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт», не було донараховано та виплачено в день звільнення і до часу розгляду справи в суді заробітну плату, за період його роботи в авіакомпанії з графіком роботи повний 8-ми годинний робочий день з червня 2013р. по серпень 2013р., в загальному розмірі 25 199 грн. 26 коп., включаючи компенсацію за невикористану відпустку у кількості 42 календарних днів та вихідну допомогу в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат відповідно до п.1 ст.21 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Загальна сума заборгованості по заробітній платі позивача з боку ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» становить суму в розмірі 43 178 грн. 94 коп. Вищенаведене підтверджується даними копії вищевказаного наказу про звільнення позивача(а.с.8), даними копії довідки ПрАТ „Авіакомпанія АероСвіт" від 18.09.2013р. про вищевказані нараховані суми заборгованості перед позивачем (а.с.7), даними копії трудової книжки позивача з відомостями про час роботи останнього у відповідача з 23.11.2007р.(а.с.3), копії паспорта позивача (а.с.4-6), копії наказу про зміну графіку роботи структурних підрозділів ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт», копій табелів виходу позивача на роботу в період часу з квітня 2013р. по вересень 2013р. Згідно із ч.1 ст.21КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов»язується виконувати роботу, визначену цієї угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов»язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частина 3 ст.32 КЗпП України визначає зміну істотних умов праці, в т.ч. як зміну режиму роботи та встановлення або скасування неповного робочого часу, про що працівник повинен бути повідомленим не пізніше ніж за 2 місяці. Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно із ст.ст.2,12 Закону України "Про оплату праці" основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов"язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. За правилом ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору, в т.ч., з підстав п.1 ст.40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Згідно положення ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. За змістом ст.116 вищевказаного Кодексу при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації провадиться в день звільнення. Відповідно до ст.47 вищевказаного Кодексу власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи, що між сторонами було укладено трудовий договір, позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем, виконував доручену йому роботу і був не повідомленим про зміну істотних умов праці в частині скорочення робочого дня, вслід чого з червня 2013р. по серпень 2013р. працював за повним 8-ми годинним графіком роботи, був звільнений із займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, а відповідач нарахував, але не виплатив йому заборгованість по заробітній платі з січня по травень 2013р. в загальному розмірі 17 979 грн. 48 коп., і не донарахував та не виплатив останньому заробітну плату в повному обсязі за виконувану ним роботу з повним робочим днем в період часу з червня 2013р. по серпень 2013р. в загальному розмірі 25 199 грн. 26 коп., включаючи компенсацію за невикористану відпустку у кількості 42 календарних днів, вихідну допомогу в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат відповідно до п.1 ст.21 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд дійшов висновку, що вищевказані суми заборгованості слід стягнути з відповідача на користь позивача. При цьому, для розрахунку не донарахованої позивачу суми за період його роботи з червня по серпень 2013р., суд виходив із розміру середньоденної заробітної плати позивача, що складає суму в розмірі 176,22 грн.(1989 грн. 10 коп. + 5 136 грн. 92 коп. = 7 126 грн. 02 коп.(загальна сума заробітної плати, отриманої позивачем в квітні-травні 2013р./41 робочий день у вказаних місяцях = 176,22 грн.) та кількості відпрацьованих останнім робочих днів в період часу з червня 2013р. по серпень 2013р.(41 день). Тому не донарахована та не виплачена позивачеві заборгованість по заробітній платі у вказаний період складає суму в розмірі 7 225 грн. 02 коп. (176.22 грн. х 41 робочий день = 7 225 грн. 02 коп.). Крім того, компенсація за невикористану позивачем відпустку за 42 календарних дні становить суму в розмірі 7 401 грн. 24 коп. та вираховувалась судом, виходячи також із середньоденної заробітної плати позивача та кількості невикористаних календарних днів (42 дні). Середня заробітна плата позивача складає суму в розмірі 3 524 грн. 40 коп., вслід чого вихідна допомога в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат відповідно до п.1 ст.21 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що була не донарахована та не виплачена позивачу з боку ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» становить суму в розмірі 10 573 грн. 20 коп. та підлягає стягненню з авіакомпанії на користь позивача, як того вимагає останній у своїй позовній заяві. При цьому, суд не виходить за межі позовних вимог, а задовольняє вимоги позивача, заявлені ним в позовній заяві, враховуючи, що позивач помилився в наданих ним розрахунках на їх обґрунтування. Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача суми моральної шкоди, оскільки належні докази, які б підтверджували факт її заподіяння, а також її розмір, позивачем суду не надані. Тому позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, враховуючи, що рішення винесено на користь позивача, який звільнений від сплати судових витрат, з відповідача, в дохід держави, слід стягнути суму судового збору.

Outcome: partial