Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач - Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приват Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 11 березня 2008 року в сумі 25 969 гривень 50 коп.. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій просить розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.26,36). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, причину своєї неявки суд не повідомила (а.с.30,33,35). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника позивача та відповідачки в порядку заочного провадження на підставі поданих доказів, що відповідає положенням ст. 224- 226 ЦПК України. Вивчивши зібрані по справі докази суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору б/н від 11 березня 2008 року ПАТ КБ «Приват Банк» надав [PERSON] кредит в розмірі 1000.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно статті 1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В обумовлені кредитним договором строки [PERSON] своїх зобов'язань по погашенню кредиту та сплаті відсотків не виконує. Таким чином [PERSON] порушила строки виконання платіжних зобов'язань. Як вбачається із договору кредиту, який був укладений між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачкою 11 березня 2008 року, останній надано кредит у розмір 1000.00 грн. на строк дії картки, а саме на 12 місяців, тобто до 11 березня 2009 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 256 ПК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, або інтересу. Відповідно до ст. 257 ПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Згідно ст. 267 ч. 3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В силу вимог п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" № 1023- XII від 12.05.1991 року кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", передбачено, що суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Як видно з позовної заяви, ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся до суду з позовом лише 17 грудня 2013 року. Крім того у своїй позовні заяві позивач не просить суд поновити пропущений строк позовної давності, а також не зазначає причин пропуску та його поновлення (а.с.1-4). Враховуючи те, що ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся в суд із вимогою про захист свого цивільного права - стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту з пропуском трьохрічного строку позовної давності, що згідно вимог ч. 4 ст. 267 ЦПК України є підставою для відмови у позові, суд вважає що позивачу в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed