Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

\~Заявник звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити, факт її проживання однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 2002 року, який помер 20.08.2015 внаслідок нещасного випадку на виробництві. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 2002 року почала проживати з [PERSON] однією сімєю, як чоловік та жінка, протягом 13 років без реєстрації шлюбу по вул. Ворошилова, 18 в смт Марківка Луганської області разом з її сином [PERSON], [INFO], якого він виховував як сина. За час їхнього спільного проживання вели спільне господарство, мали спільний бюджет, права і обовязки, фактично були подружжям. 20.08.2015 з [PERSON] під час виконання виробничих обовязків стався нещасний випадок на виробництві в результаті чого він трагічно загинув. Вона здійснила поховання померлого та їй було видано свідоцтво про смерть. Після звернення до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Станично-Луганському районі Луганської області із заявою про призначення страхових виплат, повязаних зі смертю [PERSON], їй було відмовлено у звязку з відсутністю реєстрації шлюбу між ними. Без встановлення факту їхнього спільного проживання однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу неможливо в подальшому одержати передбачені законодавством страхові виплати. У судовому засіданні заявник на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити посилаючись на ті доводи, що зазначені нею в заяві. Представник заінтересованої особи відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Станично-Луганському районі Луганської області у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його присутності. Також надав заперечення проти "позовної заяви", в якому просить відмовити "позивачу" в задоволенні "позовних вимог", оскільки проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя та вважає, що в даній заяві вбачається спір про право. Свідок [PERSON]І допитана в якості свідка підтвердила, що [PERSON]В . та [PERSON] проживали, як чоловік та жінка протягом 12-13 років поспіль, по сусідству з нею, та їй достовірно відомо, що вони вели спільне господарство, разом виховували сина заявника. [PERSON] завжди говорив "моя дружина [PERSON]", дитина заявниці називала [PERSON] - батьком. Вони були справжнім подружжям постійно проживали разом, жодних сумнівів у неї немає. Свідок [PERSON]А, допитаний в якості свідка, пояснив, що з [PERSON] та [PERSON] він знайомий дуже давно у них склалися дружні сімейні стосунки. Вони багато спілкувалися, були товаришами з [PERSON] і він достименно знає, що [PERSON] та [PERSON] проживали саме, як чоловік та дружина протягом 12-13 років поспіль, вели спільне господарство, виховували разом сина заявниці, який називав [PERSON] батьком. Свідок [PERSON] пояснив, що з [PERSON] . він знайомий дуже давно, вони товариші, він памятає, як приблизно 12-13 років він привіз жінку - [PERSON], сказавши йому - "це моя дружина". Всі ці роки вони проживали разом по сусідству, як чоловік та дружина, вели спільне господарство, виховували сина, [PERSON]П вважав дитину своїм сином, дуже любив дитину. Жодних сумнівів, що вони були чоловіком та дружиною в ньго нема. Суд, вислухавши заявника, представника зацікавленої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, що маються у справі, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Так судом встановлено, що 20.08.2015р. помер [PERSON], про що відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марківського районного управління юстиції у Луганській області зробив відповідний актовий запис №214 та 25.08.2015 видав свідоцтво про смерть (а.с.6). Згідно акту обстеження, складеного депутатом Марківської селищної ради [PERSON], померлий [PERSON] дійсно проживав до смерті в незареєстрованому шлюбі з [PERSON] протягом тринадцяти років та разом виховували її неповнолітнього сина [PERSON] (а.с.7). Як вбачається із паспорта громадянки україни [PERSON], серії ЕМ № 535274, вона з 02.07.2002р. зареєстрована в [INFO] з 02.07.2002 (а.с.4). Ці дані містить і витяг з домової книги, згідно якої [PERSON]П [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] проживали за адресою [INFO] з 02.07.2002 (а.с. 8-13) Згідно акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався 20.08.2015 о 15 год. 30 хв. у Фермерському господарстві «Агро Макс» від 23.10.2015, смерть [PERSON] настала внаслідок нещасного випадку на виробництві. (а.с.14). Встановлюючи факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON], суд бере до уваги показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які не викликають у суду сумнівів у їх правдивості та достовірності з яких випливає, що [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали однією сім'єю, без реєстрації шлюбу протягом 13 років поспіль, вели спільне господарство, разом виховували її сина. Про це свідчать і письмові докази надані заявницею. Вони ніким не спростовані їх справжність не викликає жодних сумнівів. Суд розглядаючи справу окремого проваження застосовує такі норми матеріального та процесуального права виходячи з наступного. Статтею 234 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ст. 3 ч.2 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Зі змісту поданої [PERSON] заяви вбачається, що встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] необхідне їй для одержання передбачених законодавством страхових виплат, повязаних зі смертю [PERSON] Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що факт сумісного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON], є встановленим в судовому засіданні, оскільки заявницею надано достатньо доказів їх проживання однією сім'єю з 2002 року по день його смерті, що також підтверджено показаннями свідків. Проте наведені представником заінтересованої особи обставини, на які він посилається в своєму запереченні, суд вважає необгрунтованими, не доведеними та не підтверджені жодними доказами, а тому вони не заслуговують на увагу. Суд вважає, то вільним трактуванням норм сімейного кодексу України, та не вбачає тут жодного спору про право. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний звязок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви в повному обсязі. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені в судовому засіданні показаннями свідків та письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, а тому оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний звязок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви в повному обсязі. У відповідності до ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved