Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до Злазненської сільської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності подружжя на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала із підстав зазначених у позові, просила суд його задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали та не заперечували стосовно визнання права власності на 1/2 частину будинку за їх матір'ю [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Представник відповідача Злазненської сільської ради Бабич Т.В. в судове засідання не з'явився, звернулася до суду з письмовою заявою про визнання позову та про розгляд справи у відсутність представника Злазненської сільської ради. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 30 березня 1960 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Злазненської сільської ради Костопільського району Рівненської області, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Злазненською сільською радою Костопільського району Рівненської області (а.с.9). Згідно копії вказаного свідоцтва про шлюб дошлюбне прізвище позивача з "[PERSON]" було змінено на "[PERSON]". [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] Злазненською сільською радою Костопільського району Рівненської області (а.с.12). За час спільного життя подружжям [PERSON] та [PERSON], а саме 1978 році, було побудовано житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS], що підтверджується копією виписки з погосподарської книги №3 на 2006-2010 роки (а.с.19) . Згідно виписки з по господарської книги виданої Злазненською сільською радою Костопільського району Рівненської області від 17 червня 2014 року за № 885 будинок [ADDRESS] рахується за [PERSON], який помер [INFO] (а.с.19). Разом з тим факт належності зазначеного будинку [PERSON] стверджується технічним паспортом на житловий будинок від 05.03.2014 року (а.с.14-18). Відповідно до ст.22 КпШС України (1969 року, чинного на час завершення будівництва спірного житлового будинку) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно до ч.1 ст.28 КпШС України у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно ч.1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Матросовою А.М., державним нотаріусом Костопільської районної державної нотаріальної контори на запит суду надано інформаційну довідку, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] заведено спадкову справу №197/2007 від 10 травня 2006 року. Згідно п. 224 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Державним нотаріусом Костопільської районної державної нотаріальної контори Рівнеської області Матросовою А.М. позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов'язкову частку спадщини, було відмовлено, у зв'язку із тим, що нею в Костопільську районну державну нотаріальну контору, не були надані правовстановлюючі документи на спадкове майно. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися до суду за правилами позовного провадження, про що зазначено і в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Оскільки спірні правовідносини випливають з права учасника спільної сумісної власності на виділення частки у спільному майні, при цьому частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах; іншим чином, ніж у судовому порядку, позивач не має можливості визначити частку будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами, що належала спадкодавцю за життя на праві спільної сумісної власності та оформити право власності на спадкове майно. Абзацом 2 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року передбачено, що у разі смерті співвласника, частки кожного з них у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. За таких обставин, враховуючи вищезазначені рекомендації постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року та відсутність договору з приводу визначення часток у спільній сумісній власності, суд приходить до висновку, що частка позивача [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] становить 1/2, яку необхідно визначити за нею. Згідно ст.328 ЦК України набуття права власності вважається правомірним, якщо набуте на законних підставах. Суд вважає, що позивач набув право власності на майно на законних підставах, що стверджується дослідженими доказами Таким чином, визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб За вищевикладених обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved