Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

[PERSON] інтереси якої представляє [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій просить розірвати договір поруки №MKAWGK00000185 від 11.07.2006 року укладений між [PERSON] та ЗАТ КБ "Приват Банк" (ПАТ КБ "Приват Банк". Позов обґрунтовує тим, що 11 липня 2006 року між [PERSON] (колишнім чоловіком позивача) та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір №MK/AWGK00000185 відповідно до п. 1.1. якого позичальнику надавались грошові кошти у розмірі 16960,00 євро на купівлю житла. В той же день між [PERSON] та банком був укладений Договір поруки №MKAWGK00000185 від 11.07.2006 року на забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] .. На час укладання даного кредитного договору [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з позичальником, вела з ним спільне господарство, в сімї виховувалась неповнолітня дитина, в подальшому народилось ще двоє спільних з [PERSON] дітей. Виступаючи в якості поручителя за кредитним договором, [PERSON] виходила з того, що знаходиться в шлюбно-сімейних відносинах з позичальником, і вказані договори укладаються в інтересах сім`ї, створення матеріального базису для дітей. Будучи дружиною позичальника [PERSON] розраховувала на придбання житла для набуття у спільну сумісну власність з позичальником, забезпечення трьох неповнолітніх дітей житлом. Саме тому і поручилася за боржника. Проте [PERSON] використав ці кошти на власні потреби, так і не придбавши житла, тобто грошові кошти були використані ним самостійно в особистих інтересах, а не в інтересах сім`ї. Водночас зобов`язання за даним кредитним договором забезпечені іпотекою(п. 1.3. Кредитного договору) : домоволодіння за адресою - [ADDRESS] . Також, в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитними зобов`язаннями [PERSON] , було укладено договір поруки між банком та [PERSON] №MKAWGK00000185 від 11.07.2006 року. Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.06.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, троє неповнолітніх дітей залишились на вихованні та утриманні [PERSON] .. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.07.2016 року на утримання дітей стягнуто аліменти, проте батько дітей належним чином не утримує, постійно допускає заборгованість по сплаті аліментів, що призвело до вкрай скрутного матеріального становища [PERSON] та дітей. Враховуючи правовідносини, які існують між позивачем та позичальником [PERSON] вважає, що укладений договір поруки повинен бути розірваний з наступних підстав. Відповідно до ст. 652 ЦК України договір може бути змінений або розірваний у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору. При цьому істотною зміною обставин є така, якщо обставини змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали його на інших умовах.Частиною 2 зазначеної статті передбачено розірвання договору на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів і позбавило заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. В момент укладення договору поруки [PERSON] виходила з того, що [PERSON] отримавши кредитні кошти придбає житло як це вказано в кредитному договорі для забезпечення інтересів сім`ї та подальшого продовження шлюбно-сімейних відносин, виховання та утримання дітей. Використання кредитних коштів позичальником всупереч умовам кредитного договору №MKAWGK00000185 від 11.07.2006 року зумовлено причинами на які [PERSON] не могла впливати чи усунути їх, оскільки кредитних коштів не отримувала, та права розпорядження ними не мала, так само не могла передбачити і припинення спільного ведення господарства з [PERSON] , і того що наразі змушена самостійно утримувати трьох неповнолітніх дітей та ще й сплачувати кредитну заборгованість [PERSON] .. 09 листопада 2017 р. [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про розірвання договору поруки №MKAWGK00000185 від 11.07.2006 року на підставі ст.652 ЦК України. Проте станом на 27.04.2020 року жодної відповіді від банку не отримано, що свідчить про неможливість розірвати договір в позасудовому порядку. Тому, просить розірвати договір поруки №MKAWGK00000185 від 11.07.2006 року укладений між [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] та ЗАТ КБ "Приват Банк" (ПАТ КБ "Приват Банк", код ЄДРПОУ 14360570. Ухвалою суду від 07 травня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Представник відповідача подала до суду відзив в якому просить у задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Зазнчає, що 11 липня 2006 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір №MK/AWGK00000185 відповідно до п. 1.1. якого позичальнику надавались грошові кошти у розмірі 16 960,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.07.2021 року. 11 липня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», як кредитором та [PERSON] укладено договір поруки №MKAWGK00000185, згідно умов якого предметом є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] , як боржником, своїх зобов"язань за кредитним договором№MKAWGK00000185 від 1 липня 2006 року, а саме з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору. За умовами п.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов"язку боржником за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору. Згідно п.п.5,6 договору поруки у випадку невиконання боржником зобов"язань за кредитним договором, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов"язання. Поручитель зобов"язаний виконати обов"язок, зазначений у письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної у п.5 договору. Відповідно до п.7 договору поруки до поручителя, що виконав обов"язки боржника за кредитним договором, переходять всі права кредитора за кредитним договором і договорам застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов"язання боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов"язання. Позивач, зобов"язаний довести ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх вимог, а саме наеявність правових підстав, з якими закон пов"язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених ч.2 ст.652 ЦК України, при істотній зміні обставин. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що 11 липня 2006 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір №MKAWGK00000185 відповідно до п. 1.1. якого позичальнику надавались грошові кошти у розмірі 16960,00 євро на купівлю житла. Також, того ж дня між [PERSON] та банком був укладений Договір поруки №MKAWGK00000185 від 11.07.2006 року на забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] (а.с.9-12). Згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду від 14 червня 2016 року по справі №303/686/16-ц, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] (а.с.6), [PERSON] [INFO] року (а.с.7) та [PERSON] [INFO] (а.с.8) залишено на вихованні матері [PERSON] (а.с.14). З дослідженого в судовому засіданні договору поруки №MK/AWGK00000185 від 11 липня 2006 року вбачається наступне. За умовами п.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов"язку боржником за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору. Як зазначено в п.3 договору поруки, поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений. Згідно п.п.5,6 договору поруки у випадку невиконання боржником зобов"язань за кредитним договором, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов"язання. Поручитель зобов"язаний виконати обов"язок, зазначений у письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної у п.5 договору. Відповідно до п.7 договору поруки до поручителя, що виконав обов"язки боржника за кредитним договором, переходять всі права кредитора за кредитним договором і договорам застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов"язання боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов"язання. Як передбачено п. 10 договору поруки, кредитор зобов`язаний у випадку виконання поручителем обов`язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п`яти) робочих днів банку з моменту виконання обов`язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов`язки боржника за кредитним договором. Дострокове розірвання договору здійснюється за письмовою згодою сторін (п. 14 договору поруки). Згідно частини 1 ст. 546 та ст. 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Виконання зобов`язання забезпечується, якщо це встановлено договором (ст. 548 Цивільного кодексу України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі (ст. 553 Цивільного кодексу України). Окрім того, виходячи зі змісту положень вказаної статті Цивільного кодексу України, метою укладення договору поруки є отримання кредитором додаткових гарантій виконання зобов`язання за основним договором, оскільки у випадку невиконання основного зобов`язання боржником вказане зобов`язання підлягає виконанню поручителем. Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника та кредитором боржника. Відповідно до ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У відповідності до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За приписами ст.ст. 627, 628 Цивільного України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Конституційний Суд України в п.3.2 Рішення від 10.11.2011р. № 15-рп/2011 у справі № 1- 26/2011 зазначив, що регулювання договірних цивільних відносин здійснюється як самостійно їх сторонами, так і за участю держави відповідно до положень Цивільного кодексу України. Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. При цьому статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Так, відповідно до п. 8 Договору поруки до поручителя, що виконав обов`язки боржника за Кредитним договором, переходять всі права кредитора за Кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов`язань боржника перед кредитором за Кредитним договором у частині виконаного зобов`язання. Згідно з ч.ч.І, 2 ст. 556 Цивільного кодексу України після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконанню. Тобто безпосередньо нормами закону закріплено право поручителя вимагати від боржника відновлення свого майнового стану, який зазнав змін в результаті виконання ним обов`язку за боржника. Підтвердженням цього є також норма ч.І ст.512 ЦК України, якою встановлено вичерпний перелік підстав заміни кредитора у зобов`язанні, серед яких передбачено і виконання обов`язку боржника поручителем. Оскільки перехід до поручителя прав кредитора у зобов`язанні після виконання ним обов`язку боржника відбувається в силу прямої вказівки в законі, будь-яких інших дій для переходу такого права вчиняти не потрібно. При цьому слід мати на увазі, що обсяг прав кредитора, які переходять до поручителя у такому випадку, повинен відповідати обсягу задоволених ним вимог кредитора за основним зобов`язанням. З умов договору поруки вбачається, що у випадку невиконання боржником п.1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов`язання. Поручитель зобов`язаний виконати обов`язок, зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього договору. Окрім цього сторонами погоджено п. 10 договору поруки, згідно якого кредитор зобов`язаний у випадку виконання поручителем обов`язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п`яти) робочих днів банку з моменту виконання обов`язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов`язки боржника за кредитним договором. Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно з ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Жодних порушень умов кредитного договору зі сторони "ПриватБанк" не має, відповідно і не має заподіяної шкоди іншій стороні договору, а саме - позивачу. За приписами ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цією статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов : в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору;із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Отже, частиною 2 статті 652 ЦК України визначаються правила розірвання або зміни договору за рішенням суду, за умови, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились. Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов"язаний довести ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх вимог, а саме наеявність правових підстав, з якими закон пов"язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених ч.2 ст.652 ЦК України, при істотній зміні обставин. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності,суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] інтереси якої представляє [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed