Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

03.03.2015 р., приватне підприємство Токмак-Центр звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просили визнати договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеним між приватним підприємством «Токмак-Центр» та [PERSON] [INFO], на підставі нормативного акту обовязкової дії, та стягнути з [PERSON], на користь приватного підприємства «Токмак-Центр» за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.07.2014 року по 01.01.2015 року в розмірі основного боргу 1674 грн. 18 коп., інфляційних втрат 42 грн. 13 коп., трьох відсотків річних 25 грн. 32 коп., та судовий збір в розмірі 243,60 грн., а всього 1985,23 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач є власником нежитлового приміщення, загальною площею 213,0 м.кв., в будинку № 49 по вулиці Революційна м. Токмака і є споживачем житлово-комунальних послуг. Підприємство відповідно до своєї господарської діяльності надає відповідачу послуги з утримання будинків та споруд та прибудинкової території, відповідач зобовязаний відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» укласти договір на отримання послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкової території, однак ухиляється від укладення договору. Відповідачу направлена пропозиція укласти договір та примірник договору підготовлений виконавцем, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 7170800852844, копією чека від 25.09.2014 року, описом вкладення. Необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обовязок, а не право сторін. Відмова споживача послуг від укладення договору суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст.ст. 627, 630 ЦК України та ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Зі змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року N 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідач як співвласник багатоквартирного будинку, відмовляючись від свого обовязку брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку порушує права інших осіб на утримання та збереження спільного майна. Виконавчим комітетом Токмацької міської ради в межах своїх повноважень прийнято рішення № 143 від 22.06.2006 р. «Про визначення виконавців послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій», за яким визначено виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій ПП «Токмак-Центр» з додатком № 4 про перелік житлових будинків і споруд. Встановлені тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Токмацької міської ради за № 224 від 28.08.2008 року «Про погодження переліку послуг та тарифів на житлово-комунальні послуги по ПП «Токмак-Центр», яким встановлено мінімальний перелік послуг по обслуговуванню будинку № 49 по вул. Революційна м. Токмак та при будинкової територій та їх вартість. Будинок № 49 по вул. Революційна м. Токмак прийнятий на обслуговування підприємством, яким надаються житлово-комунальні послуги з утримання будинку і прибудинкової території в повному обсязі. Свої зобов'язання на надання житлово-комунальних послуг підприємство виконує в повному обсязі. Відповідач свої зобов'язання, щодо оплати за отримані послуги не виконує. Заборгованість за період з 01.07.2014 року по 01.01.2015 року за отриманні послуги склала 1674 грн. 18 коп. Між сторонами фактично укладено договір про надання послуг, для якого законом не встановлена обовязкова письмова форма, а поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків, а тому даний договір вважається укладеним з моменту надання заявником (виконавцем) та прийняття боржником послуги з утримання будинку і прибудинкової території. За весь час затримки розрахунку сума інфляційних втрат становить 42 грн. 13 коп. та трьох відсотків річних 25 грн. 32 коп. У звязку з тим, що права позивача порушуються невиконанням зобовязання боржником, звернувся до суду за захистом, де просив визнати договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеним між приватним підприємством «Токмак-Центр» та [PERSON] [INFO], на підставі нормативного акту обовязкової дії, та стягнути з [PERSON], на користь приватного підприємства «Токмак-Центр» за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.07.2014 року по 01.01.2015 року в розмірі основного боргу 1674 грн. 18 коп., інфляційних втрат 42 грн. 13 коп., трьох відсотків річних 25 грн. 32 коп., та судовий збір в розмірі 243,60 грн., а всього 1985,23 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позові, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, вважав його необґрунтованим, про що надав до суду письмові заперечення. В судовому засіданні пояснив, що між позивачем та відповідачем не укладено договір про житлово-комунальні послуги. Відповідач власними силами та за рахунок власних коштів здійснює утримання будинку і прибудинкової території, а тому позивач безпідставно нарахував плату за послуги, які фактично виконуються відповідачем власноручно. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, вважав його необґрунтованим та просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги утримання будинків і прибудинкових територій є господарською діяльністю, спрямованою на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та (або) ремонту будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, передбачених законодавством. Згідно зі ст. 179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду ЖБК, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються КМ України. Відповідно до п. 13 постанови КМ України від 12.07.2005р. № 560 Про затвердження порядку формування тарифів і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій витрати на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання визначаються відповідно до укладених договорів між власником (балансоутримувачем) будинку або його уповноваженою особою та організацією, яка здійснює експлуатацію внутрішньобудинкових систем. Перелік робіт з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем тепло-, водопостачання та зливної каналізації визначається центральним органом виконавчої влади з питань ЖКГ. Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Згідно із статтею 382 Цивільного кодексу України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до статті 360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Витрати житлово-експлуатаційних підприємств на утримання житла включають витрати на здійснення комплексу робіт, спрямованих на створення необхідних умов для проживання людей і забезпечення збереження жилих будівель та технічного обладнання. До цих робіт належать підготовка до весняно-літнього та осінньо-зимового періодів, прочищення димарів та газоходів, наладка та регулювання технічного обладнання будинку, обстеження стану несучих і огороджувальних конструкцій тощо. Частиною 3 ст. 31 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначено, що органи місцевого самоврядування затверджують ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. Відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу (якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості), може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 17 лютого 2015 року судовий наказ № 328/267/15-ц від 04.02.2015 року про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з [PERSON] скасовано (а.с. 5). Відповідач, [PERSON], як фізична особа, є власником нежитлового приміщення, загальною площею 213,0 м.кв., в будинку № 49 по вулиці Революційна м. Токмака і є споживачем житлово-комунальних послуг, вказані обставин встановлені рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 08 вересня 2014 року, ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 03 грудня 2014 року, ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06 травня 2014 року (а.с. 42-47). Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги повноваження щодо визначення виконавця житлово-комунальних послуг належать органам місцевого самоврядування. Рішенням Виконавчого комітету Токмацької міської ради від 22.06.2006 року № 143 ПП Токмак-Центр визначено виконавцем послуг по утриманню будинків і споруд та прибудинкової території (а.с. 14). Будинку № 49 по вулиці Революційній в м. Токмак надаються послуги з утримання будинку та прибудинкової території виконавцями послуг. Перелік послуг та нарахування витрат на утримання будинку та прибудинкової території здійснювалося на підставі встановлених рішенням виконавчого комітету Токмацької міської ради за № 224 від 28.08.2008 року тарифів на житлово-комунальні послуги (а.с. 15). Надання послуг ПП Токмак-Центр підтверджується відповідними документами про надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території по вул. Революційній, 49 в м. Токмак, зокрема паспортом готовності до роботи в опалювальний період 2014-2015 року, актом від 16.01.2015 р. про надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території за період з 01.07.2014 року по 01.01.2015 року, актом № 31 готовності до опалювального періоду, нарядами на виконання робіт (обстеження системи каналізації, підвалу, обстеження внутрішньо будинкової мережі, вивіз сміття з території, гідравлічні випробування тепломережі, дезинфекція, заповнення системи опалення водою, тощо) (а.с. 17, 13, 18, 19-24). Утримання будинків і прибудинкових територій це є господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Таким чином, оплату послуг з утримання будинків і прибудинкових територій зобов'язані здійснювати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир, та нежилих приміщень. Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р. N 560, передбачено, що розмір тарифів (нормативних витрат, пов'язаних з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій) визначається згідно з Типовим переліком послуг та по кожному будинку окремо, залежно від кількісних показників фактичного надання послуг з урахуванням забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій. Ці витрати не залежать від того, чи проживає особа у квартирі (власник або наймач), чи ні. Це витрати на утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. В даному випадку акти-претензії щодо якості та кількості наданих послуг по обслуговуванню будинку та прибудинкової території відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не складалися. Згідно доданих договорів, укладених з представником відповідача [PERSON], більшість комунальних послуг, у тому числі твердих побутових відходів, електропостачання тощо, надаються іншими організаціями за відповідними письмовими договорами, які укладені та виконуються сторонами у встановленому чинним законодавством порядку. Ці посилання представника відповідача на укладені орендарем [PERSON] договори з іншими комунальними підприємствами, свідчать про отримання ним послуг для здійснення підприємницької діяльності в межах нормального функціонування магазину, а на утримання будинку і прибудинкової території вони не розповсюджуються, тобто вони не повязані з послугами з утримання будинку і прибудинкової території, які надає позивач. Відповідно до положень ст. 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Утримання будинку та прибудинкової території, проводиться з метою збереження та належного безпечного функціонування житла (освітлення сходових клітин, прибирання прибудинкової території, дератизацію, дезінфекцію підвалів, обслуговування димовентиляційних каналів, підготовку будинку до експлуатації в осінньо-зимовий період, адміністративні витрати) які відповідачі несуть незалежно від того проживають чи ні в будинку чи квартирі всі мешканці, користуються вони цими послугами чи ні. Статтею 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004 р., встановлено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у встановлені договором або законом строки. Відповідно до положень ч. 3 ст. 13 Конституції України, ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобовязує. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Таким чином, згідно наведених норм закону споживач зобовязаний сплачувати житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Також, споживач не може самостійно, на власний розсуд, визначати суму оплати за житлово-комунальні послуги. Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обовязок, а не право сторін. Відмова відповідача від укладення зазначеного договору суперечить чинному законодавству. Відсутність договору не звільняє відповідача від оплати наданих послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Власник несе відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів на рахунок підприємства незалежно від використання приміщень особисто або надання належних йому приміщень в оренду іншим особам. Посилання представника відповідача на те, що дане нежитлове приміщення є окремим приміщенням з окремим входом, не позбавляє його обовязку оплачувати послуги з утримання будинку та прибудинкової території, оскільки вказане нежитлове приміщення залишається частиною будинку № 49 по вул. Революційна в м. Токмак. Відповідач не виконує свої обовязки щодо оплати наданих послуг з утримання будинку та прибудинкової території, в результаті чого за період з 01.07.2014 року по 01.01.2015 року утворилася заборгованість в сумі 1674,18 грн., яку суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПП «Токмак-Центр». Щодо застосування до даних правовідносин ч.2 ст. 625 ЦК України, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - сплату грошей за надані послуги. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В постанові Верховного Суду України від 20.06.2012 року була висловлена правова позиція щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, в постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року, справа N 6-59цс13, у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території, висловлена правова позиція, де Верховний Суд України зазначив, що закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Тому, з урахуванням наведеного, поряд з основною сумою боргу, з відповідача слід стягнути на користь ПП Токмак-Центр інфляційні втрати за весь час прострочення в сумі 42 грн. 13 коп., а також три проценти річних від простроченої суми в сумі 25 грн. 32 коп. Що стосується позовних вимог про визнання договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій укладеним, слід зазначити наступне. ПП Токмак-Центр відповідно до своєї господарської діяльності надає відповідачу послуги з утримання будинків та споруд та прибудинкової території, відповідач зобовязаний відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» укласти договір на отримання послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкової території, однак ухиляється від укладення договору. Відповідачу направлена пропозиція укласти договір та примірник договору підготовлений виконавцем, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 7170800852844, копією чека від 25.09.2014 року, описом вкладення (а.с. 6-11). Необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обовязок, а не право сторін. Відповідач вказаний договір не уклав, жодної відповіді на пропозицію не надав. Відповідач як співвласник багатоквартирного будинку, відмовляючись від свого обовязку брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку порушує права інших осіб на утримання та збереження спільного майна. Відмова споживача послуг від укладення договору суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст.ст. 627, 630 ЦК України та ст.ст. 19,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Зі змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року N 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. У разі такої відмови відповідно до положень ст. ст. 3, 6, 12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг має право звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом, що містить відповідний обов'язок. Такий висновок суду узгоджується з правової позицію Верховного Суду України викладеною в постанові від 10 жовтня 2012 р. у справі N 6-110цс12, про вирішення спору між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковальська-Житлосервіс", що є виконавцем житлово-комунальних послуг, і власником квартири, який відмовився від укладення договору про надання послуг за утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною. У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акта для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року N 529 "Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій". З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року N 529 "Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". У разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3, 6, 12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані по справі докази, дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача, ПП «Токмак-Центр» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 243 грн.60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved