Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог від 26.01.2017 року, просив визнати незаконним та скасувати п. 9 додатку до рішення\~ 36 сесії\~ 6 скликання Житомирської міської ради від 18.06.2014 року № 715 "Про надання дозволу громадянам на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном/зміна цільового призначення", яким [PERSON] надано дозвіл на розроблення\~ проекту землеустрою на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею\~ 0,0100 га по пров. Корбутівському, 5\~у м. Житомирі та визнати незаконним та скасувати пункт 12.8 рішення 5 сесії 7 скликання Житомирської міської ради від 09.02.2016 року № 91 " Про передачу у власність та в оренду земельної ділянки громадянам під існуючим нерухомим майном", яким\~ за клопотанням [PERSON] затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,371 га. по пров. Корбутівському, 5 в м. Житомирі для подальшого вирішення питання встановлення порядку користування земельною ділянкою. В обгрунтування позовних вимог вказав, що будинок за адресою пров. Корбутівський, 5\~у м. Житомирі є багатоквартирним будинком, який знаходиться на земельній ділянці, яка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, за таких обставин право власності та право користування вказаною земельною ділянкою визначається ст. 42 ЗК України. Зазначив, що на час виникнення спірних правовідносин, право на отримання у власність або користування земельної ділянки (прибудинкової території) мали лише юридичні особи в особі житлової експлуатаційної організації або об"єднання співвласників будинковолодіння, проте, Житомирською міською радою надано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном фізичні особі [PERSON] та затверджено технічну документацію за заявою фізичної особи [PERSON] Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, з підстав викладених в позовні заяві. Відповідачі заперечували щодо задоволення позову, зазначили, що вказаними рішеннями не порушено прав позивача. Судом встановлено, що рішенням Житомирської міської ради від 18.06.2014 року №715 вирішено, зокрема, надати дозвіл громадянам на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном/зміна цільового призначення, згідно з додатком. Відповідно до п. 9 Списку фізичних осіб міста, яким надається дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок від існуючим нерухомим майном/зміна цільового призначення (який є додатком до рішення від 18.06.2014 року №715), [PERSON] надано дозвіл на розроблення\~ проекту землеустрою на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею\~ 0,0100 га. по пров. Корбутівському, 5\~у м. Житомирі. Згідно пункту 12.8 рішення 5 сесії 7 скликання Житомирської міської ради від 09.02.2016 року №91, на підставі клопотання [PERSON] від 04.11.2015 року №15130, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,371 га по пров. Корбутівському, 5 в м.Житомирі для подальшого вирішення питання встановлення порядку користування земельною ділянкою. За вказаним рішенням у [PERSON] не виникло права власності або права землекористування на спірну земельну ділянку, рішення про передачу у власність їй спірних\~\~земельних ділянок не прийнято. Згідно договору дарування квартири від 30.10.1999 року [PERSON] та [PERSON] подарували в рівних частках кожний [PERSON] квартиру [ADDRESS]. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу від 28.02.2001 року. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 25.10.2002 року. Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вбачається, що [PERSON] є власником 3/4 частки квартири №4, по пров. Корбутівському, 5 в м. Житомирі. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно договору купівлі-продажу від 02.04.2014 року. Згідно договору купівлі-продажу від 02.09.1998 року [PERSON] є власником квартири №6, що знаходиться за адресою: м. Житомир, пров. Корбутівський, 5. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири №7, по пров. Корбутівському, 5 в м. Житомирі (на підставі свідоцтва №54232 про право власності на житло від 12.01.2007 року); [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (на підставі свідоцтва №58666 про право власності на житло від 14.10.2008 року). Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 31.05.2011 року за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 0,0240 га за адресою: м. Житомир, пров. Корбутівський, 5, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 18.08.1994 року. Рішенням Житомирської міської ради від 09.02.2012 року №312 за домоволодінням №5 по пров. Корбутівському в м. Житомирі закріплена земельна ділянка загальною площею 0,0502 га та передана [PERSON] в довгострокову оренду терміном на 10 років земельна ділянка площею 0,0262 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Згідно ст. 184 ЗК України землеустрій передбачає встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок. Відповідно до ст.185 ЗК України землеустрій здійснюється суб»єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, за рахунок коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим і місцевих бюджетів, а також коштів громадян та юридичних осіб. З 01.01.2002 р. відповідно до ст.125 ЗК України право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 02.05.2009р. у відповідності із Законом України від 05.03.2009р. N1066-VI право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки (п.7 розд.X "Перехідні положення" ЗК України), одержані ними до 01.01.2002р. у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством. Частина 3 ст.152 ЗК України визначає способи захисту порушених прав, зокрема: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. За положеннями ч.ч.1-3 ст.158 ЗК України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян,та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Положеннями ст.9, 42, 116, 189 Земельного кодексу України передбачено, що розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок відноситься до повноважень Житомирської міської ради, крім того, відповідно доп.12\~Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні ради. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється Житомирською міською радою. Згідно п.34 ч.1ст.26 Закону України\~ "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення відповідно до Закону питань земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань міських рад. Відповідно до пп. 2.4., 4.4. Положення про порядок встановлення та закріплення меж прибудинкових територій існуючого житлового фонду та надання у спільне користування або спільну сумісну власність земельних ділянок для спорудження житлових будинків межі земельних ділянок прибудинкових територій встановлюються за проектами відведення цих ділянок відповідно до затверджених у встановленому порядку норм і проектно-технічної документації, а право власності (користування) на прибудинкову територію (земельну ділянку) кожного співвласника будинку визначається у свідоцтві про право власності на частину будинку у вигляді відповідної частки. Згідно із абз. 1 ч. 7\~ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~ст. 122 Земельного кодексу України, у місячний строк розглядає клопотання громадян, зацікавлених в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної приватизації, та дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Відповідно до ч. 7\~ст. 118 ЗК України\~підставою відмови у наданні\~\~дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Зі змісту наведених норм права вбачається, що перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Аналізуючи вказані норми права суд приходить до висновку, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в\~статті 118 ЗК\~ України органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, а відтак не породжує наслідків для власника чи користувача земельної ділянки. Рішення про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за своєю правовою природою є індивідуальним актом застосування норм права (правозастосовним актом індивідуальної дії), який за юридичними наслідками відноситься до правоконстатуючих актів (констатує факт надання згоди), є виконаним в силу самого факту його прийняття, а тому є таким, що вичерпав свою дію одночасно з його прийняттям. В подальшому 09.02.2016 року для вирішення питання встановлення порядку користування земельною ділянкою, за клопотанням [PERSON] затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,371 га по пров. Корбутівському, 5 в м.Житомирі. Згідно ст. 55 Закону України "Про землеустрій" встановлення меж земельної ділянки в натурі здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі, тобто оскаржуване рішення від 09.02.2016 року приймалось для закріплення ділянки за будинком та встановлення її зовнішніх меж в натурі. Даним рішенням не вирішувалось питання про передачу в користування чи у власніть земельної ділянки. Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 10, 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із матеріалів справи не вбачається, що права [PERSON] на користування виділеною у встановленому законом порядку земельною ділянкою порушуються сторонніми особами. Відомості про наявність рішення уповноваженого органу про надання у користування сторін, співвласників житлового будинку, земельної ділянки кожному із них в порядку передбаченому ст.ст.116, 118 ЗК України, в матеріалах справи відсутні і такий факт встановлений не був. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (ч. 2ст. 152 ЗК України). [PERSON] не є ані власником, ані належним користувачем спірної земельної ділянки. Правовстановлюючі документи про право власності на квартиру [PERSON] не містять відомостей про право на користування земельною ділянкою ( прибудинковою територією) із визначенням її розміру та конфігурації. За таких обставин, суд приходить до висновку, про те, що право позивача оскаржуваними рішеннями не порушено, оскільки названі рішення в обумовленій частині\~\~не порушують прав позивача, не призводять до жодних правових наслідків щодо виникнення права власності або користування\~\~на спірну земельну ділянку\~\~ у інших осіб. Крім того, рішенням 39 сесії 6 скликання Житомирської міської ради від 26.09.2014 року за № 773, а саме п. 77 позивачу [PERSON] - [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою м.Житомир, пров. Корбутівський , 5.( Т.1а.с. 175-176)

Outcome: dismissed