Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

09 квітня 2018 року між позивачем\~[PERSON] як замовником\~та відповідачем\~[PERSON] група «КомфортСтройСервіс»\~в особі\~ФОП [PERSON]\~як виконавцем, був укладений договір №39 про надання ремонтно-будівельних послуг, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобовязання провести будівельні роботи з утеплення фасаду та віконних відкосів (далі Договір). Згідно із п. 1.2 вказаного договору, роботи повинні бути виконані до 19 травня 2018 року. Загальна вартість робіт (послуг) становить 24600 грн. Попередня оплата складає 12300 грн. (п. 2.1; п. 2.2 Договору). Відповідно до п. 3.1 Договору, виконавець зобовязаний приступити до виконання робіт не пізніше 10 банківських днів з дня внесення замовником передоплати за наявності необхідних матеріалів та передати результат виконання робіт (послуг) замовнику не пізніше жорсткого строку даного Договору. Виконувати роботи (послуги) із матеріалу замовника, при необхідності, здійснити оплатну допомогу замовнику в закупівлі матеріалів, яка не може складати більше загальної вартості робіт (послуг). Згідно із п. 6.2 Договору, зобовязання по цьому договору припиняються із спливом жорсткого строку договору, який становить 365 днів дня його підписання. За порушення строку виконання робіт (послуг) вказаних в Договорі, виконавець сплачує замовнику штраф в розмірі 0,1 % від загальної суми цього договору та пеню із розрахунку 0,01% від загальної суми договору за кожен день прострочення (п. 5.2 Договору). Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №1м від 09 квітня 2018 року, ФОП [PERSON] отримав від позивача [PERSON] 5000 грн на закупку матеріалів. 15.05.2018 року позивач [PERSON] направив відповідачу лист-претензію про повернення грошових коштів, отриманих на закупівлю будівельних матеріалів. Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та детальної інформації про фізичну особу, відповідач\~[PERSON] є фізичною особою-підприємцем, вид діяльності: інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (основний) та будівництво житлових і нежитлових будівель. Дані про перебування в процесі припинення підприємницької діяльності, банкрутства відсутні. До теперішнього часу відповідач взяті за договором зобовязання не виконав, до виконання робіт не приступив, кошти, які отримав на закупівлю матеріалів, позивачу не повернув. За змістом статей\~15,16 ЦК України,\~особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Відповідно до вимог\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ст. 626 ЦК України \~, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України \~, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За приписами статті 651 ЦК України, \~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. \~Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. \~Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно із статтею 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення\~- невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому, в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті\~530,\~631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. \~Договір побутового підряду є публічним договором. \~До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно із\~ст. 866 ЦК України, договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, що стверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Між позивачем як замовником та відповідачем як виконавцем, був укладений договір виконання ремонтно-будівельних послуг №39, згідно із яким, [PERSON] група «КомфортСтройСервіс» в особі [PERSON], як виконавець, взяв на себе зобовязання провести роботи (послуги) утеплення фасаду та віконних відкосів не пізніше 19 травня 2018 року, та передати результат виконання робіт (послуг) замовнику. Позивач вніс 5000 грн. на закупку матеріалів, необхідних для виконання робіт. Таким чином,\~\~виниклі між сторонами правовідносини, регулюються нормами побутового підряду, а також\~Законом України «Про захист прав споживачів». Статтею\~10 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів"\~передбачено, що\~споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Крім того, споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків (частина четверта\~статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів"). Отже, право замовника на розірвання договору чи відмову від нього в цілому передбачено чинним законодавством. Згідно із ч. 6 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Відповідно до п. п. 10,11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (\~ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідач у судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Аналіз встановлених у судовому засіданні обставин та норм діючого законодавства дозволяє суду дійти висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір підряду, який в порушення умов договору та діючого законодавства відповідачем не виконаний, у звязку із чим, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь коштів, переданих на закупку матеріалів в розмірі 5000 грн., підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до роз'яснень, які містяться у пунктах 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише тоді, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, а також при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Право на відшкодування моральної шкоди відповідно до п.5 ч.1\~ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживачі мають, якщо шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу немає, а відтак у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Щодо позовних вимог про перерахування стягнутих коштів на картку Приватбанку, яка належить відповідачу, суд зазначає, що вказані вимоги є передчасними та вирішуються на стадії виконання судового рішення державним виконавцем. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial