Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

30.04.2014 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка вказала, що 27.10.2006 року між нею та відповідачем по справі [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між сторонами зіпсувалися, сторони не розуміють один одного, не можуть знайти спільну мову у вирішенні сімейних проблем. На даний час сторони близько 6 місяців проживають окремо, шлюбні стосунки припинено. Позивачка вважає, що в подальшому збереження шлюбу недоцільне. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити - [PERSON]. Спору щодо розподілу майна між сторонами немає. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася з поважних причин, надала суду заяву, згідно якої остання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені вище. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився з поважних причин, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує, заперечив проти залишення його прізвища дружині після розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, обгрунтовуючи своє рішення нижчезазначеними доказами. Судом встановлено, що подружжя проживає окремо, припинило шлюбні відносини, сторони не ведуть спільного господарства. Крім того, позивачка підтримала свої позовні вимоги та наполягає на розірванні шлюбу (а.с. 14). Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами може бути розірвано, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.10.2006 року (а.с. 3), після укладення шлюбу позивачці було присвоєно прізвище "[PERSON]". Таким чином, після розірвання шлюбу вона має право залишити прізвище "[PERSON]". Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача щодо залишення позивачкою прізвища "[PERSON]", оскільки таке заперечсення суперечить ст. 113 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Факт сплати позивачкою судового збору в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок підтверджується квитанцією № NOR8T39645 від 28.04.2014 року (а.с. 1). Таким чином, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивачки [PERSON] 243 (двісті соро три) гривні 60 копійок судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved