Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачів з позовом про визнання права власності на спадкове майно: житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS] після смерті батька [PERSON], про встановлення факту прийняття ним спадщини після смерті батька, який помер [INFO], просив поновити йому строк звернення до суду. Окрім того, заявив додаткові вимоги про встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житловий будинок по [ADDRESS], виданого на ім'я [PERSON], встановлення факту не проживання та не перебування в членстві колгоспного двору [PERSON] в період з 10.09.1990 року по 27.11.2000 року [PERSON], про встановлення факту прийняття ним спадщини після смерті батька [PERSON] та після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] та просив визнати за ним права власності на спадкове майно: житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS], а саме на 1/6 частину після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] та на 1/3 частину після смерті матері [PERSON] померлої [INFO]. Вказував на те, що [INFO] помер його батько - [PERSON], і після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового з господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS], загальною вартістю 25417 грн. також посилався на те, що спадкоємцями за законом залишились крім нього, як сина померлого, дружина померлого - [PERSON], яка померла [INFO], донька [PERSON], яка також померла [INFO], син - [PERSON], який помер [INFO], донька - [PERSON], яка проживає у [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] залишились спадкоємцями діти: [PERSON] та [PERSON] Також мотивує свої вимоги і тим, що на час смерті його батька з ним проживала його дружина та відповідно мати - [PERSON] Зазначає, що сестра - [PERSON] заяви до нотаріальної контори щодо прийняття нею спадщини після смерті батька не подавала, також не проживала разом із батьками та у батьківському будинку і відповідно не прийняла спадщини після смерті батька, брат [PERSON] спадщину після смерті батька також не прийняв, заяви до нотаріальної контори не подавав, разом з батьками не проживав та і не проживав у батьківському будинку. Крім того зазначає, що після смерті [PERSON], спадкове майно було прийнято його мамою - [PERSON], ним - [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, а саме по 1/6 частині спадкового майна, оскільки така спадщина була фактично прийнята за відсутністю правовстановлюючих документів. Також вказує на те, що його батьки були колгоспними пенсіонерами і будинок належав їм, як членам колгоспного двору. Крім того посилався на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS], і спадкоємцями після її смерті залишились її діти, а саме: - син [PERSON], донька [PERSON], донька [PERSON], а [PERSON] не подавала заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері та за життя не ставила питання про прийняття спадщини а тому фактично відмовилася від свої спадкових справ після смерті матері. А тому позивач вважає, що спадщину фактично прийняли в рівних частках по 1/4 кожному він та його сестра [PERSON] і спадкували материну частку 4/6 або 2/3 частин в рівних частках по 1/3 частині спадкового майна. Також вказує на те, що заяви про прийняття спадщини були подані ним та сестрою [PERSON] в Кіцманські державну нотаріальну контору, оскільки отримали у спадок за законом земельну частку (пай). Вказував на те, що Кіцманські державна нотаріальна контора відмовилася видати свідоцтво на право власності на спадщину після смерті матері і тому він змушений звернутися до суду про визнання права власності на спадкове майно. [PERSON], зазначив у позові і те що [INFO] померла його сестра [PERSON] та після її смерті на її майно повинні були спадкувати її діти [PERSON], та [PERSON], які наразі на протязі шести місяців ними заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавали і до суду з заявою про продовження строку про прийняття спадщини не звертались. Посилався, що на даний час діти померлої [PERSON] після її смерті не претендують і відповідно подали заяву про визнання мого позову. Тому позивач вважає, що успадкував після смерті своїх батьків 1/6 частину будинковолодіння після смерті батька та 1/3 частину після смерті матері та відповідно просить, що на ці частини суд повинен визнати за ним право власності, як спадкоємця першої черги. А також вважає, що на такі ж частини суд повинен визнати право власності за [PERSON] Окрім цього просить суд встановити факт прийняття ним спадщини після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] шляхом вступу у фактичне володіння та розпорядження спадковим майном. Крім того вважає, що у судовому порядку слід визнати факт належності правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, яке було видано 19.07.1995 року Стрілецькокутською сільською радою на підставі рішення виконкому від 21.06.1995 року №44/6. оскільки воно видано на ім'я [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом та позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона являється онукою покійних - [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO], та після смерті їх смертей залишилось частина спадкового майна, а саме: частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Дане будинковолодіння складається з: житлового будинку літ. А, сарая літ. Б, сарая літ. В, літньої кухні літ. Д, вбиральні літ. Г, 1-3 огорожі,4- криниці. Мотивувала, свої вимоги тим що вона, [PERSON], [INFO] була приписана тобто зареєстрована в житловому будинку по [ADDRESS] з 10.09.1990 року і по 08.09.1997 рік та була членом колгоспного двору. У 1989 році вступила у колгосп та у 1990 році направлена на навчання в Чернівецьку обласну бухгалтерську школу, яку закінчила 21.06.1991 року. Вважає, що була членом колгоспу ім.. І.Франка починаючи з 1989 року і відповідно була членом колгоспного двору дідуся [PERSON], бабусі [PERSON], пенсіонерів-колгоспників у господарстві, яке відносилось до колгоспного двору а саме по [ADDRESS] і відповідно вела разом із ними господарство . вважає, що вищевказане будинковолодіння, яке складається з житлового будинку літ. А, сарая літ. Б, сарая літ.В, літньої кухні літ. Д, вбиральні літ.Г, 1-3 огорожі,4- криниці. являє собою колгоспний двір та було спільною сумісною власністю між нею та померлими дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] А оскільки розмір частки члена колгоспного двору визначається із рівності часток усіх його членів, то її частка становить 1/3 від всього майна колгоспного двору по [ADDRESS], і відповідно вона має право власності на 1/3 частку житлового будинку літ. А, сарая літ. Б, сарая літ.В, літньої кухні літ. Д, вбиральні літ.Г, 1-3 огорожі,4- криниці, загальною вартістю 25 417 грн. Також вказує, що з даного будинку їй належить 1/3 частка тобто 18,1 кв.м. а 2/3 частини являє собою спадкове майно, а саме 36.2 кв.м. їй також належить 1/3 частина всіх господарських будівель і спору, а саме 1/3 частина сарая літ. Б, 1/3 частина сарая літ.В, 1/3 частина літньої кухні літ. Д, 1/3частина вбиральні літ. Г, 1/3частина 1-3 огорожі, 1/3 частина 4- криниці. Вартість 1/3 частини будинку з господарськими будівлями і спорудами становить 8472,33 гривень. Посилається на те, що незалежно від того, що 1/3 частина колгоспного двору по спірному будинковолодінні належить їй на законних підставах 21 червня 1996 року було винесене рішення виконкому Стрілецько-кутської сільської ради під № 44/6 , яке і послужило в підставою оформити право власності на спірне майно на ім'я [PERSON]. Далі 19.07.1995 року на ім'я [PERSON] незаконно було видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок . Також зазначає що вищевказане рішення виконкому сільської ради і згодом видане свідоцтво про право особистої власності на ім'я [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS], яке у свою чергу було записано у реєстрову книгу №1 стор.№61 за реєстровим №61 та зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 03.06.2007 року, і таке свідоцтво є незаконне і таке, яке позбавило її права власності на майно у колгоспному дворі та відповідно повинно бути визнано не чинним та скасовано так само і рішення виконкому. Весь цей час [PERSON] була впевнена, що у неї є право власності на 1/3 частку спірного майна і відповідно за цим майном доглядала її мати, відповідач по справі - [PERSON] та її сестра [PERSON], яка фактично була прописана до даного будинку. Оскільки її мати прийняла спадщину після смерті своїх батьків і доглядала за будинком. Щодо оформлення права власності на будинок їй не було відомо і тому просила суд визнати не чинним та скасувати рішення від 21 червня 1995 року під № 44/6, яке було винесене виконкомом Стрілецько-кутської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області а також визнати не чинним та скасувати свідоцтво про право особистої власності виданого 19 липня 1995 року на ім'я [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS], записаного у реєстрову книгу №1 стор. №61 за реєстровим №61, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 03.06.2007 року, визнати право власності за нею на 1/3 частину в майні колгоспного двору, яке складається з житлового будинку літ. А, сарая літ. Б, сарая літ. В, літньої кухні літ. Д, вбиральні літ. Г, 1-3 огорожі, 4- криниці, вартістю 8 472,33 гривні. А також стягнути з відповідачів солідарно судові витрати в повному об'ємі та у сумі 229,40 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON], та його представник підтримали заявлені позовні вимоги з наведених підстав, позов [PERSON] не визнав. Представник Стрілецькокутської сільської ради в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, та подав до суду лист відповідно до якого вказано, що [PERSON] та [PERSON], є наслідники господарства [PERSON] та [PERSON], а дане господарство відносилося до типу колгоспний двір, і всі зареєстровані являлися членами колгоспного двору. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов заявлений [PERSON] та просила його задовольнити, позов [PERSON] не визнала та суду пояснила, що [INFO] помер [PERSON], а [PERSON] з [PERSON] хоронили останнього та втупили у володіння та розпорядження спадковим майном, яке залишилось після смерті [PERSON] [PERSON] за свої власні кошти робила поминальний обід, поминала батька в 9 та 40 днів, розпорядилася рухомим майном. Після смерті батька матері було вже 81 рік тому вона особисто та за свої кошти після похорону виконала сама, підтримувала господарство у нормальному стані, доглядала за мамою, обробляла город, сад а також виконувала всі хатні роботи. Ії брат [PERSON], ніяким чином не брав участі у доглядів за мамою, а відповідно і за житлом, не приймав будь-якої участі як в похоронах так і в подальшому у ремонті батьківської хати а також не обробляв землі та не доглядав за садом. Окрім того, всі кругом знали, що саме вона є спадкоємицею після смерті батька. Жодних речей, які безпосередньо належали особисто батькові її брат не забирав. Підтримуючи позовні вимоги представник [PERSON], суду показала, що дійсно станом з 1989 року донька останньої [PERSON] була членом колгоспного двору її батьків так і відповідно була членом колгоспу ім. Фрунзе. Також підтвердила той факт, що вона постійно проживала з батьками починаючи з 1989 року і допомагала разом батькам поратися по господарству, варила їсти, прала, доглядала. Також підтвердила факт навчання у бухгалтерській школі. Вказала, що [PERSON] не знала, що існує свідоцтво на право власності на спірний будинок, оскільки вважала, що весь будинок належить їй, тому що вона прийняла спадщину після смерті батьків. [PERSON] заявлені позовні вимоги [PERSON], визнав повністю, позовні вимоги [PERSON] не визнав. [PERSON] подала заяву до суду, якою просила розглядати дану цивільну справу у її відсутності, позовні вимоги заявлені [PERSON], визнала повністю, позовні вимоги, які заявлені [PERSON] не визнала. Представник [PERSON] - [PERSON], в судовому засіданні підтримала позовні вимоги заявлені [PERSON] а позов [PERSON], не визнала. Дослідивши докази по справі, та вислухавши думку сторін та їх представників суд вважає, що в задоволенню первісного позову [PERSON] слід відмовити а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (Т. 1 а.с. 8), після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], загальною вартістю 25417 гривень. 19.07.1995 року на ім'я [PERSON] було видане свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] записаного у реєстрову книгу №1 стор. №61 за реєстровим №61, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 03.06.2007 року (Т. 1 а.с. 43). Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є син померлого [PERSON], дружина померлого - [PERSON], яка померла [INFO], донька [PERSON], яка також померла [INFO], син - [PERSON], який помер [INFO], донька - [PERSON], яка проживає у [ADDRESS]. Також було встановлено, що після смерті [PERSON] після її смерті залишились спадкоємцями діти: [PERSON] та [PERSON] Відповідно до вимог 525 ЦК України ( в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 529 вищевказаного кодексу спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти померлого ( в тому числі усиновлені),дружина і батьки (усиновителі) померлого. Також передбачено ст.ст. 548 та 549 ЦК ( в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] та його представник не надали суду відповідних доказів та не довели того, що саме ним було фактично прийнято спадщини після смерті [PERSON] Зокрема не знайшли і свого підтвердження у суді й те, що [PERSON], після смерті свого батька виконував роботи на городі, в саду, косив траву, садив сад, неодноразово ремонтував дах на будинку та господарських будівлях. Також не знайшло свого підтвердження і посилання позивача на те, що [PERSON], зробив канаву для стічних вод і завжди підтримував її в належному стані та чистив її кілька раз на день. Жодного доказу на підтвердження вищевикладеного позивачем надано не було. Суд також не бере до уваги і допитаного свідка у судовому засіданні [PERSON], оскільки у судовому засіданні даний свідок вказав на те, що неодноразово ремонтував житловий будинок, який належав покійним батькам позивача ще при житті батьків. А також вказав, що саме вони розраховувались з ним за виконану роботу. А щодо років коли саме це відбувалось, то він не пам'ятає. Тому суд на такий доказ не може взяти до уваги. Суд критично оцінює покази свідка [PERSON] який суду показав, що він неодноразово ходив пилити дрова в спірному господарстві та з ним розраховувався [PERSON], але не звертав увагу хто проживав в будинку і не знає чи хтось ходив біля нього, та не пам'ятає дані обставини оскільки дані події відбувалися давно. З показів свідка [PERSON] підтвердились ті обставини, що [PERSON] хоронила батька, оскільки сама бачила як остання розраховувалася за все необхідне грошима та допомагала в підготовці. Критично суд оцінює покази свідка [PERSON] оскільки останній не зміг згадати в судовому засіданні обставини, які б мали значення для встановлення істини по справі. Свідок [PERSON] підтвердила ту обставину, що [PERSON] була прийнята в члени колгоспу, та проживала в господарстві [PERSON] Відповідно до довідки від 29 травня 2012 року за № 703, яка була видана на запит адвоката та в якій вказується, що під час опитування сусідів покійного [PERSON], який проживав в [ADDRESS], який помер [INFO] а саме [PERSON] та [PERSON], жителів села Стрілецький Кут, встановлено, що після смерті [PERSON] в [INFO] його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] похоронили та розпорядилися майном померлого, провели ремонт в травні 1993 року. Із дослідженої в судовому засіданні довідки від 23.06.2011 року під №1328, виданої виконкомом Стрілецькутської сільської ради, вбачається, що [PERSON], який помер [INFO] хоронила дружина [PERSON], та дочка [PERSON], яка своєчасно вступила у володіння та розпорядження спадковим майном (обробляла город, відремонтувала огорожу, розчистила садок, доглядала за господарством). [PERSON], після смерті матері [PERSON] у володіння та розпорядження спадковим майном не вступав, за житловим будинком не доглядав, будинок не ремонтував, сад не чистив. Будь-яких інших доказів у судовому засіданні щодо фактичного вступу [PERSON], в управління або володіння спадковим майном, тобто фактичним прийняттям спадщини після смерті батька [PERSON] у шестимісячний термін, як це передбачено ст. 549 ЦК УРСР не встановлено. Шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. У разі продовження зазначеного строку суд одночасно вирішує питання про визнання за позивачем права на належне йому майно, що збереглося в натурі, або на грошові суми, коли воно реалізоване. Отже відповідної заяви [PERSON], не було заявлено. Суд встановив, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] Після неї відкрилась спадщина, однак [PERSON] у передбачений шестимісячний термін не вступив в управління чи володіння спадковим майном. Також встановлено в судовому засіданні, що [PERSON] 04.04.2000 року звернувся до Кіцманської державної нотаріальної контори та подав заяву з приводу прийняття спадщини після смерті його матері. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом було встановлено, що [PERSON] являється онукою покійних - [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті її бабусі та дідуся залишилось частина спадкового майна, а саме: частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Дане будинковолодіння складається з: житлового будинку літ. А, сарая літ. Б, сарая літ. В, літньої кухні літ. Д, вбиральні літ. Г, 1-3 огорожі,4- криниці. Суд також встановив, що [PERSON], [INFO] була приписана тобто зареєстрована в житловому будинку по [ADDRESS] з 10.09.1990 року і по 08.09.1997 рік та була членом колгоспного двору. Цей факт встановлює суд на підставі довідки під №1723 від 17 жовтня 2012 року, виданої Стрілецько-кутською сільською радою. Судом також встановлено, факт навчання [PERSON] у бухгалтерській школі. А також підтверджується і копією трудової книжки, виданої на ім'я [PERSON] та архівними довідками від 22.01.2014 р. № 1/27, № 1/258 від 11.06.2013 р., та № 18 від 04.06.13 р. в останній також вказано, що [PERSON] прийнято в члени колгоспу ім. Івана Франка, с. Стрілецький Кут, та даних про її звільнення не значиться. Відповідно до по господарської книги під №652 судом було встановлено, що згідно особового рахунку № 86 погосподарської книги станом на 15.04.1991 року у даному будинку були прописані та постійно проживали: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Дане будинковолодіння відноситься до категорії колгоспного двору. Таке будинковолодіння, складається з житлового будинку літ. А, сарая літ. Б, сарая літ.В, літньої кухні літ. Д, вбиральні літ.Г, 1-3 огорожі,4- криниці, і являє собою колгоспний двір та було спільною сумісною власністю між [PERSON] та померлими [PERSON] [PERSON] А і розмір частки члена колгоспного двору визначається із рівності часток усіх його членів, частка [PERSON] становить 1/3 від всього майна колгоспного двору по [ADDRESS], загальною вартість даного будинковолодіння 25 417 грн. Суд критично оцінює і довідку Стрілецько-Кутської сільської ради від 20 січня 2014 року № 29 оскільки в ній не міститься вичерпна інформація, що до сусідів та знайомих [PERSON], яка із своєю донькою [PERSON] доглядала за престарілою мамою [PERSON], вела господарство і обробляла земельну ділянку та немає посилань на підтвердження іншої інформації зазначеної в довідці. Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли був відповідно до Постанови Верховної Ради Української PCP від 26 березня 1991 року №885-ХІІ введений в дію Закон "Про власність". У відповідності до ст. 121 того ж Кодексу володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. При відсутності згоди спір про володіння, користування або розпорядження майном колгоспного двору вирішується судом за позовом будь-якого члена двору, який досяг шістнадцяти років. Згідно ч.2 ст. 123 зазначеного вище Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п .6 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності судам роз'яснено, що положення статей 17,18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.. За наявності відповідних доказів суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному об'ємі. Відповідно до вищевикладеного та згідно ст.ст. 120, 121, 123, 525, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року), Постановою Верховної Ради Української PCP від 26 березня 1991 року №885-ХІІ якою був введений в дію Закон "Про власність", п .6 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності судам роз'яснено, що положення статей 17,18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року) та

Outcome: approved