Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

05 травня 2017 року до Білопільського районного суду Сумської області поштою надійшла позовна заява ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 12 квітня 2013 року, яка мотивується тим, що на підставі вказаного договору відповідачу був наданий кредит у сумі 2300 грн. у виді встановленого відновлювального кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки з правом пролонгації. Відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного погашення кредитних коштів належним чином не виконує, станом на 28 лютого 2017 року у [PERSON] виникла заборгованість по кредиту в сумі 16100,34 грн., яка складається з наступного: 2243,86 грн. - заборгованість за кредитом; 12613,61 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1242,87 грн. - штраф, з яких 500 грн. - фіксована частина, 742,87 грн. - процентна складова. У добровільному порядку [PERSON] не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредиту, процентів, комісії та штрафу. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду і просив стягнути з відповідача заборгованість по кредиту та судовий збір, сплачений ним при зверненні з позовом до суду. Представник позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" Сафір Ф.О. в судове засідання не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причин свого неприбуття суду не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час і місце розгляду справи. Повно, об'єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 квітня 2013 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а. с. 6). У подальшому на підставі заяви [PERSON] від 12 квітня 2013 року, яка фактично є кредитним договором, оскільки спрямована на встановлення цивільних прав та обов'язків сторін та відповідає загальним засадам цивільного законодавства, між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] був укладений договір без номеру, згідно якого ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" зобов'язався надати кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 4-31). Своїм підписом у вказаній вище заявці відповідач підтвердив, що ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Також він погодився з тим, що вказана заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами являє між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно з пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг сторони погодили, що Банк самостійно може змінювати розмір ліміту кредиту на картці, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, сплачувати відсотки та комісію на умовах, передбачених договором. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більше ніж на 30 днів, позичальник сплачує банку фіксований штраф у розмірі 500 грн.+ 5% від ціни позову. Пунктом 1.1.7.12 Умов встановлено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав повністю, надавши [PERSON] кредит у вигляді відновлювального встановленого ліміту на платіжну картку. [PERSON] взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної сплати кредитного боргу, відсотків та комісії у строки, передбачені договором, належним чином не виконував. Із розрахунку ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" вбачається, що 28 лютого 2017 року у [PERSON] виникла заборгованість по кредиту в сумі 16100,34 грн., яка складається з наступного: 2243,86 грн. - заборгованість за кредитом; 12613,61 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1242,87 грн. - штраф, з яких 500 грн. - фіксована частина, 742,87 грн. - процентна складова (а. с. 4). Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується умовами договору та розрахунком позивача. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] у судове засідання не з'явивсь, заперечення проти позову не надав, розрахунок позивача не спростував. Суд вважає, що факт порушення відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" 15600,34 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 12 квітня 2013 року, яка складається з наступного: 2243,86 грн. - заборгованість за кредитом; 12613,61 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 742,87 грн. - штраф відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача штрафу в сумі 500 грн., то ці вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Як вбачається з позовної заяви, банк нарахував і просив стягнути 2 штрафи: 500 грн. і 5% від суми позову. З огляду на положення ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення. Тобто, з огляду на викладене, з відповідача не можна двічі стягувати штраф за порушення строку платежів, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь банку 500 грн. штрафу необхідно відмовити. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам слід стягнути 1550,31 грн. понесених та документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial