Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

14 жовтня 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до ФГ «Утро», [PERSON] про розірвання договору оренди землі, повернення земельної ділянки. В обгрунтування позову позивач зазначила, що успадкувала після смерті матері [PERSON] земельну ділянку, площею 10,45 га, для сільськогосподарського призначення, що розташована на території Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, яка перебуває в оренді ФГ «Утро», на підставі договору оренди землі від 10.04.2006 року, за умовами якого(п.40) перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для розірвання цього договору. Посилаючись на викладені в позові обставини, позивач просила суд розірвати договір оренди землі від 10 квітня 2006 року, укладеного між її матір'ю [PERSON] та ФГ «Утро» та повернути їй цю земельну ділянку, відповідно до умов договору оренди. Заперечуючи проти позову, ФГ «Утро» звернулося до суду із зустрічним позовом до [PERSON] В обґрунтування свого зустрічного позову про зміну умов договору оренди земельної ділянки, відповідач, не заперечуючи обставин укладення та існування між ФГ «Утро» та [PERSON], спадкоємцем якої є позивач, договірних відносин з приводу оренди землі, умови якого ним повністю виконуються, посилаючись на факт смерті орендодавця [PERSON] та перехід права власності на орендовану ним земельну ділянку до спадкоємця [PERSON] , на підставі п. 40 умов договору оренди землі та Закону України «Про оренду землі» , просив суд, у зустрічних позовних вимогах, внести зміни до договору оренди землі від 10.04.2006 року в частині особи, з якою укладено договір оренди землі, а також в частині форми та розміру орендної плати, зазначивши про її виплату у грошовій формі у розмірі 3% за рік від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, діючої на час виплати орендної плати. У судовому засіданні, позивач та її представники повністю підтримали заявлений позов та посилаючись на викладені в позові обставини і правові підстави, зазначаючи, що позивачка бажає самостійно обробляти успадковану землю, просили суд позов задовольнити, а у задоволені зустрічного позову - відмовити. Представник ФГ «Утро» у судовому засіданні позовних вимог [PERSON] не визнав та посилаючись на відсутність в п.40 договору оренди землі від 10.04.2006 року чіткого визначення моменту припиненя дії договору у разі зміни власника землі та посилаючись на наявність можливості внесення змін до цього договору при тій же зміні власника земельної ділянки, просив суд в задоволені позову [PERSON] відмовити, а разом з тим, задовольнити зустрічний позов фермерського господарства, яким просив змінити в цьому договорі в преамбулі слова «[PERSON]» на «[PERSON]», в розділі договору «Реквізити сторін», слова «[PERSON]», [NUMBER], виданий Новоодеським РВ УМВС 16.02.1998р., с. Суворівка, [NUMBER]» на слова «[PERSON], [NUMBER], виданий Новоодеським РВ УМВС 01.12.1997р., [ADDRESS], [NUMBER]». Просив також п.9 цього договору оренди землі викласти у наступній редакції: « орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1217,85 гривень на рік, але не менше 3% вартості земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства на час внесення змін до договору, в тому числі 1/3 частини у грошовій формі, а 2/3 частини продукцією, - за її собівартістю, але не вище державних закупівельних цін на рослинницьку продукцію, яка вирощується орендарем або за вибором орендодавця - тільки у грошові формі». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належними чином повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду справи. На адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява, в якій він не визнав позову [PERSON] та підтримав зустрічний позов і просив суд розглянути справу у його відсутність. Справа у відповідності до заяви відповідача [PERSON], згідно з вимогами ст.169 ЦПК України, розглянута у його відсутність, враховуючи наявність достатніх даних у справі та доказів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши обставини справи, вивчивши доводи викладені в обох позовах, вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши та оцінивши досліджені фактичні обставини, суд, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, приходить до висновку, що позов [PERSON] до ФГ «Утро», [PERSON] про розірвання договору оренди землі - задоволенню не підлягає, а зустрічний позов ФГ «Утро» до [PERSON] про внесення змін до договору оренди землі, - підлягає частковому задоволенню. Цей висновок суду ґрунтується на наступному: Як вбачається з дослідженого в суді, 10.04.2006 року між [PERSON], як власником земельної ділянки з одного боку та ФГ «Утро», від імені та в інтересах якого діяв його голова [PERSON], з другого боку, було укладено договір оренди землі, зареєстрований 02.02.2007 року за №040701900325 у Новоодеському реєстраційному окрузі (офісі) Миколаївської регіональної філії ДП «ЦДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах». Згідно з умовами цього договору [PERSON] передала належну їй на праві власності земельну ділянку, площею 10,45 га, розташовану на території Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, в оренду ФГ «Утро» строком на 10 років. Обставини справи свідчать про те, що волевиявлення сторін цього правочину було вільним і відповідало внутрішній волі кожної сторони і, що вони досягли між собою згоди з усіх істотних умов цього договору, так як підписали цей договір і він пройшов державну реєстрацію 02.02.2007 року у Новоодеському реєстраційному окрузі Миколаївської регіональної філії «ЦДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах». Суд зазначає, що договори, згідно ст.629 ЦК України повинні виконуватись і являються обов'язковими для виконання сторонами. Статтями 31-32 Закону України «Про оренду землі», п.п.36-40 договору оренди землі від 10.04.2006 року, чітко визначені та передбачені підстави припинення договору оренди землі. Дострокове розірвання договору оренди землі може бути лише за взаємною згодою сторін, а за відсутності такої згоди або на вимогу однієї сторони тільки на підставі рішення суду у випадку невиконання іншою стороною своїх обов'язків по договору. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку чинним законодавством не допускається. Дослідженні в судовому засіданні обставини доводять, що підстав, передбачених п.37 для припинення між сторонами існуючого договору оренди землі не має і в судовому засіданні їх не встановлено. Строк дії цього договору не закінчився, а позивач у своєму позові не посилається на порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань по цьому договору. Позивачем у відповідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, не надано суду доказів того, що відповідач дійсно порушує умови цього договору, або не виконує по ньому зобов'язання, що може бути безумовною підставою для його розірвання. Підстави для припинення договору оренди землі чітко визначені п.п.36-40 цього договору, але таких в судовому засіданні не встановлено. Можливість розірвання договору оренди землі в судовому порядку на вимогу однієї сторони, як те передбачається п.39 договору, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Будь-яких порушень договору оренди землі з боку відповідача по справі в судовому засіданні не встановлено. Позивач як на підставу свого позову, посилається тільки на те, що вона стала власником орендованої земельної ділянки, успадкувавши її після смерті орендодавця і сама бажає використовувати цю землю, що на її думку, являється підставою для розірвання цього договору. З таким обґрунтуванням позовних вимог суд погодитись не може. Так, пунктами 38-40 вказаного договору оренди землі, сторони визначили, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, а також у випадках передбачених законом. Також договір може бути припинено шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та з інших визначених законом підстав і, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. В п.36 цього договору, сторони передбачили, що спір, щодо змін умов договору, у разі недосягнення взаємної згоди сторін, розв'язується у судовому порядку. Ті ж, досліджені в суді фактичні обставини справи свідчать про те, що позивач [PERSON], після смерті, [INFO], матері - [PERSON], успадкувала земельну ділянку, площею 10,4503 га, розташовану за адресою: Миколаївська область Новоодеський район, територія Сухоєланецької сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки 4824885200:05:000:0136, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та є її власником, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.09.2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.09.2013 року. У відповідності з вимогами ст. 1218 ЦК України, до позивача, як до спадкоємця яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], перейшли усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Те, що права та обов'язки, які виникли у спадкоємця по договору оренди землі не припинилися, свідчать вищевикладені умови цього договору. Правовідносини щодо оренди землі, регулюються договором, укладеним між сторонами, ЦК України та Законом України "Про оренду землі", який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами у застосуванні у спірних правовідносинах. Згідно ст. 30 ЗУ "Про оренду землі", зміна умов договору оренди землі здійснюється тільки за взаємною згодою сторін, а в разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі, спір вирішується у судовому порядку. Статтями 31, 32 ЗУ "Про оренду землі", передбачені випадки припинення договору оренди землі, в тому числі і шляхом його дострокового розірвання за рішенням суду. Суд зазначає, що до зазначених вище спірних правовідносин мають бути застосовані вимоги спеціального закону, а саме положення ч. 4 ст.32 ЗУ «Про оренду землі», згідно якого передбачається, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Згідно з приписами цивільного законодавства, договори повинні виконуватись і являються обов'язковими для його сторін. Пунктом 40 договору оренди землі від 10.04.2006 року, сторонни: [PERSON] та ФГ «Утро» визначили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря, є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди землі. Таким чином, вказаним пунктом договору сторони не досягали між собою чіткої згоди і визначеності про те, які юридичні наслідки настають у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи. Вказаним пунктом договору оренди землі(п.40), прямо не визначено, що у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, має наслідком обов'язкове розірвання цього договору. Згідно з цим же пунктом, такий договір може бути і зміненим. Суд, вирішуючи даний спір між сторонами, виходить із рівності обох сторін у договорі та передбачених цим договором прав і обов'язків сторін як щодо можливості внесення змін до договору, так і можливості його розірвання, та не надає привілейованої переваги одній підставі перед іншою у реалізації сторонами їх прав. В даному випадку, суд,

Outcome: partial