Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" земельної ділянки площею 0,60 га., що призначена для ведення особистого підсобного господарства та передана у приватну власність [PERSON] на підставі рішення Шклинської сільської ради Горохівського району Волинської області від 27 грудня 1993 року № 5. Мотивує свій позов тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно: право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності селянської спілки "Шклинь"; на земельні ділянки на території Шклинської сільської ради Горохівського району Волинської області площею 0,25 га. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та площею 0,60 га. для ведення особистого підсобного господарства, які відповідно до рішення Шклинської сільської ради від 27 грудня 1993 року за № 5 "Про передачу земельної ділянки у приватну власність" передані йому у приватну власність. На момент смерті [PERSON] позивач була зареєстрована з дітьми - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в [ADDRESS]. Як спадкоємець після майна померлого прийняла спадщину шляхом фактичного володіння спадковим майном. 17 грудня 2001 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності селянської спілки "Шклинь". Поряд з цим, оскільки приватизацію земельної ділянки площею 0,60 га. не завершено видачею правовстановлюючого документа, 11 вересня 2020 року нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену вище земельну ділянку. За вищевикладених обставин [PERSON] не може оформити спадкові права на земельну ділянку шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, хоча належним чином прийняла спадщину, а тому звертається до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою судді від 05.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в поряду загального позовного провадження. 04.01.2021 представником позивача подана уточнена позовна заява та клопотання про заміну первісного відповідача - Шклинську сільську раду належними відповідачами - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 05.01.2021 підготовче засідання у даній справі відкладено, замінено первісного відповідача - Шклинську сільську раду Горохівського району Волинської області належними відповідачами - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Представник позивача в підготовче засідання 27.01.2021 не з`явився, у клопотанні просить справу розглядати в його відсутності, заявлені вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в підготовче засідання 27.01.2021 не з`явились, у письмових клопотаннях позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують стосовно їх задоволення. Крім цього, повідомили, що спадщину не прийняли та з позовом до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини звертатись не будуть. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд встановив, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до п.п. 4,5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, до спірних правовідносин суд застосовує законодавство, що діяло на час відкриття спадщини - Цивільний кодекс Української РСР 1963 р. (далі - ЦК УРСР). Згідно з ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ч.1 ст.537 ЦК УРСР частина майна, яка залишилась не заповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст.549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державні нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, про що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.8). Довідкою Шклинської сільської ради Горохівського району Волинської області від 23.11.2020 №423 стверджується, що згідно запису в по господарській книзі за №1 за 1998 рік рахувалось господарство в [ADDRESS] за [PERSON] - [INFO]., який помер [INFO] . До дня смерті [PERSON] в господарстві проживав з дружиною [PERSON] , [INFO]., дочками: [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., онукою [PERSON] [INFO]. Заповіт [PERSON] Шклинською сільською радою посвідчувався 12.10.1998 року за №69. Заповіт не змінювався і не скасовувався (а.с.50). З матеріалів спадкової справи №1117 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що [PERSON] 17 грудня 2001 року подала в Горохівську державну нотаріальну контору заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого чоловіка- [PERSON] і отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності селянської спілки «Шклинь» [ADDRESS], належного спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0162521 (а.с.36-42). Отже, судом встановлено, що [PERSON] після померлого [PERSON] прийняла спадщину шляхом фактично вступу в управління та володіння спадковим майном , що відповідає вимогам ст. 549 ЦК УРСР. З матеріалів спадкової справи також вбачається, що інші спадкоємці в шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертались. У позовній заяві позивач зазначає, що доньки померлого (відповідачі у справі) спадковим майном не володіли та не управляли ним, а, відтак, не прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що самими відповідачами не заперечується. Згідно витягу з рішення Шклинської сільської ради Горохівського району Волинської області від 27.12.1993 року №5, сесія сільської ради вирішила передати у безоплатну приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,85 га., в тому числі 0,60 га. для ведення особистого підсобного господарства 0,25 га. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с.6). Рішенням Шклинської сільської ради Горохівського району Волинської області від 20.10.2020 №41/3 [PERSON] відмовлено в наданні дозволу на завершення процедури приватизації земельної ділянки площею 0,60 га., яка призначена для ведення особистого підсобного господарства (а.с.27). Постановою приватного нотаріуса Голодевич Г.С. від 11 вересня 2020 року вих.№347/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на неприватизовані земельні ділянки, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території [ADDRESS], що належали [PERSON] , який помер [INFO] у зв`язку з тим, що спадкоємець не подав документи на оформлення спадщини в повному обсязі (а.с.10). Згідно п."г" ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно п.7 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до абз.2 п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Нормами чинного законодавства України визначено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України. Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Таким чином, оскільки спадщина після смерті [PERSON] , який за життя не набув права власності на спірну земельну ділянку, хоча розпочав процедуру її приватизації, відкрилась [INFO] , позивач як спадкоємець його майна за законом прийняла спадщину в установленому порядку - шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, суд дійшов висновку, що останній має право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами порушення його права, окрім того, на думку суду, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, передбачений законом, а тому позов підлягає до задоволення повністю. В позовній заяві позивач просить судові витрати з відповідача не стягувати.

Outcome: approved