Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивачка звернуласьв суду з даним позовом обґрунтування якого виклалав позовній заяві та після уточнення позовних вимог просить суд виділити їй в натурі частину сараю «Б»по вул.Островського№39 в смт. Володарськ-Волинський Житомирської області, згідно плану технічного паспорту приміщення 1-3 площею 18,3 кв.м; виділити у власність [PERSON] частину сараю «Б» по вул.Островського№39 в смт. Володарськ-Волинський Житомирської області, згідно плану технічного паспорту приміщення 1-1 площею 11,5 кв.м, приміщення 1-2 площею 9,6 кв.м.; заборонити відповідачу [PERSON] чинити перепони їй в доступі до власної частини будинку та допоміжних споруд а саме: 41/100 частин будинку, 1/2 частини сараю «Б», що складалась з хліва, сараї «В», «Г», уборни «У», криниці «І», що знаходиться в смт. Володарськ-Волинський по вул.Островського№39; зобовязати відповідача [PERSON] відкрити двері до її власності -1/2 частини сараю «Б», а саме хліва де зберігаються її речі та комори 1-5; визнати рішення 4 сесії V скликання Володарсько-Волинської селищної ради № 122 від 20.10.2006 року та рішення 13 сесії V скликання Володарсько-Волинської селищної ради №304 від 09.10.2007 року в частині передачі у приватну власність земельної ділянки громадянину [PERSON] незаконними. Видані на підставі даного рішення Володарсько-Волинської селищної ради Житомирської області державні акти на право приватної власності на імя [PERSON] на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0.2175 га для ведення особистого селянського господарства визнати недійсними; зобовязати Володарсько-Волинську селищну раду внести зміни до оскаржуваних рішень на підставі рішення суду та провести поділ - 2 - загальної земельної ділянки площею 0,3675 га по вул. Островського, 39 в смт. Володарськ-Волинський пропорційно до часток у праві власності на житловий будинок, а саме: [PERSON] виділити земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,0675 га для ведення особистого селянського господарства, а [PERSON] зарезервувати як гарантію її права земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку; стягнути з відповідачів судові витрати. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали та дали пояснення по суті заявленого позову. Представник відповідача 1 в судовому засіданні позов визнав. Відповідач 2 у своїх заявах просить справу розглядати за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує та не заперечує у виділенні позивачці в натурі хліва, а йому залишити частину сараю, літню кухню та кладовку. Представник третя особи в судовому засіданні погодився на задоволення позову. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за слідуючих обставин. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачами позову не суперечить злочину не порушує прав, свобод та інтересів осіб. Згідно ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. За положеннями ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Як видно із матеріалів справи позичка [PERSON] є власником 41/100 частини будинку по вул. Островського 39 смт. Володарськ-Волинський на підставі договору дарування від 03.02.2006 року посвідченого нотаріусом Володарсько-Волинської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в КП "Житомирського обласного міжміського бюро технічної інвентаризації" за реєстраційним № 15462430. Відповідач [PERSON]є власником 59/100 будинку по вул. Островського 39 смт. Володарськ-Волинський на підставі договору купівлі-продажу від 30.04.1999 року посвідченого нотаріусом Володарсько-Волинської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в КП "Житомирського обласного міжміського бюро технічної інвентаризації" за реєстраційним № 15462430. Пунктом 4.6 рішення четвертої сесії пятого скликання Володарсько-Волинської селищної ради № 122 від 20.10.2006 року [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку по вул. Островського 39 площею 0,40 га, в т.ч.0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства. Пунктом 1.6 рішення тринадцятої сесії пятого скликання Володарсько-Волинської селищної ради № 304 від 09.10.2007 року припинено дію рішення Володарсько-Волинської селищної ради від 20.10.2006 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки по вул. Островського 39 площею 0,40 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. Пунктом 2.7 цього ж рішення затверджено технічну документацію із землеустрою щодо документів, які посвідчують право власності та передано безкоштовно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,2175 га для ведення особистого господарства. - 3 - На підставі прийнятих рішень Володарсько-Волинської селищної ради [PERSON] видано державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 864597 площею 0,2175 га для ведення особистого селянського господарства та держаний акт серії ЯБ № 864596 площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно ст.19 Конституції України, ст. 24 Закону України " Про місцеве самоврядування в Україні " органи місцевого самоврядування діють лише на підставі в межах повноважень та у спосіб , передбачені Конституцією і законами України та керуються у своїй діяльності Конституцією та законами України . Відповідно до ст. 26 цього закону виключно на пленарних засіданнях селищної ради вирішуються питання про вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. У відповідності до ст. 116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами здійснюється, зокрема, шляхом передачі земельних ділянок у власність. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться також у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, Володарсько-Волинська селищна рада приймаючи рішення про затвердження технічної документації та передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON] не врахувала вимоги ст. 120 ЗК України, що власниками будинку по вул. Островського 39 смт. Володарськ-Волинський є [PERSON] та [PERSON] та не передала земельну ділянку кожному власнику пропорційно до часток у праві власності на будинок, чим позбавила позивачку право володіння та користування належною частиною житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Островського 39 смт. Володарськ-Волинський. Представник позивачки в судовому засіданні просить визнати незаконними рішення Володарсько-Волинської селищної ради № 122 від 20.10.2006 року та № 304 від 09.10.2007 року в частині передачі у приватну власність земельної ділянки [PERSON], так як рішенням від 09.10.2007 року припинено дію рішення від 20.10.2006 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки, тому вважає його незрозумілим і в разі визнання незаконним останнього рішення, перше може бути чинним. З викладеною думкою погодився представник відповідача 1. Тому суд приходить до висновку, що оспорюванні рішення Володарсько-Волинської селищної ради № 122 від 20.10.2006 року та № 304 від 09.10.2007 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою та передачі безкоштовно у власність земельної ділянки [PERSON] необхідно визнати незаконними та державні акти про право власності на земельні ділянки серії ЯБ № 864597 площею 0,2175 га для ведення особистого селянського господарства серії ЯБ № 864596 площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд видані на підставі даного рішення необхідно визнати недійсними. Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 367 ЦК України кожен із співвласників має право на поділ майна, що є у спільній частковій власності з дотриманням вимог ст.183 ЦК України. - 4 - За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом. Вирішуючи питання про поділ в натурі між сторонами сараю «Б» суд враховує, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Островського 39 смт. Володарськ-Волинський, частки яких становлять відповідно : 41/100 та 59/100 ідеальних часток. Позивачка після уточнення позовних вимог просить їй виділити частину сараю «Б» зазначеного в плані технічного паспорту приміщення 1-3 площею 18,3 кв. м., а відповідачу 2 виділити частину сараю «Б» зазначеного в плані технічного паспорту приміщення 1-1 площею 11,5 кв. м та приміщення 1-2 площею 9,6 кв. м, які на даний час обладнав та використовує відповідач. Відповідач у своїй заяві просить суд залишити йому літню кухню та кладовку, а позивачці виділити хлів, як частину сараю. Позивачці розяснено, в судовому засіданні вимоги ст. 10 ЦПК України щодо призначення судової будівельно-технічної експертизи розподілу сараю «Б», однак вони відмовились проводити дану експертизу, обґрунтовуючи тим, що відповідач 2 на даний час облаштував та використовує приміщення 1-1; 1-2 сараю «Б», їх площа більша, ніж площа приміщення1-3, яку просить виділити собі, відповідач 2 визнає позов, вказані приміщення мають окремі входи, які не потребують переобладнання і наявний план земельної ділянки житлового будинку по вул. Островського 39 смт. Володарськ-Волинський свідчить, що розподіл таким чином сараю «Б» в послідуючому не буде порушувати права кожного із співвласників на їх користування, виходячи із наявних в натурі частин житлового будинку кожного із співвласників. Суд вважає, що викладені пояснення позивачки та її представника є обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи і тому виділяє позивачці приміщення 1-3 площею 18,3 кв.м сараю «Б», а відповідачу 2 виділяє приміщення 1-1 площею 11,5 кв.м та приміщення 1-2 площею 9,6 кв.м сараю «Б». Розглядаючи позовні вимоги про заборону відповідачу [PERSON] чинити перепони їй в доступі до власної частини будинку та допоміжних споруд а саме: 41/100 частин будинку, 1/2 частина сараю «Б», що складалась з хліва, сараїв «В», «Г», уборни «У», криниці «І», що знаходиться в смт. Володарськ-Волинський по вул.Островського№39; зобовязати відповідача [PERSON] відкрити двері до її власності -1/2 частини сараю «Б», а самехліва де зберігаються їїречі та комори 1-5; зобовязати Володарсько-Волинську селищну раду внести зміни до оскаржуваних рішень на підставі рішення суду та провести поділ загальної земельної ділянки площею 0,3675 га по вул. Островського, 39 в смт. Володарськ-Волинський пропорційно до часток у праві власності на житловий будинок а саме: [PERSON] виділити земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,0675 га для ведення особистого селянського господарства, а [PERSON] зарезервувати як гарантію її права земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку суд зазначає слідуюче. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З роз'яснень, викладених у п. п. 7, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року (з послідуючими змінами) вбачається, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України). - 5 - Під порушенням слід розуміти такий стан субєктивного права, при якому воно зазнало противоправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого субєктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Тому викладені вимоги позивачки зазначені в п.п. 2,3,5 уточнюючої позовної заяви не порушують на даний час її права, не відповідають способу захисту цивільного права. Крім того у відповідності ст.10 ЦПК України позивачка та її представник в судовому засіданні не довели та не надали суду доказів, яким чином відповідач 2 чинить перешкоди в користуванні її частиною будинку. За таких обставин вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають. При подачі позову позивачка сплатила судовий збір в сумі 243,60 грн., в послідуючому надала посвідчення інваліда ІІ групи. Відповідач 2 надав суду довідку, що він є інвалідом І групи і тому вказані особи звільняються від сплати судового збору відповідно до ст. 5 ч. 1 п. 9 ЗУ «Про судовий збір». Тому підлягають стягненню з Володарсько-Волинської селищної ради на користь [PERSON] судові витрати у виді судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial