Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач звернулася до [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, Управління Державної міграційної служби України Шевченківського районного відділу в м. Києві про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу батька та про надання дозволу на подачу заяви на видачу проїзного документа дитини для виїзду за кордон без згоди батька. Просить суд надати дозвіл малолітній [PERSON], [INFO] на багаторазові тимчасові виїзди за межі України до досягнення нею 16 років, тобто до [INFO] у супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON], а також у супроводі інших осіб, уповноважених матір'ю дитини [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON].; надати дозвіл на подання заяви про видачу проїзного документу дитини для виїзду за кордон, оформлення та виготовлення проїзного документу дитини на багаторазові тимчасові виїзди за межі України її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] до досягнення нею 16 років, тобто до [INFO] у супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що 14 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, з 2012 року проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. 23.10.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Останнім часом відповідач не приймає участі у вихованні дитини, добровільно не сплачує кошти позивачці, які призначив суд, не турбується про стан здоров'я дитини. Протягом 2009-2016 р.р. позивачка декілька разів оздоровлювала дитину на території України, а в цьому році [PERSON] бажає оздоровити дитина за межами України. Дитина має змогу відвідати Грецьку республіку в серпні 2016 року в складі групи школярів гімназії № 48 м. Києва, відвідати культурні та історичні пам'ятки, однак відповідач ухиляється від надання дитини такого дозволу та надання грошових коштів необхідних для оздоровлення дитини. Позивач у судове засідання не з'явилася, хоча повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надала письмову заяву з прохання слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. В разі неявки відповідача до суду просила розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Служби у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, винести рішення згідно чинного законодавства. Представник третьої особи Управління Державної міграційної служби України Шевченківського районного відділу в м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 14 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO].(а.с.5) Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано.(а.с. 6). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.(а.с. 7-8) Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженимипостановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року передбачена можливість вирішення у судовому порядку питання про виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", - документами, що надають право громадянина на виїзд з України і в'їзду в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон та проїзний документ дитини. Згідно зі ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", - оформлення проїзного документу дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Доказів надання відповідачем нотаріально засвідченого клопотання на оформлення проїзного документу дитині та нотаріального дозволу на виїзд сина за межі України суду не надано. Статтею 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватись на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим значенням є інтереси дитини, які повинні бути непорушними незалежно від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»за відсутності оди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України № 789 від 27.02.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, Управління Державної міграційної служби України Шевченківського районного відділу в м. Києві про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу батька та про надання дозволу на подачу заяви на видачу проїзного документа дитини для виїзду за кордон без згоди батька підлягають частковому задоволенню, оскільки вимоги позивача в частині вимог про надання дозволу на виїзд дитини та підготовку документів знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, разом з тим надання дозволу сприятиме реалізації прав дитини. Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 560 грн. 00 коп.

Outcome: partial