Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 (далі - ХОПЛ №1) звернувся до суду з заявою про продовження госпіталізації [PERSON] у психіатричному закладі в примусовому порядку, посилаючись на те, що вона страждає на психічний розлад, а її лікування та обстеження можливе тільки в умовах стаціонару. На обґрунтування заяви головний лікар ХОПЛ №1 зазначив, що [PERSON] страждає на змішану судинну коркову та підкоркову деменцію, через що вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В зв"язку з наявністю важкого психічного розладу, внаслідок якого хвора не може дати усвідомленої згоди на госпіталізацію, згідно рішення Ярмолинецького районного суду від 24.01.2014 року [PERSON] була госпіталізована в ХОПЛ № 1 в примусовому порядку терміном до 3 місяців. Рішеннями цього ж суду від 17.04.2014 року, від 11.07.2014 року та від 13.10.2014 року госпіталізацію [PERSON] у психіатричному закладі було продовжено. В зв"язку з закінченням терміну госпіталізації 05.01.2015 року [PERSON] повторно оглянута комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ №1, яка прийшла до висновку про необхідність продовження лікування хворої в умовах стаціонару. В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримав пославшись на обставини, викладені в заяві та пояснив, що у [PERSON] встановлений тяжкий психічній розлад, а оскільки за час лікування стан хворої не покращився, тому вона потребує продовження лікування в стаціонарних умовах. [PERSON] в судовому засіданні не змогла усвідомлено висловити власну думку відносно продовження своєї госпіталізації у психіатричному закладі. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви про продовження госпіталізації хворої. Заслухавши пояснення представника лікарні, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про психіатричну допомогу" перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватись лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати шість місяців. Судом встановлено, що [PERSON] була доставлена в ХОПЛ № 1 22.01.2014 року і в зв"язку з наявністю в неї важкого психічного розладу рішенням Ярмолинецького районного суду від 24.01.2014 року була госпіталізована в ХОПЛ № 1 в примусовому порядку терміном до 3 місяців. В подальшому рішеннями Ярмолинецького районного суду від 17.04.2014 року, від 11.07.2014 року та від 13.10.2014 року госпіталізацію [PERSON] у психіатричному закладі було продовжено на термін до трьох місяців. 05.01.2015 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку про необхідність продовження лікування хворої в психіатричному стаціонарі в примусовому порядку, оскільки встановлено, що [PERSON] страждає на змішану судинну коркову та підкоркову деменцію, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Після проведеного лікування стан хворої суттєво не покращився, хвора дезорієнтована в часі та місці перебування, виражено знижена пам'ять та інтелект, до госпіталізації байдужа, критика до свого стану відсутня. Дані обставини підтверджуються: висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 05.01.2015 року, згідно якого [PERSON] страждає на психічний розлад, виявлені при теперішньому огляді порушення позбавляють її здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, а тому потребує продовження госпіталізації в психіатричному стаціонарі в примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та продовження госпіталізації [PERSON] в психіатричному стаціонарі в примусовому порядку. На підставі ст.ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved