Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 24 лютого 2016 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Альфа-банк», правонаступником якого відповідно до договору про відступлення права вимоги є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», був укладений кредитний договір №29-01/19/2 від 29.01.2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», згідно з яким заборгованість за кредитним договором 500990102 від 24 лютого 2016 року у розмірі 42650,10 грн. 22 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Богатиренко Артуром Ігоровичем було відкрите виконавче провадження № 65881247 по стягненню на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», заборгованості за вказаним кредитним договором в сумі 42650,10 грн. Виконавче провадження було відкрите на підставі виконавчого напису нотаріуса № 3638 від 06 травня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною. Вважає, що виконавчий напис № 3638 від 06 травня 2021 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок - неправомірне відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання вказаного напису, оскільки зі змісту виконавчого напису нотаріуса неможливо встановити те, чи надавалися до заяви про вчинення виконавчого напису будь які документи, в тому числі виписка з особового рахунку. Крім того, як зазначено у оскаржуваному виконавчому написі, цей напис вчинено на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Разом з тим, застосування нотаріусом Грисюк Оленою Василівною під час вчинення виконавчого напису пункту 2 другого розділу Постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року є порушенням статті 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, оскільки Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14 визнана незаконною та не чинною Постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». На час вчинення оспорюваної нотаріальної дії - вчинення виконавчого напису, нотаріус керувався незаконним та не чинним нормативним актом. Враховуючи вищевикладене, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3638 від 06 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київо-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфабанк», правонаступником якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1АБ/ВЕСТА від 28 січня 2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста"», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 29-01/19/2 від 29 січня 2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», про звернення стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» заборгованості за кредитним договором 500990102 від 24 лютого 2016 року у розмірі 42650 гривень 10 копійок таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в наданій суду заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення Відповідач ТОВ «Вердикт капітал», третя особа приватний нотаріус Київо-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Богатиренко А.І. у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомили. Згідно до положення ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового\~процесу зобов`язані\~повідомляти суд\~про причини\~неявки у\~судове засідання.\~У разі\~неповідомлення суду\~про причини\~неявки вважається,\~що учасники\~судового процесу\~не з`явилися\~в судове\~засідання без\~поважних причин. Відповідно до\~ч.4\~ст.\~223\~ЦПК України,\~у разі\~повторної неявки\~в судове\~засідання відповідача,\~повідомленого належним\~чином,\~суд вирішує\~справу на\~підставі наявних\~у ній\~даних чи\~доказів (постановляє\~заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до такого. 24.02.2016 між [PERSON] та ТОВ «Альфа-Банк» було укладеного кредитний договір № 500990102, згідно умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 7228,78 грн, процентна ставка за користування кредитом 15,99 % річник, тип процентної ставки фіксована. Дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахувань відсотків та комісії 25.02.2019 /а.с. 14-16/. 06.05.2021 був вчинений виконавчий напис Грисюк О.В., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 500990102 від 24.02.2016, укладеним з АТ «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Вердикт Капітал». Стягнення заборгованості проводилася за період з 29 січня 2019 року по 14 квітня 2021 року. Сума заборгованості склала 42000,10 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7228,78 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 9553,67 гривень, строкова заборгованість за сумою кредиту 400,87 гривень, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 18016,78 гривень, строкова заборгованість за штрафами і пенями 6800,00 гривень. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 650 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 42650,10 гривень. Зареєстровано в реєстрі за № 3638. 22.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Богатиренко А.І. відкрите виконавче провадження ВП № 65881247 з примусового виконання виконавчого напису № 3638 виданого 06.05.2021, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з боржника, яким є [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 4200,10 гривень, за вчинення виконавчого напису плати у розмірі 650 гривень. За загальними правилами ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених у ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), зазначають на те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Так, відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" від 2 вересня 1993 року № 3425-XII та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595(далі Порядок № 296/5). Пунктом 19 ст. 34 Закону № 3425-XII визначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачена Главою 14 Закону № 3425-XII та Главою 16 розділу ІІ Порядку. За статтею 87 Закону № 3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі Перелік №1172). У статті 88 Закону № 3425-XII визначені умови вчинення виконавчих написів, за якими нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зазначені умови вчинення виконавчого напису також містяться і в пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172. При цьому цей Перелік № 1172 не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі № 3425-XII та Порядку № 296/5. В подальшому, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Цією постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" Переліку № 1172 та доповнено його новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Дана постанова надала право нотаріусу вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, вказану постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін, а Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Отже, чинна редакція Переліку № 1172 передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Матеріали справи свідчать, що нотаріально посвідчений договір між сторонами не укладався. Не зважаючи на відсутність оригіналу нотаріально посвідченого договору та те, що судовим рішенням 22 лютого 2017 року були скасовані зміни до Переліку № 1172 в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, третя особа приватний нотаріус\~Київо-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~Олена Василівна вчинила виконавчий напис на підставі акцепту пропозиції про укладання угоди про надання особистого кредиту, який не є нотаріально посвідченим договором, не забезпечений іпотекою. Таким чином, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. На підставі ст.141\~ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1362 гривні (908 гривень - судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру та 454 гривні - судовий збір за заяву про забезпечення позову).

Outcome: approved