Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Позовні вимоги мотивовано тим, що 07 жовтня 2013 року, відповідач, керуючи автомобілем "Фольцваген Транспортер", порушив правила дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем "Ауді Q 7", належний йому - [PERSON], як довіреній особі власника. Постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2013 року, відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У відповідності до звіту про визначення матеріального збитку заподіяного йому - [PERSON], як власнику автомобіля, вартість таких становить 161416 гривень 06 копійок. На підставі наведеного просить суд стягнути з відповідача 161416,06 гривень матеріальної шкоди та судові витрати в сумі 4022 гривні. Представник позивача - [PERSON], в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач - [PERSON], в судовому засіданні, позов визнав, на задоволенні позовних вимог не заперечує, однак сплатити завдану шкоду не має можливості. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 07 жовтня 2013 року, близько 18 години 00 хвилин в с. Ділове, Рахівського району Закарпатської області, відповідач - [PERSON], керуючи автомобілем марки «Фольцваген Транспортер», не маючи посвідчення водія, перевищивши швидкість, допустив зіткнення з автомобілем марки «Ауді Q 7», що належить позивачу - [PERSON]. Постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2013 року, відповідача - [PERSON], визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме, у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу. Дана постанова набула законної сили. У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлена ця обставина. Отже, судом достовірно встановлено, що винним у вчиненні ДТП, що сталася 07 жовтня 2013 року, внаслідок якої автомобіль позивача, зазнав значних механічних ушкоджень, являється відповідач - [PERSON] Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. Відшкодування шкоди можливе за таких умов: завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної чи юридичної особи; дії або бездіяльність, якими завдана шкода є неправомірними. У даному випадку, в результаті порушення відповідачем правил дорожнього руху, що спричинило ДТП, у вчиненні якого останнього визнано винним, завдано шкоди майну позивача, а саме, пошкоджено його транспортний засіб. У відповідності зі статтею 22 цього ж Кодексу, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В судовому засіданні встановлено, що позивачу завдано шкоду внаслідок зіткнення автомобілів належних йому та відповідачу, отже шкоду завдано внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Оскільки, положення Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27 березня 1992 року " Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" передбачають, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Дане також передбачено статтею 1188 Цивільного Кодексу України. Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З звіту № 244/11 від 04.11. 2013 року, про визначення матеріальних збитків, складеного оцінювачем-автотоварознавцем - [PERSON], вбачається, що ринкова вартість автомобіля марки «Ауді Q 7», д.н.з. [NUMBER] на момент пошкодження - 07 жовтня 2013 року, складає - 161416,06 гривень. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, на дату оцінки складає - 156537,07 гривень. Вартість матеріального збитку автомобіля, у результаті пошкодження, на дату оцінки складає - 161 416,06 гривень. Заслухавши та дослідивши пояснення сторін, суд вважає їх належними та достатніми для вирішення справи по суті, та такими, що відповідають вимогам статей 59-60 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Отже, враховуючи те, що в судовому засіданні доведено факт заподіяння позивачу матеріальних збитків, натомість відповідачем позов визнано, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 161416,06 гривень матеріальної шкоди. Окрім того в матеріалах справи наявна квитанція № 244 від 04 листопада 2013 року, згідно якої позивач [PERSON] сплатив вісімсот п'ятдесят гривень за оцінку вартості пошкодженого автомобіля. З огляду на це, суд вважає, що витрати, понесені позивачем для проведення вище зазначеної оцінки вартості автомобіля, документально ним підтверджені, а отже доведені і підлягають стягненню з відповідача - [PERSON] Враховуючи положення ст. ст. 79, 80 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що у зв'язку із розглядом справи в суді позивач сплатив судовий збір у розмірі - 1622,66 гривень та 2400 гривень витрат на правову допомогу, суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, згідно до ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved