Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача в якому зазначили, що 15.11.2002 року померла їх рідна баба [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом у вигляді житлового будинку №15, з надвірними будівлями, розташованого по вулиці Чкалова в с.Лісівщина Коростенського району Житомирської області, що належав спадкодавцю на підставі запису у погосподарських книгах Лісівщинської сільради №1 за 2001-2005 роки (особовий рахунок №009) та земельної частки (паю) розміром 5,66 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства ім.Чкалова, що стверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0103203 від 12.05.1997 року. За життя [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження щодо належного їй будинку на користь[PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Після смерті [PERSON] в Коростенській районній державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №108/2003 на підставі заяви [PERSON], діючої від імені неповнолітньої дочки [PERSON] та [PERSON], який діяв за згодою матері про прийняття спадщини від 15.04.2003 року. Звернувшись до органів нотаріату за отриманням свідоцтва про право на спадщину отримали відмову, яка мотивована відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок. Рішенням суду просять визнати за ними право власності на спадкове майно у виді житлового будинку №15 по вул. Чкалова в с.Лісівщина Коростенського району Житомирської області та земельної частки (паю), згідно сертифікату серії ЖТ №0103203, розміром 5,66 умовних кадастрових гектарів, у рівних частках, в порядку спадкування після смерті баби [PERSON], померлої 15.11.2002 року в с.Лісівщина Коростенського району Житомирської області. Сторони повідомили про розгляд справи у їх відсутності. В наданій суду заяві представник відповідача зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що 15.11.2002 року у віці 88 років в с.Лісівщина Коростенського району Житомирської області померла [PERSON]. 31.10.1995 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження щодо належного їй житлового будинку №15 з господарськими будівлями, розташованого по вул. Чкалова в с.Лісівщина Коростенського району Житомирської області на користь[PERSON] та [PERSON] у рівних частках. Даний заповіт посвідчено секретарем Лісівщинської сільської ради Коростенського району Житомирської області. Дані про те, що даний заповіт в подальшому було змінено або скасовано в справі відсутні. З листа завідувача Коростенської районної державної нотаріальної контори №685/16/02-14 від 19.05.2018 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру слідує, що після смерті [PERSON], померлої 15.04.2003 року в с.Лісівщина Коростенського району Житомирської області заведено спадкову справу №108/2003 на підставі заяви [PERSON], діючої від імені неповнолітньої дочки [PERSON] та [PERSON], який діяв за згодою матері про прийняття спадщини від 15.04.2003 року, свідоцтв про право на спадщину не видавалось. [PERSON] 18.11.2011 року уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу її прізвище стало [PERSON] ( свідоцтво про шлюб серії 1-ТП №081962, видане 18.11.2011 року). З довідки Лісівщинської сільської ради №44/02-26 від 16.01.2018 року слідує, що на праві приватної власності [PERSON] належав житловий будинок №15 по вул. Чкалова в с.Лісівщина Коростенського району Житомирської області, згідно запису в погосподарській книзі №1 виконкому сільської ради за 2001-2005 роки, особовий рахунок № 009 (рік побудови 1940). Державна реєстрація права власності на вказаний будинок не проводилась. Згідно технічного паспорту, виготовленого Коростенським МБТІ, інвентаризація будинку була проведена 28.11.2014 року. На час розгляду справи така можливість втрачена. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0103203 від 12.05.1997 року [PERSON] на праві власності належалаземельна частка (пай), розміром 5,66 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства ім.Чкалова. Відповідно до ст.549 ЦК України (ред.1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Ці дії повинні бути виконані на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. При зверненні позивачів до нотаріуса з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину отримали відмову. яка мотивована відсутністю реєстрації права власності на житловий будинок №15 по вул. Чкалова в с.Лісівщина Коростенського району Житомирської області, що стверджується листом № 101/02-14 від 26.01.2018 року. З роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у інформаційному листі від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи те, що позивачами надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок і надано роз'яснення щодо підстав відмови чим позивачі підтвердили неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Вимога про визнання за позивачами права власності на земельну частку (пай) розміром 5,66 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства ім.Чкалова, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0103203 від 12.05.1997 року задоволенню не підлягає, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають (п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). Оскільки докази того, що отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) в органах нотаріату позивачі позбавлені можливості в матеріалах справи відсутні, тому підстав для задоволення позову в цій частині не має. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial