Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути різницю між уже визнаним розміром заподіяної матеріальної шкоди та розміром визначеним експертним висновком у сумі 55 683,00 грн. Стислий виклад позиції сторін. В обгрунтування позовних вимог позивачка [PERSON] покликається на те, що 25 липня 2012 року в м. Жидачеві сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої належний їй автомобіль "Mitsubishi Pajero Wagon", д.н.з. [NUMBER] , яким керував її чоловік [PERSON] , зіткнувся з мопедом "Карпати" під керуванням неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Винним в даному ДТП визнано неповнолітнього [PERSON] . Оскільки [PERSON] не досяг віку з якого наступає відповідальність, то Постановою від 27.07.2012 відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно нього, а Постановою Жидачівського районного суду від 01.10.2012 мати неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 184 КУпАП. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 28.11.2013 стягнуто з [PERSON] 28 862,00 грн. матеріальної шкоди. Після набрання рішенням законної сили, позивачка отримала виконавчий лист, який пред`явила до виконання. В ході примусового виконання рішення на її користь стягнуто 3 488,13 грн. Вважає, що на даний час роз-мір заподіяної матеріальної шкоди не є актуальним, оскільки згідно експертного звіту про оцінку транспортного засобу від 14.04.2016 сума спричиненої шкоди становить 88 033, 16 грн., а відтак сума, яка підлягає стягненню на її корись становить 55 683,00 грн. (88 033,16 - 28 862,00 - 3 488,13) 12.07.2016 від відповідачки [PERSON] надійшли заперечення на позов згідно яких остання проти задоволення позову заперечує оскільки питання відшкодування шкоди вирішено рішенням Жидачівського районного суду Львівської області та не може бути повторно розглянуто судом. Відтак, у задоволенні позовних вимог просить відмовити. 26.02.2021 від представника відповідача [PERSON] адвоката Чорненького Я.Б. надійшли письмові пояснення згідно яких останній вважає, що позивачкою [PERSON] не доведено розмір шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, а суд позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок такої шкоди, а відтак у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 24.05.2016 відкрито провадження у справі, а справу призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні на 05.07.2016 о 12 год. 00 хв./а.с.31-32/. 05.07.2016 розгляд справи відкладено на 13.07.2016. 13.07.2016 розгляд справи відкладено на 16.08.2016. 16.08.2016 розгляд справи відкладено на 31.08.2016. 31.08.2016 протокольною ухвалою відповідачку [PERSON] виключено з числа відповідачів та справу відкладено на 19.09.2016. 19.09.2016 провадження у справі зупинено. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2017 головуючим суддею для цього провадження визначено суддю Ціпивко І.І. Ухвалою судді Жидачівського районного суду від 26.10.2017 справу прийнято до провадження та призначеного до розгляду на 20.11.2017. 20.11.2017 справу знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді у відрядженні. 05.12.2017 справу знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді у відрядженні. 11.12.2017 розгляд справи відкладено на 11.01.2018. 11.01.2018 справу знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді у нарадчій кімнаті по іншій справі. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2018 головуючим суддею для цього провадження визначено суддю Коліщук З.М. 23.01.2019 20.11.2017 справу знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді у відрядженні. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2020 головуючим суддею для цього провадження визначено суддю Равлінко Р.Г. Ухвалою судді від 08.09.2020 справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого судового засідання на 27.10.2020. 27.10.2020 розгляд справи відкладено на 26.02.2021. Розгляд справи по суті відбувся 26.02.2021. Позивачка, [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Його представник - адвокат Чорненький Я.Б. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляну на наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 25 липня 2012 року приблизно о 19.30 год. в м. Жидачеві на вулиці Данила Галицького неповнолітній [PERSON] , [INFO] , керуючи належним йому мопедом "Карпати" перед поворотом ліворуч в порушення п. 16.13 ПДР не надав переваги в русі зустрічному транспортному засобу - автомобілю "Mitsubishi Pajero Wagon", днз. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , в результаті чого сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої транспортні засоби отримали технічні пошкодження. В діях [PERSON] вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою від 27.07.2012 інспектор з дізнання ВДАІ Жидачівського РВ ГУ МВС України у Львівській області відмовив в порушенні кримінальної справи, поскільки [PERSON] не досяг віку з якого наступає відповідальність. Постановою Жидачівського районного суду від 01.10.2012 р. мати неповнолітнього [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 184 КУпАП. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку нанесеного власнику пошкодженого транспортного засобу від 27 липня 2012 року, проведеного оцінщиком приватним підприємцем [PERSON] (сертифікат [NUMBER] суб"єкта оціночної діяльності, виданий 05.12.2011 року фондом Державного майна України) матеріальний збиток нанесений власнику автомобіля "Mitsubishi Pajero Wagon", днз. [NUMBER] склав 28 862.00 грн. Дані обставини встановлені рішенням Жидачівського райнного суду Львівської області від 28.11.2013 у справі № 1307/2480/2012 та на підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 28.11.2013 у №1307/2480/2012 позов [PERSON] задовольнено частково: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] : - 28862.00 грн. матеріальної шкоди; - 1000.00 грн. моральної (немайнової) шкоди, а також судові витрати пов"язані з залученням спеціаліста для оцінки автомобіля в сумі 400.00 грн. та витрати, пов"язані з оплатою правової допомоги адвоката в сумі 3100.00 грн., сплачений судовий збір в сумі 452.00 грн., а всього 33814.00 грн. В решті заявлених вимог відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 02.10.2014. Після набрання рішенням законної сили [PERSON] було видано та звернено до виконання виконавчий лист № 1307/2480/2012 від 21.04.2015 про стягнення з [PERSON] на її корись 30 714, 00 грн. Згідно довідки Жидачівського районного ВДВС ГТУЮ у Львівській області станом на 01.06.2016 на користь [PERSON] перераховано кошти у сумі 3 488,13 грн. Відповідно до Звіту №2015 про оцінку транспортного засобу від 14.04.2016 сума спричиненої шкоди внаслідок ДТП під час якого зазнав ушкоджень транспортний засіб [PERSON] . Mitsubishi Pajero Wagon д.н.з [NUMBER] становить 88 033,16 грн. На думку позивачки, різниця між стягнутою сумою заподіяної шкоди рішенням Жидачівського районного суду Львівської області і експертним висновком від 14.04.2016 у розмірі 55 683,00 грн. (88 033,16 грн - 28 862,00 грн. - 3 488,13 грн.) є збитками позивачки та підлягає додатковому стягненню з винуватця ДТП [PERSON] . Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням наведених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. За загальним правилом, встановленим статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. (ст. 11 ЦК України) Суд вказує, що відшкодування шкоди є різновидом цивільно-правової відповідальності, яка полягає у застосуванні цивільно-правових стягнень до винної фізичної чи юридичної особи за заподіяння недоговірної майнової шкоди. При цьому, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності є склад цивільного правопорушення. Цивільно-правова відповідальність, у свою чергу, є однією з форм юридичної відповідальності, суть якої полягає у примусовому впливі на порушника шляхом застосування щодо нього санкцій, які тягнуть за собою додаткові негативні наслідки. В даному випадку важливого значення набуває принцип, встановлений ст. 61 Конституції України, відповідно до якого ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Відповідно ж до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Так, рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 28.11.2013, було встановлено склад цивільного правопорушення в діях відповідача [PERSON] та застосовано до нього певний вид відповідальності відшкодування майнової та моральної шкоди. Звертаючись до суду з позовом у 2012 році (справа №1307/2480/2012), позивачка обґрунтовувала розмір пред`явлених позовних вимог звітом про оцінку вартості матеріального збитку нанесеного власнику пошкодженого транспортного засобу від 27 липня 2012 року, проведеного оцінщиком приватним підприємцем [PERSON] (сертифікат [NUMBER] суб"єкта оціночної діяльності, виданий 05.12.2011 року фондом Державного майна України) матеріальний збиток нанесений власнику автомобіля "Mitsubishi Pajero Wagon", д.н.з. [NUMBER] склав 28 862.00 грн. З метою встановлення актуальної суми заподіяних збитків позивачка звернулась до експерта з товарознавчих експертиз, яким проведено оцінку транспортного засобу та визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ внаслідок ДТП у розмірі 88 033,06 грн., що підтверджується Звітом № 5012 про оцінку транспортного засобу від 14.04.2016. При цьому суд звертає увагу на те, що під час розгляду справи № 1307/2480/2012 встановлено суму завданих збитків, яка підлягає стягненню. Це рішення з підстав непогодження із встановленим розміром майнової шкоди у апеляційному порядку позивачкою не оспорювалось. Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 28 листопада 2013 року набрало законної сили 02.10.2014 (відмітка на копії рішення). За таких обставин суд не вбачає жодних підстав для повторного чи додаткового притягнення відповідача [PERSON] до цивільно-правової відповідальності за одне і те саме цивільне правопорушення, у зв`язку з чим вважає вимоги про стягнення різниці між стягнутою сумою заподіяної шкоди рішенням Жидачівського районного суду Львівської області і експертним висновком у розмірі 55 683,00 грн. безпідставними. Окрім того, суд зазначає наступне. Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов`язань та закріплює основний принцип виконання зобов`язань - принцип належного виконання, що стосується як суб`єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (статті 527-545 ЦК України). Однією з умов належного виконання зобов`язання є його своєчасне виконання. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Додатково суд вказує, що внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Ураховуючи викладене, Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц провадження № 14-254цс19 (застосування статті 625 ЦК України). Проаналізувавши вище викладене суд прийшов до висновку, що рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 28.11.2013 у справі №1307/2480/2012 остаточно вирішено питання цивільно-правової відповідальності [PERSON] , а саме стягнення матеріальної та моральної шкоди. Відтак, позовні вимоги є безпідставними, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed