Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

АТ «СК «Країна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 55 863,83 грн. та судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, покликається на те, що 15 липня 2020 року о 16 год. 10 хв. по вул. Городоцька, 68 у м.Львові відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Nissan», д.н.з. [NUMBER] , та транспортного засобу марки «BMW Х6», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . 06.09.2019 року між ПАТ «СК «КРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір страхування транспортних засобів УА211293, предметом якого є автомобіль марки «Nissan», д.н.з. [NUMBER] . Позивач здійснив виплату страхового відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля «Nissan» у розмірі 136778,76 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у AT "СГ "TAC", згідно Полісу АМ9162626, яка сплатила позивачу 80914,93 грн. з урахуванням коефіцієнту зносу замінених складових. Позивач зазначає, що сума, яка залишилася невиплаченою, складає 55 863,83 грн. Просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.05.2021 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 09.07.2021 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Страхова Група «ТАС» через канцелярію Галицького районного суду м.Львова надійшли пояснення, у яких представник товариства зазначив, що 25 серпня 2020 року AT "СГ "TAC" отримало від АТ «СК «Країна» претензію про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі 136778,76 грн., враховуючи той факт, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як водія т/з «BMW Х6», д.н.з. [NUMBER] , була забезпечена полісом АМ/9162626 від 01.07.2020 pоку, та якого постановою Галицького районного суду м.Львова від 10.08.2021 року визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. AT "СГ "TAC" було виплачено на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 80 914,93 грн., з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінених складових. Окрім того, представник третьої особи зазначив, що різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та реальними збитками зобов`язаний відшкодувати відповідач. Сторони про судове засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач повідомлявся про дату судового засідання шляхом скерування судової повістки на його поштову адресу. Окрім того, виклик [PERSON] до суду був здійснений через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (через веб-сайт Галицького районного суду м.Львова). Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, будь - яких інших заяв від нього до суду не надходило. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 15.07.2020 року о 16 год. 10 хв. у м.Львові на вул.Городоцька, 68, [PERSON] , керуючи автомобілем марки BMW X6, д.н.з. [NUMBER] , був неуважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул.Городоцької не надав переваги у русі автомобілю марки Nissan, д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, що підтверджується постановою Галицького районного суду м. Львова від 10 серпня 2020 року /а.с.5/. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Галицького районного суду м.Львова від 10.08.2020 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, відповідно до яких відповідача визнано винним у вчиненні ДТП. Отже, з огляду на викладене вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортній пригоді є доведеною. 06.09.2019 року між ПАТ «СК «КРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір страхування транспортних засобів УА211293, предметом якого є автомобіль марки «Nissan», д.н.з. [NUMBER] /а.с.4/. Відповідно до страхового акту № 03/59517/2.1.5.1 від 30.07.2020 року, розмір страхового відшкодування склав 136 778,76 грн., яку було сплачено страховою компанією згідно платіжних доручень №8897 від 03.08.2020 року та №8965 від 04.08.2020 року /а.с.11-13/. ПАТ «Страхова Група «ТАС», у якому застраховано цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу BMW X6, д.н.з. [NUMBER] , здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 80914,93 грн., що додатково стверджується платіжним дорученням №137517 від 12.11.2020 року /а.с.17/. Згідно з ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Відповідно до ст.29, п.32.7 ст.32 ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Отже, як встановлено судом, сума страхового відшкодування виплачена позивачем за пошкодження автомобіля «Nissan», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок дій відповідача [PERSON] , становить 136778,76 грн., ПАТ «Страхова Група «ТАС» відшкодовано позивачу 80914,93 грн., а у страховика відсутній обов`язок здійснити відшкодування в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, без урахування зносу деталей, що підлягають заміні, а тому суд вважає, що невідшкодовану суму матеріального збитку у розмірі 55863,83 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Як видно з досліджених судом письмових доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, такі отримані у порядку встановленому Законом, стосуються безпосередньо обставин справи та підтверджують покликання позивача на існуючі обставини справи, а відтак беруться судом до уваги, як належні та допустимі докази в процесі доказування. Водночас, відповідач відзиву на позовну заяву не надав, а також та не подав суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінюючи докази по справі в цілому, беручи до уваги вищенаведені встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, а відтак підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем та підтверджені матеріалами справи підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved