Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

01 грудня 2015 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов. Позивач обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 10.09.1997 він є власником 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Власником іншої 1/2 частини житлового будинку є відповідач [PERSON]. Біля житлового будинку, власниками якого є позивач та відповідач, знаходиться земельна ділянка площею 0,38 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства. На даний час позивач не має можливості користуватись своєю частиною житлового будинку та земельної ділянки, оскільки сторони не можуть дійти згоди з приводу поділу будинку між собою. Як випливає із технічного паспорту житлового будинку, його конструктивні елементи збудовані таким чином, що кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом, оскільки має місце технічна можливість переобладнання житлового будинку в ізольовані квартири, що буде з'ясовано з проведення будівельно-технічної експертизи. Щодо порядку користування земельною ділянкою площею 0,38 га позивач вважає, що її необхідно поділити відповідно до часток співвласників, а саме: кожному по 0,19 га, з яких по 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,09 га для ведення особистого селянського господарства. Згідно позовних вимог, які позивач уточнив після ознайомлення з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 473/16-43/7193/7194/17-43 від 28.04.2017 року, позивач просить провести між ним та [PERSON] поділ в натурі житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] відповідно до належних їм часток у праві власності, виділити йому ізольовану 1/2 частину житлового будинку з наступними приміщеннями: кімната кухні 1-2 площею 15,90 кв.м., кімната ванни 1-3 площею 4,20 кв. м., кімната житлова 1-4 площею 14,40 кв.м., кімната житлова 1-5 площею 15,10 кв.м., з господарських будівель і споруд виділити баню "Ж", погріб окремо збудований "З", яма вигрібна № 4, колодязь питний № 5, що розташований за адресою: [ADDRESS], встановити між ним та [PERSON] порядок користування земельною ділянкою площею 0,38 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], відповідно до належних їм часток у праві власності на житловий будинок, а саме виділити в його користування до його частини житлового будинку земельну ділянку площею 0,19 га, з них 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,09 га для ведення особистого селянського господарства, судові витрати стягнути з відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив провести поділ будинку згідно першого варіанту розподілу висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 473/16-43/7193/7194/17-43 від 28.04.2017 року. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі, надала до суду заяву в якій позов визнала, просить провести поділ будинку згідно першого варіанту висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 473/16-43/7193/7194/17-43 від 28.04.2017 року. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі, виходячи з такого. Згідно договору дарування частини жилого будинку серії [NUMBER] від 10.09.1997 року, [PERSON] подарував [PERSON] 1/2 частину жилого будинку, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.11-12). Судом приймається до уваги як належний та допустимий доказ для визначення порядку розподілу житлового будинку та порядку користування земельною ділянкою у частках 1/2 та 1/2 по [ADDRESS], висновок № 473/16-43/7193/7194/17-43 судової будівельно-технічної експертизи від 28 квітня 2017 року (а.с. 78-102), відповідно до якого запропоновано варіант № 1 розподілу житлового будинку (а.с.78-98), та варіант визначення порядку користування земельною ділянкою у частках 1/2 та 1/2, оскільки дані варіанти розподілу будинку та порядку користування земельною ділянкою булив погоджені сторонами. Судом встановлено, що зазначений висновок експерта є обґрунтованим, повним, сумніву не викликає, експерт попереджений про кримінальну відповідальність передбачену ст. 384, 385 Кримінального кодексу України за надання завідомо неправдивого висновку та відмову від надання висновку, тому суд приймає даний висновок як належний і допустимий доказ по справі. Суд, беручи до уваги все вищезазначене приходить до висновку щодо можливості проведення розподілу житлового будинку згідно варіанту № 1 висновку за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 473/16-43/7193/7194/17-43 від 28.04.2017 року. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 357 цього Кодексу, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній часткові власності. Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У п. 7 вказано, що якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного із співвласників, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі житлового будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються власнику. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 року № 7 одночасно з розв'язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями суд може також вирішити позов про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної власності. Суд вважає, що за таких обставин необхідно визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до часток співвласників в житловому будинку та запропонованого експертом варіанту, викладеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи (додаток 3, а.с. 96), оскільки такий варіант передбачає визначення порядку користування в ідеальних частках сторін. Таким чином, одночасно з поділом житлового будинку та господарських споруд суд визначає порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває в користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Частиною 4 статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Враховуючи, що відповідач [PERSON] заявлені вимоги про поділ житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою за першим варіантом експертного висновку визнала, їх визнання є безумовним і таким, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved