Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Панасюк О.М.\~ звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на користь позивача: суму сплаченого відшкодування в розмірі 28808 гривень 77 копійок; витрати на встановлення розміру збитку та збір документів в розмірі 700 гривень 00 копійок; судовий збір в розмірі 1921 гривня 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 08 грудня 2017 року з вини відповідача [PERSON] , який керував автомобілем марки «Volkswagen Golf» держаний номерний знак [NUMBER] в м. Одеса була скоєна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль марки «Citroen Nemo» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] отримав механічні пошкодження. Вина відповідача [PERSON] у скоєнні зазначеної вище дтп підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня 2018 року. На дату скоєння дтп цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, у зв`язку з чим власник застрахованого автомобіля [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до позивача Моторного (транспортного)\~ страхового бюро України.\~ Відповідно до висновку №5029, вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу марки «Citroen Nemo» державний номерний знак [NUMBER] складає 28808 гривень 77 копійок, витрати на встановлення розміру збитку та збір документів склав 700 гривень 00 копійок. 11 червня 2018 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі [PERSON] в розмірі 28808 гривень 77 копійок. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, у зв`язку з чим у МТСБУ виникло право зворотньої вимоги до відповідача. Вказане вище стало підставою для звернення представника позивача до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився. Надав суду клопотання в якому просить розглядати справу за його відсутністю. Позов підтримав в повному обсязі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні\~ позов не визнав, посилаючись на те, що він не вважає себе винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Також зазначив, що сума збитку позивачем завищено. Просив у задоволенні позову відмовити. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~ Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінює докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 89 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України. Судом встановлено, що 08 грудня 2017 року о 09 годині 30 хвилин відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки\~\~ «Volkswagen Golf» держаний номерний знак [NUMBER] по вулиці Овідіопольська дорога, 296 міста Одеса\~\~ при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності свого маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Citroen Nemo» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 02 березня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за обставинами, вказаними вище та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340.00 (триста сорок гривен), що підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси (а.с. 7) та постановою апеляційного суду Одеської області від 06 квітня 2018 року (а.с.7 на звороті). Згідно положень ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина даної особи. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме порушення відповідачем [PERSON] Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої автомобіль марки «Citroen Nemo» державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.10), отримав механічні пошкодження, тобто вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. Частиною 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 1 липня 2004 року № 1961-IV з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників здійснюється обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно ст. 6 вказаного Закону України страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України визначено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. 23 лютого 2017\~ року між ПАТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON] був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/5926765, предметом якого було страхування транспортного засобу марки\~ «Citroen Nemo» державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 9). Потерпілим [PERSON] було повідомлено позивачу МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце за його участю 08 грудня 2017 року (а.с.8 на звороті). Враховуючи те, що автомобіль марки «Volkswagen Golf» держаний номерний знак [NUMBER] , яким керував відповідач на момент дтп не був застрахований, то МТСБУ прийняло на себе майнову відповідальність за протиправні дії відповідача та здійснило виплату страхового відшкодування за механічні пошкодження автомобіля марки «Citroen Nemo» державний номерний знак [NUMBER] у розмірі 28808 гривень 77 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №908982 від 11 червня 2018 року (а.с. 11 на звороті). Крім того, згідно платіжного доручення №908959 від 11 червня 2018 року МТСБУ виконало виплату послуг аваркома (експерта) по справі в розмірі 700 гривень (а.с. 11 на звороті). Пунктом 38.2.1 частини 38.2 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З огляду на зазначені обставини, відповідно до вимог п. 38.2.1 частини 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач [PERSON] зобов`язаний відшкодувати виплачене страхове відшкодування в розмірі 28808 гривень 77 копійок та витрати на встановлення розміру збитку та збору документів в розмірі 700 гривень. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Відповідно до ст.81 ч.1, ч. 6 ЦПК України, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.76 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Відповідачу достовірно було відомо про наявність зазначеного спору в суді, йому також пропонувалось подати пояснення, заперечення та усі наявні у нього докази по справі. Проте на час розгляду справи, від відповідача до суду не надійшло будь-яких заперечень на спростування доводів викладених в позовній заяві. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 1921 гривня 00 копійок, що підтверджується оригіналом платіжного доручення\~ № 1863 від 22 березня 2019 року (а.с.2). Тож, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 1921 гривня 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved