Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

В грудні 2019 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що відповідно до укладеного 27.05.2011 року договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 20000 грн. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Формулярами та стандартними формами є Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку, які викладені на банківському сайті. Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті\~www.privatbank.ua,\~складає договір про надання банківських послуг. На підставі п.п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 договору відповідач дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Згідно з п. 2.1.1.2.9 Договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійсненні трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату здійснення трат за кредитом. У разі виникнення прострочення зобов`язань за кредитом згідно з п. 2.1.1.2.11 договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України, п. 2.1.1.3.5 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% суми позову. Банк виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У свою чергу відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 28.11.2019\~року має\~заборгованість у\~загальному розмірі\~62112,25\~грн.,\~з яких:\~22317,58\~грн.\~ заборгованість\~за тілом кредиту, в тому числі за простроченим тілом кредиту; 3030,24 грн. - заборгованість\~за нарахованими відсотками на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;\~33330,51\~грн. \~нарахована пеня; 500 грн. - штраф (фіксована\~частина);\~2933,92 грн.\~ штраф\~(процентна\~складова). Вказані суми АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2020 року позовну заяву АТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи в його відсутність, у якій проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи за своїм зареєстрованим місцем проживання, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов АТ КБ\~"ПриватБанк" підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне: Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору від 27.05.2011 року, укладеного між ПАТ КБ\~ПриватБанк, правонаступником якого є позивач, та [PERSON] шляхом підписання позичальником анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 20000 грн. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписаній відповідачем, зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Умовами та Тарифами банку та, що він зобов`язується ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку. З доданого банком до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором\~вбачається, що станом на 28.11.2019 року відповідач має заборгованість у загальному розмірі 62112,35\~грн.,\~з яких:\~22317,58 грн.\~ заборгованість\~за тілом кредиту, в тому числі за простроченим тілом кредиту;\~3030,24\~грн.\~ заборгованість\~за нарахованими відсотками на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;\~33330,51 грн. - нарахована пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2933,92 грн. - штраф. При цьому до кредитного договору Банк додав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна". Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК\~України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього\~Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК\~України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом частини 2\~статті 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної стави (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549\~ЦК\~України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК\~України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК\~України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 27.05.2011 року процентна ставка як за користування кредитом, так і за прострочення виконання грошового зобов`язання не визначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Тобто у заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про розмір процентної ставки за користування кредитом, процентів, що сплачуються за прострочення виконання зобов`язання, а відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути з відповідача проценти, нараховані на прострочений кредит згідно зі статтею 625 ЦК України, та неустойку у вигляді пені та штрафів за прострочення сплати кредиту. Так, позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування вказаних сум, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27.05.2011 року, посилається на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини договору. Однак матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цими умовами, правилами та тарифами був ознайомлений відповідач та погодився з ними, в тому числі у разі їх зміни банком. Тож суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір процентів та неустойки, надані банком Умови та правила надання банківських послуг, тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки сторонами не дотримано вимоги статті 207 ЦК України. У даному випадку витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому суд вважає, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 27.05.2011 року шляхом підписання анкети-заяви. Згідно з частиною шостою\~статті 81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, зокрема процентами, нарахованими згідно зі статтею 625 ЦК України, зазначені проценти нараховані відповідачу, виходячи зі ставки 84 % річних. Між тим, позивачем не надано доказів погодження сторонами саме такої процентної ставки за прострочення виконання зобов`язання, як і не надано доказів погодження сплати неустойки у вигляді пені та штрафів. Отже, в суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили розмір процентів за прострочення виконання зобов`язання та неустойки (пені, штрафів). Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. В той же час, беручи до уваги, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку в повному обсязі не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України,\~за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" наявної заборгованості за тілом кредиту в розмірі 22317,58 грн.\~ Крім того, суд вважає, що відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України з відповідача на користь позивача слід стягнути проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі трьох процентів річних від простроченої суми, оскільки інший розмір процентів укладеним між сторонами договором не був встановлений, відповідні належні та допустимі докази суду на підтвердження процентної ставки 84 % річних не надані. Суд враховує, що сума процентів у розмірі 3030,24 грн., які банк відповідно до статті 625 ЦК України просив стягнути з відповідача, була обрахована за період з 01.10.2019 року по 28.11.2019 року. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» за вказаний період відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України три проценти річних, які становлять 108 грн. 22 коп. (22317,58 грн. х 3% : 365 днів х 59 днів). Також відповідно до\~частини 1\~статті 141\~ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь банку підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог, виходячи із встановленої на день подання позову ставки судового збору 1921 грн., а саме в сумі 693 грн. 67 коп. (36,11 %).

Outcome: partial