Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що під час спільного проживання із відповідачем [PERSON] у них народився син [PERSON], [INFO]. Подальше життя з відповідачем не склалося, через протилежність характерів та поглядів на життя, у зв'язку з цим позивач була змушена повернутися до своїх батьків в с.Літки, де на даний час проживає із сином. Відповідач разом з ними не проживає, життям і здоров'ям сина не цікавиться, матеріальної допомоги на його утримання не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Оскільки відповідач нехтує своїми батьківськими обов'язками, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, не забезпечує належного харчування, лікування, не купує одяг, взуття та інші речі, необхідні для його нормального розвитку, позивач вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області, в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, щодо позову орган опіки вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року, про що Виконкомом Богданівської сільської ради Київської області 18 січня 2008 року складено відповідний актовий запис № 03, його батьком є відповідач [PERSON], матір'ю - позивач [PERSON], які не перебували у зареєстрованому шлюбі. Із характеристики учня 4-Б класу від 20 листопада 2017 року, виданої Літківською ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. М.П. Стельмаха Броварського району Київської області вбачається, що [PERSON], 2008 року народження характеризується з позитивної сторони, навчається на середньому рівні, любить літературне читання, відвідує четвертий рік спортивний клуб "Карате", приймає участь у житті класу та школи, має багато друзів, до школи ходить охайний. Вихованням [PERSON] займається мама, батько жодного разу за чотири роки не відвідував школу, щоб поспілкуватися з учителями (а.с.8). Відповідно до характеристики виданої Літківською сільською радою Броварського району Київської області від 20 листопада 2017 року за № 35 на [PERSON], в якій зазначається що остання зареєстрована та проживає разом із сином [PERSON], 2008 року народження та батьками [PERSON], 1950 року народження та [PERSON] 1957 року народження в [ADDRESS]. Не заміжня, має постійну роботу, за місцем проживання зарекомендувала себе позитивно, добра господиня, своєю поведінкою подає приклад своїй дитині (а.с.9). Із висновку № 89/01-12 від 23 січня 2018 року, наданого Органом опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області, вбачається, що під час спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], Після народження дитини батько залишив родину, дитина залишалась проживати з матір'ю в [ADDRESS]. [PERSON] протягом останніх десяти років вихованням сина не займається, матеріально не утримує, має заборгованість по сплаті аліментів. Орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до сина [PERSON], [INFO] Із Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини - [PERSON], [INFO] в будинку [ADDRESS] від 09 лютого 2018 року, складеного депутатом Літківської сільської ради, встановлено, що дитина проживає із мамою, дідусем та бабусею, забезпечена належними умовами проживання, має особисте ліжко, робочий стіл, комп'ютер, стан здоров'я дитини задовільний Відповідно до листа виданого Броварським міськрайнним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 08 грудня 2017/дв-11/№ 53590, в якому зазначено, що у відділі на виконанні перебував виконавчий лист № 2/361/313/2016 від 21 березня 2016 року, виданий Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення із [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 8 779, 70 грн. Стягнення за даним виконавчим документом не відбувалися. За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У ч. 4 ст. 155 СК України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у абзаці другому п. 16 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3 роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п. 15 цієї Постановипозбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO], ухиляється, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

Outcome: approved