Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів із вказаними вимогами, просив стягнути з відповідачів на свою користь у солідарному порядку відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3 220,0 гривень та моральну шкоду в розмірі 4 000,0 гривень. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач наводить такі обставини. В результаті подій, що мали місце 24.05.2012 року внаслідок тривалих опадів у вигляді сильної зливи та виливу каналізаційних вод з системи водовідведення через їх неналежний стан, був підтоплений легковий автомобіль марки «NISSAN Maxima», д.н. [NUMBER], що належить позивачу на праві приватної власності. Внаслідок цього, в салон транспортного засобу потрапила значна кількість брудної води, що призвело до виходу з ладу його окремих автомобільних приладів та агрегатів. Позивач був змушений викликати автомобіль-евакуатор для транспортування свого автомобіля на спеціалізоване СТО „Автодвор". Оскільки автомобіль позивача зазнав пошкоджень внаслідок підтоплення, він був змушений вжити заходів щодо відновлення технічного стану свого автомобіля, а саме: провів відновлювальний ремонт автомобіля за власний рахунок на спеціалізованому СТО „Автодвор", розташованому в м. Одесі по вул. Краснова, 2В. Відповідно до актів виконаних робіт №№ ТН-0001466 та ТН-0001545 від 09.06.2012 року та 14.06.2012 року, відповідно, витрати на відновлювальний ремонт автомобіля склали 3 220,0 гривень, у тому числі, на заміну запчастин 223,0 гривень і за виконані роботи 2 997,0 гривень. Позивач зазначає, що зазначених втрат він зазнав внаслідок протиправної бездіяльності відповідачів, що знайшло прояв у неналежному утриманні систем водовідведення, каналізації районі вулиць Балківської в м. Одесі. Враховуючи зазначене, позивач звернуся до суду за захистом своїх прав. Також позивач наполягав на тому, що в результаті протиправної бездіяльності відповідачів йому завдано моральної шкоди, оскільки мав докладати додаткових зусиль для відновлення свого пошкодженого майна, а також в силу того, що позивач зазнав сильного стресу та хвилювання. В судове засідання з'явився представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник Одеської міської ради в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав у повному обсязі, вважав їх необґрунтованими та такими, у задоволенні яких слід відмовити. При цьому, відповідно до раніше поданих заперечень на позовну заяву, представник Одеської міської ради зазначив, що автомобільна зупинка, на якій сталося підтоплення автомобіля, не знаходиться на балансі КП »Міські дороги», а, отже, вимоги до відповідача заявлені безпідставно. В судове засідання з'явився представник ТОВ «Інфокс», позовні вимоги не визнав, проси суд відмовити у їх задоволенні. На обґрунтування позиції відповідно до раніше поданих заперечень на позов вказував, що відповідачем були прийняті усі необхідні міри по недопущенню підтоплення району, у тому числі по вул. Балківській. Втім, внаслідок того, що зливові колектори не виконують свої функції по відводу дощової води, оскільки вони замулені приблизно на 70 %, води не встигають відводитись у море, що і призвело до повені. Представник третьої особи в судове засідання з'явився, заперечував проти позовних вимог позивача, просив суд відмовити у їх задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. Щодо фактичних обставин завдання шкоди. Судом встановлено, що позивачу [PERSON], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 04 травня 2010 року, належить легковий автомобіль марки «NISSAN Maxima», д.н. [NUMBER]. Як слідує з пояснень представника позивача, наданих ним відео матеріалів у сукупному аналізі з іншими зібраними по справі доказами, суд вважає встановленим, що належний позивачу автомобіль 24 травня 2012 року розташовувався на майданчику для паркування уздовж дороги по вул. Балківській в м. Одесі біля автомобільного салону «Тоуоtа», що знаходиться в будинку під № 22-А по вул. Балківська в м. Одесі. В період часу приблизно з 15.00 до 19.20 години 24.05.2012 року під час тривалих опадів у вигляді сильної зливи стався вилив каналізаційних та стічних вод з системи водовідведення; цей вилив стався через каналізаційні люки на вулиці Балківський. Як наслідок виливу каналізаційних та стічних вод з системи водовідведення був підтоплений легковий автомобіль, що належить позивачу на праві приватної власності, в результаті цього в салон транспортного засобу потрапила значна кількість води, що призвело до поломки деяких автомобільних приладів та агрегатів. Підтоплення транспортного засобу сталося саме в той час, коли автомобіль позивача знаходився припаркованим на автомобільній стоянці, що розташована напроти входу до автомобільного салону «Тоуоtа», що знаходиться по вул. Балківська, 22-А в м. Одесі. Приблизно о 18.30 годині 24.05.2012 року позивач дістався до свого автомобіля і після відкриття дверей зі сторони водія, виявив в салоні автомобіля велику кількість води, при цьому, на передніх та задніх сидіннях також знаходилася вода, а підлога задньої частини салону автомобіля була залита водою. Зазначені події, пов'язані з виливом каналізаційних вод, є загальновідомими, неодноразово висвітлювалися в ЗМІ, зокрема в мережі Інтернет. Так, на Інтернет сайті „Думская.net" за адресою http://dumskaya.net/news/mchs-v-odesse-glubina-vodyanogo-zatora-na-balko v-019521/ 24 травня 2012 року об 11.24 годині розміщено статтю під назвою (російською мовою) «МЧС в Одессе: глубина «водяного затора» на Балковской достигла одного метра», в якій зазначено, що «Водный затор», возникший в результате вчерашнего ливня на ул. Балковской в Одессе, достигал 220 метров в длину и одного метра в глубину. Он образовался из-за неспособности ливневой канализации своевременно отводить дождевые воды, которые стекали на улицу с четырех сторон одновременно». На цьому ж Інтернет сайті за адресою http://dumskaya.net/news/alesej-kostusev-zayavil-chto-navodnenie-v-odess e-019527 25 травня 2012 об 13.32 годині, розміщено статтю під назвою (російською мовою) „[PERSON] заявил, что наводнение в Одессе усугубила узкая ливневка", згідно із якою міський голова м. Одеси як офіційна посадова особа визнав, що „масштабность вчерашнего стихийного бедствия в Одессе обусловила несоответствующая требованиям ливневая канализация". Наведена оцінка наявності та причин подій 24 травня 2012 року підтверджена інформацією з офіційного Інтернет-сайту ГУ Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Одеській області, де за електронною адресою: http://www.odesa.mns.gov.ua/news/1287.html в офіційному повідомленні під назвою «Одеса: сильний дощ спричинив тимчасові підтоплення» повідомлено, що 25 травня о 18 годині в Одесі через зливу та неспроможність зливної каналізації своєчасно відводити дощові води, на вулиці Балківській, у найнижчому місці, до якого з чотирьох сторін одночасно йшли дощові потоки, виник водяний затор, довжиною близько 220 м та глибиною до 1 м. У заторі опинились автомобілі, які під час зливи рухались у транспортному потоці». Суд дійшов висновку, що така повінь мала штучний характер, не може бути визнана, як природний катаклізм, що може бути прирівняна до форс-мажорних обставин, оскільки викликана неналежною людською діяльністю у сфері організації та експлуатації систем водовідведення та мереж каналізації. Суд вважає зазначені обставини загальновідомими, та такими, що не підлягають доведенню у відповідності до ч.2 ст.61 ЦПК України. Враховуючи характер пошкодження транспортного засобу позивача, зафіксований в акті огляду транспортного засобу, складеному на СТО «Автодвор», а також в актах виконаних робіт (а.с. 8-10), які суд вважає викликаними в певній своїй частині негативним впливом потрапляння всередину неї води, суд має зробити висновок, що пошкодження майна позивача сталося саме внаслідок виливу каналізаційних та стічних вод з каналізаційної системи водовідведення в районі вулиці Балківської в м. Одесі й затоплення ними автомобіля позивача. При цьому суд враховує, що за звичайних умов легковий автомобіль не розрахований для знаходження та експлуатації в описаних умовах, які не є звичайними, а скоріше є неподоланними для такого транспортного засобу. Стосовно власника мереж водовідводу. Згідно відповіді КП «Міські дороги» від 30.10.2013 року №797 на балансі цього підприємства по вул. Балківській у м. Одесі значаться дощоприймальні решітки та оглядові люки, розташовані на дорожньому полотні, що знаходяться на його поверхні та виходять з рукавів зливових труб, за винятком об'єктів або елементів дороги, що мають інших балансодержателів. КП «Міські дороги» займається утриманням в належному санітарному стані тільки зливових труб та не має жодного відношення до загальносплавних колекторів, розташованих на території міста Одеси, у тому числі на вул.Балківській. Стосовно ж вуличних, квартальних, дворових, будинкових мереж, споруд і обладнання систем водопостачання та водовідведення на вулиці Балківській у м. Одесі, до відання КП «Міські дороги» вони не відносяться, та обслуговуються органами ЖКС. Як визнано ТОВ «Інфокс», зливовий колектор, який проходить по вул. Балківській (від вул. Середня до Пересипського моста), дійсно знаходиться на балансі, в обслуговуванні та експлуатації філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», а зливовий колектор на ділянці від Пересипського мосту до берега моря - знаходиться на балансі КП «Міські дороги» Одеської міської ради. Зазначені обставини вважаються сторонами доведеними, з огляду на їх визнання представником ТОВ «Інфокс» та КП «Міські дороги» Одеської міської ради. Втім, визначальне значення для розгляду та вирішення цієї справи судом визнано те, яка організація є власником мереж водовідведення, яка - здійснює їх експлуатацію, оскільки поняття «перебування на балансі» є бухгалтерською категорією та не свідчить достеменно про характер правовідносин та склад їх учасників. Правові відносини з експлуатації мереж і споруд водовідведення та каналізації, якими обладнані автомобільні дороги, регулюються такими нормативно-правовими актами та відповідними правилами. Відповідно до п.2.1 Положення про безпечну та надійну експлуатацію зовнішніх мереж і споруд водопостачання й каналізації, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 03.04.98 року за № 69, мережі й споруди водопостачання і каналізації у процесі експлуатації, а також у період тимчасового припинення процесу їхньої експлуатації повинні перебувати під систематичним наглядом власника мережі або споруди водопостачання і каналізації. З метою своєчасного виявлення можливих пошкоджень і інших недоліків на мережах або спорудах водопостачання і каналізації їхнім власником повинні виконуватися технічні огляди. Згідно ч.1 ст.16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. За правилом ч.1 ст. 18 Закону України «Про автомобільні дороги», складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі. Статтею 19 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що основними обов'язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є, зокрема, забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами. Згідно п.2 ч.1 ст.21 Закону України «Про автомобільні дороги» органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів. Відповідно до ст.32 Закону України «Про автомобільні дороги» користувачі автомобільних доріг мають право на відшкодування збитків у порядку, визначеному законом. За правилом ст.49 Закону України «Про автомобільні дороги» власники і користувачі автомобільних доріг, винні у порушенні цього Закону, несуть відповідальність згідно із законом. Отже, власником мереж та споруд водовідведення та каналізації, якими обладнані автомобільні дороги в м. Одесі, в тому числі й ті, що розташовані в районі вулиці Балківської, є Одеська міська рада, ці об'єкти належать на праві комунальної власності, що визначає обов'язок власника забезпечити їх належне та безпечне функціонування та експлуатацію у спосіб, що унеможливить її негативний вплив на мешканців міста та пошкодження їх майна. При цьому, факт перебування вказаних мереж та споруд на балансі інших організацій носить другорядний характер та не позбавляє власника обов'язку щодо забезпечення його належного функціонування, як це вбачається із вказаних норм закону. Щодо меж відповідальності відповідачів. Відповідно до рішення Одеської міської ради від 17.12.2003 року №2038-XXIV «Про затвердження договору оренди цілісного майнового комплексу комунального підприємства «Одесводоканал» затверджено проект договору оренди цілісного майнового комплексу «Одесводоканал». У відповідності до вказаного рішення та на його виконання між Одеською міською радою та ТОВ «Інфокс» укладено договір оренди цілісного майнового комплексу, згідно із яким орендар - ТОВ «Інфокс» - прийняв у строкове користування цілісним майновим комплексом КП «Одесводоканал» (п.1.1. договору); зобов'язався використовувати майно відповідно до його призначення та умов договору (п. 5.1. договору); зобов'язався забезпечувати збереження вказаного майна, запобігати його пошкодженню і псуванню (п. 5.2.); зобов'язався своєчасно здійснювати капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна, забезпечити його збереження, запобігти його пошкодженню і псуванню (п. 5.4. договору) (а.с. 67-69). На виконання зазначеного договору сторони підписали акт приймання-передачі майна за договором оренди, згідно із яким ТОВ «Інфокс» прийнято, зокрема, зовнішнє облаштування зливової каналізації по вул. Фрунзе (нині - Балківська) довжиною 3758,0 метрів (а.с. 72-73). Отже, ТОВ «Інфокс» є належним орендарем системи водовідведення м. Одеси, в тому числі є користувачем частини зливової каналізації по вул. Балківській, а тому ця організація повинна була вжити усіх необхідних заходів задля збереження безперервного та належного функціонування системи водовідведення в цілому. Відповідач ТОВ «Інфокс», уклавши названий договір оренди, перебрала на себе відповідальність за безпечність функціонування мережі водовідведення, в тому числі,в районі вулиці Балківської в м. Одесі. Додатково судом враховано, що під час розгляду справи ТОВ «Інфокс» складено акт обстеження стану мереж від 23 січня 2013 року, згідно із яким встановлено, що зливові колектори на ділянці від Пересипського мосту до моря не виконує свої функції з відведення дощової води в силу того, що вони замулені приблизно на 70%; проте, заперечене, що ці мережі перебувають в оренді ТОВ «Інфокс» та ним не обслуговуються. Представником Одеської міської ради не надано доказів передачі ТОВ «Інфокс» в користування згідно із укладеним договором частини мережі водовідведення та визнано у судовому засіданні, що частково ця мережа обслуговується комунальними підприємствами Одеської міської ради та у користування іншим організаціям не надавалася. Згідно із листом від 6 липня 2012 року № 1028 (а.с.13) зазначені відомості підтверджено посадовою особою КП «Міські дороги». Даючи загальну оцінку обставинам та визначаючи коло відповідальних осіб за завдання шкоди, суд констатує, що зазначена система водовідведення функціонує як єдина мережа у сукупності та взаємодії усіх її частин та конструктивних елементів; технічні властивості цієї системи зумовлюють те, що неналежне функціонування хоча б однієї її ланки призводить до неналежного функціонування системи в цілому. Вилив стічних каналізаційних вод з системи водовідведення на частину автомобільної дороги свідчить про неналежне функціонування системи в цілому, є доказом того, що ця система не експлуатується у нормальний та належний спосіб. З огляду на зазначене, посилання представників відповідачів на те, що вилив каналізаційних вод відбувся через неналежне функціонування колектора, який не знаходиться на балансі відповідача ТОВ «Інфокс», не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки таке свідчить лише про намагання уникнути відповідальності за утримання в неналежному стані систем водовідводу. Мешканці міста та користувачі міських доріг мають право на безпечне довкілля та не повинні перейматися питанням про балансоутримувача того чи іншого колектора, або елементу каналізаційної системи. Так само договірні відносини між ТОВ «Інфокс» та Одеською міською радою та їх належне виконання не можуть вплинути на їхні правовідносини з позивачем. Згідно до ст.50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Відповідно до ч.3 ст.13 Конституції України власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Таким чином, враховуючи, що Одеська міська рада є власником системи водовідведення, а ТОВ «Інфокс» прияло в силу договору на себе зобов'язання із забезпечення належного функціонування системи водовідводу на відповідній ділянці, ці особи несуть солідарну відповідальність за завдані збитки. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Враховуючи наведені конструктивні елементи мережі водовідведення суд визнає, що у досліджуваних обставинах справи предмет зобов'язання є неподільним, а тому відповідачі мають нести солідарну відповідальність за завдану їх протиправною бездіяльністю шкоду. При цьому, суд враховує, що відповідно до правила частини 2 статті 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто обов'язок доведення відсутності вини у завданні шкоди покладено законом на відповідачів, саме які й мали надати суду переконливі докази того, що вказані події сталися з вини інших осіб, або про відсутність вини будь-якої особи. Судом таких переконливих доказів не отримано, отже наявні підстави застосувати презумпцію вини відповідачів. Щодо обґрунтування майнової шкоди. У своїй сукупності зібрані докази свідчать, що автомобіль позивача пошкоджено в результаті заливу стічними водами з системи водовідведення, останнє надає суду підстави для підтвердження факту завдання такої шкоди позивачу. У цьому висновку судом враховано зміст акту обстеження транспортного засобу, складеного на СТО «Автодвор», яким підтверджується факт залиття салону та багажного відділення автомобіля позивача, відео матеріалів, що свідчать про факт перебування цього транспортного засобу під час досліджуваних подій на вулиці Балківській 24 травня 2012 року. Проте, суд не знаходить таким, що знайшло свого підтвердження та належне обґрунтування розмір завданої шкоди з огляду на таке. Так, на обґрунтування розміру завданої майнової шкоди позивачем подано акти виконаних робіт №№ ТН-0001466 та ТН-0001545 від 09.06.2012 року та 14.06.2012 року, відповідно, складені та видані фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с. 7-9). Зазначені документи відповідно до їх змісту не можуть розглядатися судом, як платіжні документи з огляду на таке. У відповідності до п. 2 ч. 2 статті 55 ГК України, суб'єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. За правилом частини 8 статті 19 ГК України, усі суб'єкти господарювання, відокремлені підрозділи юридичних осіб, виділені на окремий баланс, зобов'язані вести первинний (оперативний) облік результатів своєї роботи, складати та подавати відповідно до вимог закону статистичну інформацію та інші дані, визначені законом, а також вести (крім громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які провадять господарську діяльність і зареєстровані відповідно до закону як підприємці) бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно із законодавством. Згідно з п. 44.1. Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Згідно ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. У наданих позивачем актах виконаних робіт відсутній обов'язковий реквізит - посада особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, а також, головне, зміст цього документа не свідчить про отримання платежу, а лише про виконання певних видів робіт, з огляду на що суд не може вважати вказаний документ належним підтвердженням проведеної операції та сплати відповідних грошових коштів. Судом також враховано, що позивачем не додано доказів щодо того, що виконавець послуг за вказаними актами є платником єдиного податку, що дозволяло б йому оформлювати розрахунок із позивачем саме таким чином. Отже, суд дійшов висновку, що розмір майнової шкоди не доведений стороною належним чином. З огляду на зазначене суд вважає за необхідне у задоволенні вказаної частини позовних вимог відмовити у повному обсязі. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди. Суд, як зазначено, вважає встановленим факт пошкодження майна позивача в результаті протиправної бездіяльності відповідачів. Беручи до уваги обставини пошкодження майна, коли позивач, залишивши автомобіль у встановленому для паркування місці, виявив його вже ушкодженим та непридатним для подальшої експлуатації за умови відсутності з його сторони будь-якої недбалості або недогляду, Суд визнає, що моральна шкода, завдана позивачу, полягає, у моральних переживаннях у зв'язку з протиправним ушкодженням майна, у порушенні його права власності, а також у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні описаних інших негативних наслідків. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. За правилом ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно до п.п. 7, 8 зазначеної постанови, заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Отже, суд визнав доведеним факт пошкодження майна позивача внаслідок протиправної бездіяльності відповідачів, що повною мірою доводиться наданими документам та відеоматеріалами. Маючи право повною мірою розраховувати на безпечне довкілля, позивач був змушений докладати додаткових зусиль для відновлення стану свого майна, що існував до виникнення подій 24 травня 2012 року у м. Одесі. Виходячи з принципу розумності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, у сумі 2 000,0 гривень такою, що відповідатиме тим моральним стражданням, що спричинені особі незаконними діями та бездіяльністю відповідачів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави на відшкодування належної до сплати суми судового збору в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial