Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Чорнобаївського району звернувся з позовом до Новоукраїнської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 28 листопада 2016 року помер [PERSON], який з 09 лютого 2016 року перебував на утриманні у стаціонарному відділенні позивача. При житті [PERSON] склав заповіт, яким заповів позивачу земельну ділянку. Представник позивача вчасно звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав, однак відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину. У зв"язку з цим представник просив визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянки в порядку спадкування за заповітом. До початку розгляду по суті до участі у справі було залучено в якості співвідповідача [PERSON] та третю особу [PERSON] [PERSON] подав зустрічний позов, відповідно до якого просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 28.11.2016 року, на 1/4 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки він є пенсіонером і має право на обов"язкову частку у спадщині. В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, в якій просив\~ розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги за первісним позовом підтримав.\~ Представник Новоукраїнської сільської ради\~ в судове засідання не зявився. 31.07.2017 р. до суду надійшла заява, в якій відповідач просить розглядати справу без участі представника сільської ради, позов визнають. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з"явився, в поданій до суду заяві просив розглядати справу без його участі, заперечував проти позову. Зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити. Треті особи: відділ у Чорнобаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області та [PERSON] в судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є сином [PERSON] (копія свідоцтва про народження, а.с. 65). 28 листопада 2016 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.48). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,3096 га, що знаходиться в адміністративних межах Новоукраїнської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області ( а.с. 8). При житті [PERSON] склав два заповіти: 1) 04 лютого 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Чорнобаївського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1171, яким заповів все своє майно сину [PERSON] ( а.с. 49); 2) 04 лютого 2016 року, посвідчений секретарем виконкому Новоукраїнської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, зареєстрований в реєстрі за № 4, яким заповів [PERSON] центру соціального обслуговування Чорнобаївського району належну йому земельну ділянку (пай), площею 2,3096 га ( а.с. 4). У відповідності до ч. 2 ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Заповіт від 04 лютого 2016 року є чинним, не скасований, вимог про визнання правочину недійсним відповідачами не ставиться. Враховуючи зазначене, належним спадкоємцем земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3096 га є [PERSON] центр соціального обслуговування Чорнобаївського району. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 07.07.2017 року № 839/01-16 вбачається, що позивачі, як за первісним, так і за зустрічним позовом, звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, що підтверджується наданими Чорнобаївською державною нотаріальною которою копіями заяв зі спадкової справи. Також з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася [PERSON] - дочка померлого (а.с. 27-31). На ім"я [PERSON] видано свідоцтво про справо на спадщину за заповітом на грошові вклади [PERSON], що знаходяться в філії Черкаського обласного управління АТ "Ощадбанк" (а.с. 34). Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 19 вересня 2017 року № 1148/02-16 представнику [PERSON] центру соціального обслуговування Чорнобаївського району повідомлено про відсутність у спадковій справі [PERSON] правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що в силу вимог підпункту 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та роз"яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 78). Зі змісту позову вбачається що правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку втрачено. Позивач 27 квітня 2017 року і 04 травня 2017 року розміщував у газеті «Світлий шлях» № 18, і № 19 оголошення з проханням повернути та про визнання недійсним втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧР № 023607 на ім"я [PERSON] (а.с. 6-7). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону, або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Відповідно до ст. 79 ЗК України земельна ділянка може бути об"єктом права власності. За приписами ст. 82 ЗК України юридичні особи набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Позивач за зустрічним позовом [PERSON] з 16.06.2009 року отримує пенсію за віком, тобто є непрацездатним сином спадкодавця, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] (а.с. 66). Відповідно останній має право на обов"язкову частку у спадщині, і його вимоги за застрічним позовом підлягають до задоволення. Третя особа [PERSON] хоча і є дочкою спадкодавця, але спадкоємцем за заповітами не являється, і в поданій нотаріусу заяві (а.с. 31) вказувала про відсутність у неї прав на обов"язкову частку у спадщині. Враховуючи викладені обставини, грунтуючись на вищезазначених нормах права, суд вважає, що позовні вимоги первісного позову підлягають задоволенню частково, за виключенням обов"язкової частки спадщини [PERSON], оскільки представник спадкоємця прийняв спадщину у встановлений законом спосіб, а наданими суду доказами підтверджено їх право на спадкування зазначеного майна та його належність на час смерті спадкодавцю. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial