Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відділу ДВС Виноградівського РУЮ, [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № МКНОАR01371492 від 27.01.2006року [PERSON] 27.01.2006 року отримав кредит у розмірі 9044[ЄВРО] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,52% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.01.2011 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № МКНОАR01371492 від 27.01.200броку, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON], 27.01.2006року уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави [PERSON] дав в заставу належне йому майно, а саме: автомобіль ВАЗ 21104 , рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ([ADDRESS] ІПН [NUMBER]; 14.09.2009року державним виконавцем ВДВС Винорадівського РУЮ, винесено Постанову №11572086 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження а саме на автомобіль ВАЗ 21104 , рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ([ADDRESS] ІПН [NUMBER] Згідно ст. 1 Закону України «Про Заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Крім цього, згідно ст. 15 Закону України „ Про Заставу" право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Згідно ст. 14 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та Рішенням Індустріального районного суду №2/0417/2228/2012 від 03.03.2012року В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором - звернуто стягнення на предмет застави :ВАЗ 21104 , рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ([ADDRESS] ІПН [NUMBER] а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Вказане рішення набрало законної сили. Суд, звернувши стягнення на майно, фактично визначив подальшу долю майна та надав право ПАТ ПриватБанк розпорядитись ним, та за тих обставин наявність арешту перешкоджає виконанню рішення суду, що суперечить діючому законодавству. Таким чином, накладення арешту на ВАЗ 21104 , рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ([ADDRESS] ІПН [NUMBER] , який перебуває в заставі ПАТ ПиватБанк згідно договору застави від 27.01.2011року, порушує права Банку на задоволення вимог Позивача з рахунок предмету застави. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд такі задоволити посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача -відділу Державної виконавчої служби Виноградівського РУЮ та відповідач [PERSON], які належним чином повідомлені про день і час розгляду справи, і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не з"явилися. Справа підлягає розгляду в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи приходить до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № №МКНОАR01371492 від 27.01.2006 року [PERSON], 27.01.2006року отримав кредит у розмірі 9044[ЄВРО] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,52% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.01.2011 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № МКНОАR01371492 від 27.01.200броку, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON], 27.01.2006року уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави [PERSON] дав в заставу належне йому майно, а саме: автомобіль ВАЗ 21104 , рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ([ADDRESS] ІПН [NUMBER]; 14.09.2009року державним виконавцем В ДВС Винорадівського РУЮ, винесено Постанову №11572086 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження а саме на автомобіль ВАЗ 21104 , рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ([ADDRESS] ІПН [NUMBER] Згідно ст. 1 Закону України „Про Заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Крім цього, згідно ст. 15 Закону України „ Про Заставу" право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Згідно ст. 14 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень " пріорітет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріорітетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Рішенням Індустріального районного суду №2/0417/2228/2012 від 03.03.2012року В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором - звернуто стягнення на предмет застави:ВАЗ 21104, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ([ADDRESS] ІПН [NUMBER], а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Вказане рішення набрало законної сили. Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств,установ, організацій, посадових чи службових осіб і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України,- і за їх межами. Суд, звернувши стягнення на майно, фактично визначив подальшу долю майна та надав право ПАТ ПриватБанк розпорядитись ним, та за тих обставин наявність арешту перешкоджає виконанню рішення суду, що суперечить діючому законодавству. Таким чином, накладення арешту на ВАЗ 21104, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ([ADDRESS] ІПН [NUMBER], який перебуває в заставі ПАТ ПиватБанк згідно договору застави від 27.01.2011року, порушує права Банку на задоволення вимог Позивача з рахунок предмету застави. Стаття 54 Закону України „Про виконавче провадження" передбачено право заставодержателя звернутись до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Зазначена норма кореспондується із законодавчими приписами ст.16 Цивільного кодексу України щодо захисту цивільних прав, зокрема, шляхом визнання права та припинення дії, які його порушують. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частина перша статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» чітко закріплює, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Право державного виконавця за заявою стягувача накласти арешт на майно (крім коштів боржника з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення при відкритті виконавчого провадження передбачено частиною шостою статті 24 Закону України « Про виконавче провадження». Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як вбачається зі ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Outcome: approved