Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

До суду з вказаним позовом в інтересах держави звернувся перший заступника прокурора Київської області посилаючись на те, що прокуратурою області встановлено порушення вимог земельного законодавства під час відведення [PERSON] земельних ділянок для ведення фермерського господарства на території Ставищенського району Київської області. Так, наказом Головного управління Держземагентства у Київській області від 01.10.2014 №6256/15-14 надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області. Орієнтований розмір земельної ділянки 35,9000 га, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності. У подальшому, наказами Головного управління Держземагентства у Київській області від 24.11.2014 року №№ 10-10010/15-14-сг, 10-10012/15-14-сг, 10-10011/15-14-сг, 10-10009/15-14-сг, 10-10013/15-14-сг, 10-10014/15-14-сг затверджено проекти із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району та надано в оренду строком на 21 рік наступні земельні ділянки: площею 6,0569 га, кадастровий номер 3224282800:02:005:0101; площею 9,7497 га, кадастровий номер 3224282800:02:001:0154; площею 3,5061 га, кадастровий номер 3224282800:02:001:0152; площею 7,4127 га, кадастровий номер 3224282800:02:005:0102; площею 3,8438 га, кадастровий номер 3224282800:02:003:0052; площею 3,5827 га, кадастровий номер 3224282800:02:003:0051. На підставі вказаних наказів, між Головним управлінням Держземагентства у Київській області в особі начальника відділу Держземагентства у Ставищенському районі укладено з фізичною особою [PERSON] договори оренди на земельні ділянки з кадастровими номерами 3224282800:02:005:0101, 3224282800:02:001:0154, 3224282800:02:001:0152, 3224282800:02:003:0052, 3224282800:02:003:0051. Вище зазначені договори оренди землі 30.12.2014 року зареєстровані у Реєстраційній службі Ставищенського районного управління юстиції Київської області.Середньо визначена нормативна грошова оцінка 1 га вказаної категорії земель по Київській області з урахуванням щорічної індексації становить 26641,79 грн.. У свою чергу, вартість земельних ділянок площею 34 га становить 905820,86 грн. Головним управління Держземагентства у Київській області прийнято наказ від 01.10.2014 року № 6256/15-14 всупереч зазначеним вимогам законодавства. Зокрема, в поданому [PERSON] клопотанні про надання дозволу на розробку документації із землеустрою не обґрунтовано розміри вищевказаних земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, необхідність отримання таких великих площ земельних ділянок, не зазначено при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства. Крім того, встановлено, що [PERSON] не має можливості займатися фермерським господарством, так, як в останнього відсутня сільськогосподарська техніка та інші засоби для обробітку земель, що підтверджується листом Державної інспекції сільського господарства в Київській області. Окрім того, відповідно до інформації Білоцерківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області, [PERSON] не обліковується як фізична особа-підприємець. Наказами Головного управління Держземагентства у Київській області від 24.11.2014 №№ 10-10010/15-14-сг, 10-10012/15-14-сг, 10-10011/15-14-сг, 10-10009/15-14-сг, 10-10013/15-14-сг, 10-10014/15-14-сг надано в оренду земельні ділянки, які розташовані не єдиним масивом, та на значній відстані одна від одної, що у свою чергу унеможливлює їх раціональне використання. Вказані обставини підтверджуються картографічними матеріалами місць розташування земель та є грубими порушенням вимог ч. 7 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство». Державним реєстратором Ставищенського районного управління юстиції в Київській області [PERSON] 10.03.2015 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію про реєстрацію договору оренди землі, укладеним 02.12.2014 року між відповідачем [PERSON] та Головним управлінням Держземагенства у Київській області, та прийняте відповідне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вказану земельну ділянку із індексним номером 19938384. Рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо вказаної земельної ділянки було прийнято у відповідності до наказу ГУ Держземагенства у Київській області № 6253/15-14 від 01.10.2014 року, згідно із яким [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району, орієнтованим розміром земельної ділянки 46,0000 га з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства. У подальшому між ГУ Держземагенства України в Київській області та [PERSON] укладено договір оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 3224282800:02:005:0102 площею 7,4127 га від 02.12.2014 року, який був зареєстрований у реєстраційній службі Ставищенського районного управління юстиції Київської області 12.03.2015 року. Тобто, наявність рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання її в оренду чинним законодавством визначається в якості обовязкової передумови подальшого укладення договору оренди земельної ділянки. Отже, правовою підставою для укладення спірних договорів оренди є накази Головного управління Держземагентства у Київській області. Враховуючи вищевикладене, зазначені накази Головного управління Держземагентства у Київській області прийнято з порушенням вимог земельного законодавства. Договори оренди землі, які зареєстровані Реєстраційною службою Ставищенського районного управління юстиції Київської області, укладені всупереч законодавчо встановленої процедури набуття права оренди на земельні ділянки з метою ведення фермерського господарства. Прокурор з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд: визнати недійсними та скасувати накази Головного управління Держземагентства України у Київській області від 01 жовтня 2014 року №6256/15-14 та №6253/15-14 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», якими надано дозволи [PERSON] на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 35,900 га та 46,0000 га, розташованих на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області; визнати недійсними та скасувати накази Головного управління Держземагентства України у Київській області від 24 листопада 2014 року №№ 10-10010/15-14-сг, 10-10012/15-14-сг, 10-10011/15-14-сг, 10-10009/15-14-сг, 10-10013/15-14-сг, 10-10014/15-14-сг, якими затверджено проекти із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району площею 6,0569 га, кадастровий номер 3224282800:02:005:0101, площею 9,7497 га, кадастровий номер 3224282800:02:001:0154, площею 3,5061 га, кадастровий номер 3224282800:02:001:0152, площею 7,4127 га, кадастровий номер 3224282800:02:005:0102, площею 3,8438 га, кадастровий номер 3224282800:02:003:0052, площею 3,5827 га, кадастровий номер 3224282800:02:003:0051, загальна вартість яких складає 905820 гривень 86 копійок; визнати недійсними договори оренди земельних ділянок площею 6,0569 га, 9,7497 га, 3,5061 га, 3,8438 га від 16 грудня 2014 року, площею 3,5827 га від 23 грудня 2014 року та площею 7,4127 га від 02 грудня 2014 року, укладених між Головним управлінням Держземагентства України у Київській області та [PERSON]; скасувати рішення реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області від 30 грудня 2014 року№№18497066, 18496636, 18496776, 18496281, 18496428 та від 12 березня 2015 року №19938384 про державну реєстрацію вказаних договорів оренди землі; судові витрати покласти на відповідачів. В судовому засіданні прокурори Турчин С.О. та Клименко А.Ю. підтримали позовні вимоги, підтвердили обставини, на які посилаються в позовній заяві. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про місце та час судового розгляду по справі сповіщений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що частиною 2 ст. 123 ЗК України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Частиною 4 ст. 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до ч. 7 ст. 7 ЗУ "Про фермерське господарство" земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями. Згідно із ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Тобто надання земельних ділянок єдиним масивом має місце лише в тому випадку, коли орган уповноважений розпоряджатися землями приймає рішення про надання в оренду громадянину земельних ділянок сільськогосподарського призначення, лісового та водного фондів єдиним масивом, а не окремо по кожній категорії земель для ведення фермерського господарства. Законодавець в ч.7 ст.7 Закону України "Про фермерське господарство" передбачив право громадян на отримання земельних ділянок єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Зроблено це виключно для зручності ведення фермерського господарства. Проте їх відсутність поруч із земельними масивами зовсім не означає, що такі єдині масиви заборонено надавати громадянину у користування (в оренду) для створення фермерського господарства. Чинне законодавство не встановлює обмежень для суб'єкта земельних відносин граничних розмірів єдиних масивів земель для набуття в оплатний найом (оренду) та їх кількості. Зі змісту заяв [PERSON] до Головного управління Держземагенства в Київський області вбачається, що він просив надати йому дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою та затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарствана території Журавлиської сільської ради Ставищенського району. При цьому, у заяві зазначено точний розмір кожної із земельних ділянок. Законодавство не встановлює обмежень щодо граничних розмірів єдиних масивів земель для набуття в оплатний найм (оренду) та щодо їх кількості. Тому, позивач не обґрунтував неможливості отримання в оренду декількох єдиних масивів земель. Виділення [PERSON] суміжно розташованих земельних ділянок, які знаходяться на території однієї місцевої ради, правильно розцінено Головним управлінням Держземагентства в Київській області як виділення "єдиного масиву", що не суперечить вимогам ч. 7 ст. 7 3У "Про фермерське господарство". Звертаю увагу суду, що чинним законодавством не передбачено й кількісних обмежень на використання фізичною особою, яка відповідає вимогам ЗУ «Про фермерське господарство», права на отримання в оренду земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства. Тобто, право особи не є разовим. Твердження позивача про неможливість [PERSON] обробляти надані йому в оренду земельні ділянки, в звязку із відсутністю відповідної сільськогосподарської техніки, спростовується наявністю договору № 15/03-14 від 15.03.2014 року, за яким ТОВ «Агрофірма «Інтерагросервіс» взяло на себе зобов'язання виконати на землях, що орендує [PERSON] певний комплекс сільськогосподарських робіт. Вказаний договір має на меті надання сільськогосподарських послуг на етапі становлення господарства. Більш того, чинне законодавство не містить вимог щодо обов'язкової наявності в особи, яка має намір займатися фермерським господарством, сільськогосподарської техніки на праві приватної власності. Позивач в позовній заяві вказує, що ч. 5 ст. 25 Закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» визначено строк реєстрації юридичних осіб до трьох робочих днів та відповідно стверджує про порушення даного строку [PERSON]. Таке твердження позивача є помилковим. Адже ч. 5 ст. 25 вказаного закону визначено максимальний строк виконання державним реєстратором дій по реєстрації юридичних осіб, який обліковується з моменту подання особою документів для проведення державної реєстрації юридичної особи. Разом з тим, строк для створення та державної реєстрації юридичної особи - фермерського господарства, після отримання фізичною особою земельної ділянки в користування, законодавством не встановлений. Поряд з цим, прокурор в своїй позовній заяві не обґрунтував підстави порушення інтересів держави, зокрема не зазначено, якими діями ГУ Держземагенства України у Київській області порушило інтереси держави. Вимоги позивача є прямо протилежними до інтересів держави, оскільки в результаті передачі земельних ділянок на умовах платного користування (оренди) до місцевого бюджету територіальної громади будуть надходити грошові кошти (орендна плата), яких раніше бюджет не отримував. Також, прокурором не зазначено жодних юридично обґрунтованих підстав для визнання недійсними договорів оренди (права оренди). Наведені прокурором підстави для подання позову є умовними та не доводять вчинення відповідачами дій, які б свідчили про порушення інтересів держави. Представник відповідача - Головного управління Держземагентства України у Київській області в судові засідання не зявлявся, про місце та час їх проведення сповіщений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. До суду від представника Головного управління Держземагентства України у Київській області [PERSON] надійшли письмові заперечення, де зазначено, що позовні вимоги прокурора відповідачем не визнано. [PERSON] звертався до Головного управління Держземагентства України у Київській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства, які розташовані на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області. До свого клопотання [PERSON] додав усі документи, передбачені для отримання земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства. Твердження прокуратури про відсутність у [PERSON] зареєстрованої спеціальної техніки, необхідної для обробітку землі є хибним, оскільки на стадії надання дозволу на виготовлення проекту відведення Головне управління не може та не зобовязане перевіряти наявність чи відсутність такої техніки, і тим більше це не може впливати на прийняття рішення розпорядником землі. Посилання позивача на відсутність відомостей про державну реєстрацію фермерського господарства, засновником якого є [PERSON], не вірне та не може братись судом до уваги, оскільки в даному випадку земельну ділянку отримує фізична особа без проведення аукціону з метою створення фермерського господарства, тобто вказана процедура відбувається уже після оформлення належним чином права на земельну ділянку. Відповідно до ч. 7 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Вказана норма закону стосується випадків, коли у складі земель, що надаються для ведення фермерського господарства є вкраплені контури водних джерел та лісових угідь. В такому випадку такі вкраплені контури не вилучаються, а передаються для ведення фермерського господарства єдиним масивом у складі земель сільськогосподарського призначення. Ні Земельним кодексом України, ні іншими нормативно-правовими актами не заборонено передавати у користування на умовах оренди декілька земельних ділянок, які розташовані на значній відстані одна від одної одному орендарю, в тому числі для ведення фермерського господарства. Твердження прокурора про необхідність звернення за отриманням дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства до районної державної адміністрації відповідно до вимог 3акону України "Про фермерське господарство" підлягає спростуванню, виходячи із положень статей 122, 123 Земельного кодексу України. Головне управління Держземагентства у Київській області при передачі земельної ділянки [PERSON] діяло в межах наданих повноважень, керувалось виключно вимогами чинного законодавства та інформацією, наданою відділом Держземагентства в Ставищенському районі Київської області. В судовому засіданні представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділу Держземагенства України в Ставищенському районі [PERSON] проти задоволення позову заперечила, суду пояснила, що позивачем не враховано, що із 1 січня 2013 року набрали чинності Закон України „ Про Державний земельний кадастр" та Закон України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Зокрема, в ст. 4 Закону України „Про Державний земельний кадастр" визначено, що регулювання відносин, що виникають при веденні Державного земельного кадастру, здійснюється відповідно до Конституції України, Земельного кодексу України, цього Закону, Законів України "Про землеустрій", "Про оцінку земель", "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність", "Про захист персональних даних", інших законів України та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Статтею 6 цього Закону зазначено, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Держателем Державного земельного кадастру є центральний органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Постановою КМ України від 17 жовтня 2012 року №1051 затверджено Порядок ведення державного земельного кадастру.Відповідно до пунктів 66, 67 цього Порядку внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку. Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених даним законом. Посилання позивача, що спірні накази Головного управління Держземагентства у Київській області прийняті всупереч вимогам законодавства є безпідставним. Відповідно до п.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Згідно п.2 ст.123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, непередбачені цією статтею. Статтею 124 ЗК України визначено Порядок передачі земельних ділянок в оренду. Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Головним управлінням було розглянуто подані [PERSON] клопотання та надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства на території Ставищенського району Київської області. Розроблені проекти землеустрою погоджено відділом Держземагентства у Ставищенському районі. Державним кадастровим реєстратором відділу перевірено подані заявником документи та видано витяги з Державного земельного кадастру на земельні ділянки кадастрові №№3224282800:02:005:0101, 3224282800:02:001:0154, 3224282800:02:001:0152, 3224282800:02:005:0102, 3224282800:02:003:0052, 3224282800:02:003:0051, а також кадастрові №№3224282800:02:004:0103, 3224282800:02:004:0101, 3224282800:03:002:0213, 3224282800:03:002:0212. Після затвердження проектів землеустрою наказами Головного управління Держземагентства у Київській області [PERSON] передано в оренду земельні ділянки. Щодо надання земельних ділянок в оренду не єдиним масивом, то дійсно п.7 ст.7 цього Закону України „ Про фермерське господарство" передбачено надання земельних ділянок громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Тобто, якщо до складу земельної ділянки входять не тільки сільськогосподарські угіддя, а й інші угіддя необхідні для раціонального використання земельної ділянки. Слід зазначити, що в с. Журавлиха Ставищенського району розпайовано 1738, 2 га сільськогосподарських угідь на 921 земельну частку (пай). Жодним протоколом загальних зборів, рішеннями органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в матеріалах документацій із землеустрою не підтверджено передачу земельних ділянок для сумісної власності членам ТОВ «Журавлиське» (залуження) без поділу в натурі. Будь-яка документація із землеустрою щодо передачі земельних ділянок у спільну власність пайовикам ТОВ «Журавлиське» після розроблення документацій із землеустрою не замовлялась та не розроблялась, відповідно правовстановлюючі документи на земельні ділянки, які по твердженню представника ТОВ «Журавлиське» [PERSON] використовується товариством, як землі спільної власності відсутні. В судовому засіданні представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «Журавлиське» [PERSON] проти задоволення позову не заперечив, суду пояснив, що дане товариство використовує на умовах оренди земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 138, 9 га (сіножаті, еродовані землі), які розташовані в адміністративних межах населеного пункту с. Журавлиха Ставищенського району Київської області і перебувають у спільній частковій власності громадян (пайовиків). Землі належать на праві власності громадянам територіальної громади с. Журавлиха - членам колишнього КСП «Червона зірка» на підставі державного акту на право колективної власності на землю серії КВ 27000012 №007 від 10.08.1995 року. Згідно розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації № 353 від 18.05.2004 року «Про надання дозволу на проведення робіт із землеустрою по розробці проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району» надано дозвіл на проведення робіт із землеустрою по розробці проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та здійснення розрахунку розміру в умовних кадастрових гектарах та вартості земельної частки (паю). В подальшому на замовлення ТОВ «Журавлиське» Державним підприємством «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» виготовлено проект організації території земельних часток (паїв) на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області, яким передбачено розподіл земель загальною площею 1672,3 га, у тому числі: 1533,4 га ріллі на 920 земельних часток (паїв) та організацію земельних масивів загальною площею 138,9 га сіножаті (еродованих земель, на які проведено залуження) на 905 власників земельних часток (паїв) без подрібнення в натурі для їх спільного використання, тобто у спільну часткову власність. Після одержання позитивного висновку державної землевпорядної експертизи розпорядженням Ставищенської районної державної адміністрації №499 від 02.08.2004 року погоджено проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району. Підстав для застосування вимог ст. 143 ЗК України та примусового припинення права на земельні ділянки не вбачається, земельні ділянки у встановленому законом порядку не вилучались для суспільної необхідності, їх викуп не здійснювався. В той же час, за відсутності будь-яких правових підстав земельні ділянки із кадастровими номерами: 3224282800:02:005:0101 площею 6,0569 га, 3224282800:02:001:0154 площею 9,7497 га, 3224282800:02:001:0152 площею 3,5061 га, 3224282800:02:005:0102 площею 7,4127 га, 3224282800:02:003:0052 площею 3,8438 га, 3224282800:02:003:0051 площею 3,5827 га на підставі наказів Головного управління Держземагенства у Київській області передані в оренду для ведення фермерського господарства відповідачу [PERSON]. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області в судове засідання не зявився. З Реєстраційної служби до суду надійшов лист з проханням розгляд справи проводити без участі її представника, проти задоволення позову заперечень не має. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він в період з липня місяця 2006 року по грудень місяць 2013 року працював керівником відділу Держземагенства в Ставищенському районі Київської області. На замовлення ТОВ «Журавлиське» ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» виготовлено проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) в межах Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області. Даний проект було погоджено із Ставищенською районною державною адміністрацією та Журавлиською сільською радою Ставищенського району. Його копія є в архіві відділу Держземагенства в Ставищенському районі. Розроблено також інститутом науково-технічну документацію по паюванню земель, переданих в колективну власність КСП «Червона Зірка» с. Журавлиха Ставищенського району, правонаступником якого є на даний час ТОВ «Журавлиське» та відповідну схему розташування земельних ділянок. Зовнішні межі земельних ділянок відповідно до державного акту на право колективної власності на землю, що виданий КСП «Червона зірка» не змінювались. Разом з тим, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду [PERSON] на території Журавлиської сільської ради виконані без дотримання законодавства, так як вони не погоджені з Ставищенською районною державною адміністрацією та Журавлиською сільською радою. В цих проектах землеустрою містяться акти про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків, в яких відсутні підписи суміжних землекористувачів. Спірні земельні ділянки накладаються на земельні ділянки, що перебувають у колективній власності ТОВ «Журавлиське», що не повинно бути. В оренду [PERSON] надано землі сумісної власності членів ТОВ «Журавлиське», куди входять рілля, сіножаті та пасовища. Надання в оренду [PERSON] спірних земельних ділянок не відповідає вимогам Закону України «Про фермерське господарство». Відділ Держземагенства в Ставищенському районі повинен був вчасно проінформувати субєктів земельних відносин району, що із змінами в законодавстві виникла необхідність присвоєння земельним ділянкам кадастрових номерів та внесення відомостей про них в Державний земельний кадастр, проте цього не було зроблено, тому і виникла така складна ситуація із земельними ділянками. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурорів Турчина С.О. та Клименко А.Ю., представника відповідача [PERSON] - [PERSON], представника третьої особи відділу Держземагенства України в Ставищенському районі - [PERSON], представника третьої особи ТОВ «Журавлиське» - [PERSON], покази свідка [PERSON], враховуючи письмові заперечення представника відповідача - Головного управління Держземагентства України у Київській області [PERSON], та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги прокурора слід задовольнити, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. КСП «Червона зірка» видано державний акт на право колективної власності на землю серії КВ 27000012 №007 від 10.08.1995 року (Т. 1 а. с. 113-116, 163-166). КСП «Червона зірка» видано державний акт на право постійного користування землею серії КВ 19000012 №010 від 10.08.1995 року (Т. 3 а. с. 54-57). Правонаступником КСП «Червона зірка» є ТОВ «Журавлиське», учасником та директором якого є [PERSON] (Т. 1 а. с. 135-159, Т. 3 а. с. 66). На замовлення ТОВ «Журавлиське» ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» виготовлено проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) в межах Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області. Розпорядженням голови Ставищенської райдержадміністрації №499 від 02 серпня 2004 року та згідно висновку Журавлиської сільської Ставищенського району ради від 30 червня 2004 року №53 погоджено проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району, а також розроблено науково-технічну документацію по паюванню земель, переданих в колективну власність КСП «Червона Зірка» с. Журавлиха Ставищенського району, правонаступником якого є на даний час ТОВ «Журавлиське» (Т. 1 а. с. 96-112, 191-208, Т. 2 а. с. 210-248). Крім проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) в межах Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області, ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» розроблено схему поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП «Червона зірка» та проект контурно-меліоративної організації території ТОВ «Журавлиське» в межах Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області (Т. 2 а. с. 131-161). Відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) в межах Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області земельні ділянки перебували у колективній власності ТОВ «Журавлиське» як землі сумісної власності членів ТОВ «Журавлиське» (залуження) без поділу в натурі (Т. 1 а. с. 183-190). ТОВ «Журавлиське» орендує земельні ділянки відповідно до договорів оренди (Т. 1 а. с. 169-182, Т. 3 а. с. 10-39), орендовані товариством земельні ділянки в установленому порядку обліковані в податковій інспекції (Т. 3 а. с. 46-53). Між ТОВ «Журавлиське» та Журавлиською сільською радою Ставищенського району укладено договори про добровільне відшкодування товариством збитків до місцевого бюджету сільської ради (Т. 3 а. с. 40-45). Головним управлінням Держземагентства у Київській області прийнято накази від 01.10.2014 року №6256/15-14 та № 6253/15-14 про надання дозволів [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду та накази від 24.11.2014 року №№ 10-10010/15-14-сг, 10-10012/15-14-сг, 10-10011/15-14-сг, 10-10009/15-14-сг, 10-10013/15-14-сг, 10-10014/15-14-сг про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] (Т. 1 а. с. 11-24, Т. 3 а. с. 88). На підставі вказаних наказів, між Головним управлінням Держземагентства України у Київській області в особі начальника відділу Держземагентства України у Ставищенському районі [PERSON] із фізичною особою [PERSON] 02.12.2014 року, 16.12.2014 року та 23.12.2014 року укладено договори оренди на земельні ділянки і у п.5 кожного договору оренди землі визначено вартість земельних ділянок в залежності від їх площі: 158116 грн. 45 коп. за земельну ділянку площею 7,4127 га, кадастровий номер 3224282800:02:005:0102; 74786 грн. 80 коп. за земельну ділянку площею 3,5061 га, кадастровий номер 3224282800:02:001:0152; 207965 грн. 78 коп. за земельну ділянку площею 9,7497 га, кадастровий номер 3224282800:02:001:0154; 129196 грн. 58 коп. за земельну ділянку площею 6,0569 га, кадастровий номер 3224282800:02:005:0101; 81990 грн. 10 коп. за земельну ділянку площею 3,8438 га, кадастровий номер 3224282800:02:003:0052; 76420 грн. 71 коп. за земельну ділянку площею 3,5827 га, кадастровий номер 3224282800:02:003:0051 (Т. 2 а. с. 171-174, 179-196). Зазначені договори оренди землі зареєстровані у Реєстраційній службі Ставищенського районного управління юстиції Київської області 30.12.14 року та 12.03.15 року відповідно (Т. 1 а. с. 25-35, Т. 2 а. с. 178). Земельні ділянки, в т. ч. спірні з кадастровими номерами: 3224282800:02:001:0154; 3224282800:02:004:0101; 3224282800:02:001:0152; 3224282800:02:003:0052; 3224282800:02:003:0051; 3224282800:03:002:0213; 3224282800:03:002:0212; 3224282800:02:004:0103; 3224282800:02:004:0101 повністю, а земельна ділянка з кадастровим номером 3224282800:02:005:0102 частково накладаються на земельні ділянки, що перебувають у колективній власності ТОВ «Журавлиське». Щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3224282800:02:005:0101, то остання накладається на землі, що були передані у постійне користування КСП «Червона зірка», що підтверджується листом директора ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» [PERSON] від 24.06.2015 року №06-1.2/901 та картографічними матеріалами (Т. 3 а. с. 1-9). Відповідачу [PERSON] спірні земельні ділянки в оренду надані не єдиним масивом. ПП «Кадастр» розроблено на замовлення відповідача [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] (Т. 2 а. с. 2-85). В даному проекті землеустрою містяться акти про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків, в яких відсутні підписи суміжних землекористувачів, в т. ч. представника Журавлиської сільської ради (Т. 2 а. с. 66-71). Крім спірних земельних ділянок відповідачу [PERSON] надано ще інші земельні ділянки для ведення фермерського господарства різними площами, які розташовані на території Ставищенського району, зокрема: Бесідської, Журавлиської, Сухоярської, Сніжківської, Юрківської, Станіславчицької, Розумнянської сільських та Ставищенської селищної рад, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо субєкта (Т. 2 а. с. 117-130). Відповідач [PERSON] із заявами про отримання (придбання) у власність або оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства до Ставищенської районної державної адміністрації та Журавлиської сільської ради не звертався, що підтверджується листами Ставищенської РДА та Журавлиської сільської ради (Т. 2 а. с. 115, 177). Державним реєстратором юридичних та фізичних осіб-підприємців Ставищенського районного управління юстиції реєстрація селянських фермерських господарств, засновником яких є відповідач [PERSON] упродовж 2013-2015 років не проводилась (Т. 2 а. с. 116). Уподаних відповідачем [PERSON] клопотаннях про надання дозволу на розробку документації із землеустрою не обґрунтовано розміри вищевказаних земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, необхідність отримання таких великих площ земельних ділянок, не зазначено при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства (Т. 1 а. с. 12, 13, 15, 17, 19, 21, 23). [PERSON] зареєстрованим як фізична особа-підприємець на обліку в Білоцерківській обєднаній державній податковій інспекції не перебуває (за своїм місцем проживання та реєстрації) (Т. 1 а. с. 36). Крім того, [PERSON] не має можливості займатися фермерським господарством, так як в останнього відсутня сільськогосподарська техніка та інші засоби для обробітку земель, що підтверджується листом начальника Державної інспекції сільського господарства в Київській області (Т. 1 а. с. 39). Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля є обєктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється Земельним кодексом України та Законом України "Про фермерське господарство". Зокрема, ч. 1 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 4\~ст. 122\~ЗК України,\~центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. За ч. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (ч. 3 ст. 123 ЗК України). Відповідно до ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. При цьому, у ч. 2 вказаної статті визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Водночас у частині 3 даної статті зазначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Спеціальним законом, який визначає правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України є Закон України «Про фермерське господарство» N 973-IV\~від 19 червня 2003 року. Частинами 1, 2 статті 1 Закону №973-IV передбачено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Відповідно до ст. 2 Закону № 973-IV відносини, пов'язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. Як вбачається із змісту ч. 1 ст. 7 Закону № 973-IV, громадяни для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства звертаються до відповідної районної державної адміністрації, а для отримання земельної ділянки із земель комунальної власності до місцевої ради. У заяві зазначається: бажаний розмір і місце розташування земельної ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне отримання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону № 973-IV,\~ заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. Згідно вимог ч. 7 ст. 7 Закону № 973-IV земельні ділянки для ведення фермерського господарства надаються єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Порядок державної реєстрації фермерського господарства визначено у ст. 8 Закону № 973-IV\~ згідно якої, після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Згідно ст. ст. 89, 91, 92 ЦК України та ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" державна реєстрація юридичних осіб це засвідчення факту створення юридичної особи, після чого виникає цивільна правоздатність юридичної особи. Таким чином, Головним управлінням Держземагентства України у Київській області прийнято накази №№ 6256/15-14, № 6253/15-14 від 01.10.2014 року про надання дозволів [PERSON] на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду та накази №№10-10010/15-14-сг, 10-10012/15-14-сг, 10-10011/15-14-сг, 10-10009/15-14-сг, 10-10013/15-14-сг, 10-10014/15-14-сг від 24.11.2014 року про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] всупереч зазначеним вимогам законодавства. Договори оренди [PERSON] землі, які зареєстровані Реєстраційною службою Ставищенського районного управління юстиції Київської області, укладені всупереч законодавчо встановленої процедури набуття права оренди на земельні ділянки з метою ведення фермерського господарства. Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Статтею 116 ч. 1, 2 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Тобто, наявність рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання її в оренду чинним законодавством визначається в якості обовязкової передумови подальшого укладення договору оренди земельної ділянки. Отже, правовою підставою для укладення спірних договорів оренди є накази Головного управління Держземагентства у Київській області. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор прав на нерухоме майно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Однак, при укладанні спірного договору стороною (сторонами) порушено вимоги ст. 203 ЦК України якою визначено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правило, встановлене цією нормою, повинно застосовуватись в усіх випадках, коли угода вчинена з порушенням закону і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють спеціальні підстави та наслідки недійсності угод. Згідно із ст. ст. 4, 10, 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності Українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами тощо. Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не може створювати юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вказані вище накази Головного Управління Держземагентства України у Київській області підлягають визнанню недійсними та скасуванню, а укладені на їх підставі договори визнанню недійсними. Згідно зі ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Вищевикладені порушення Конституції та Законів України у сфері земельних відносин та порушення принципів земельного законодавства, закріплених у ст. 5 ЗК України, у відповідності до п. 2 ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» дають вмотивовані підстави для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом предявлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Виходячи із змісту рішення Конституційного Суду України у справі №3-рп/99 від 08.04.1999 поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обовязок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до ст. ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Пункт 4 вказаного рішення Конституційного Суду України передбачає, що інтереси держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в її діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. В даному випадку порушуються інтереси держави, оскільки незаконне прийняття оскаржуваних наказів суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України та ст. 5 ЗК України. Враховуючи те, що відповідно до статті 188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснюється відповідно до закону. А згідно із ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» здійснення державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності покладено на центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Таким центральним органом виконавчої влади відповідно до Указу Президента України від 13.04.2011 № 459/2011 «Про Державну інспекцію сільського господарства України» є Держсільгоспінспекція України. Водночас законодавством не передбачено повноважень щодо звернення центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, до суду про визнання незаконними (надійсними) рішень органів державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження землею, визнання недійсними правочинів щодо відчуження чи передачі у користування земельних ділянок державної та комунальної власності, а також їх повернення з чужого незаконного володіння. Не передбачено таких повноважень і Положенням про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженим Указом Президента України від 13.04.2011 № 459/2011. Зважаючи на викладене та враховуючи, що чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, однак у вказаного державного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду з цивільним позовом, суд вважає, що прокурор обґрунтовано пред'явив цей позов у інтересах держави як позивач. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора обґрунтовані і їх необхідно задовольнити, а саме: слід визнати недійсними та скасувати накази Головного управління Держземагентства України у Київській області від 01 жовтня 2014 року №6256/15-14 та №6253/15-14 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», якими надано дозволи [PERSON] на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 35,900 га та 46,0000 га, розташованих на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області; слід визнати недійсними та скасувати накази Головного управління Держземагентства України у Київській області від 24 листопада 2014 року №№ 10-10010/15-14-сг, 10-10012/15-14-сг, 10-10011/15-14-сг, 10-10009/15-14-сг, 10-10013/15-14-сг, 10-10014/15-14-сг, якими затверджено проекти із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району площею 6,0569 га, кадастровий номер 3224282800:02:005:0101, площею 9,7497 га, кадастровий номер 3224282800:02:001:0154, площею 3,5061 га, кадастровий номер 3224282800:02:001:0152, площею 7,4127 га, кадастровий номер 3224282800:02:005:0102, площею 3,8438 га, кадастровий номер 3224282800:02:003:0052, площею 3,5827 га, кадастровий номер 3224282800:02:003:0051, загальна вартість яких складає 905820 гривень 86 копійок; слід визнати недійсними договори оренди земельних ділянок площею 6,0569 га, 9,7497 га, 3,5061 га, 3,8438 га від 16 грудня 2014 року, площею 3,5827 га від 23 грудня 2014 року та площею 7,4127 га від 02 грудня 2014 року, укладених між Головним управлінням Держземагентства України у Київській області та [PERSON]; слід скасувати рішення реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області від 30 грудня 2014 року№№18497066, 18496636, 18496776, 18496281, 18496428 та від 12 березня 2015 року №19938384 про державну реєстрацію вказаних договорів оренди землі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та Головного управління Держземагенства України в Київській області на користь спеціального фонду Державного бюджету України слід стягнути судовий збір в сумі 1827 грн. з кожного.

Outcome: approved