Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Представник позивача Півторак В.М. в позовній заяві та представники позивача Розлуцький М.В. , Гаврищук В.В. у судовому засіданні просять стягнути з відповідача [PERSON] в користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Добробут" матеріальні збитки в розмірі 56389,13 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн та витрати пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 2102 грн. При цьому представники позивача покликаються на те, що СТзОВ "Добробут" займається вирощуванням зернових культур і з даною метою орендує у людей земельні ділянки. Так, 20.05.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 0,7757 га, кадастровий номер 6122083300:01:001:0636, яка знаходиться на [ADDRESS], до якого в подальшому було внесено зміни, шляхом укладення додаткової угоди (у зв`язку із смертю орендаря) із спадкодавцем та продовжено строк дії договору на 15 років. Також позивач на підставі усної домовленості із відповідачем [PERSON] у 2005 році домовилися про те, що відповідачу було надано земельну ділянку (пай) з кадастровим номером 6122083300:01:001:0636 (яка знаходиться на [ADDRESS]), щоб він особисто її обробляв, натомість позивач обробляв земельний пай відповідача із кадастровим номером 6122083300:01:001:0653, який знаходиться серед [ADDRESS]. Після чого відповідач обробляв не свою земельну ділянку, а земельну ділянку, що знаходиться на краю поля №4, яку йому було надано позивачем. 23.04.2020 року позивачем було виявлено знищення посіву ріпаку на земельній ділянці з кадастровим номером 6122083300:01:001:0653 і враховуючи це було невідкладно подано заяву в поліцію з повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення. В ході досудового слідства було встановлено, що відповідачем трактором було знищено посіви ріпаку засіяні позивачем. Проведеною експертизою встановлено розмір упущеної позивачем вигоди (збитку) в розмірі 56389,13 грн., яку представники позивача просять стягнути з відповідача в користь позивача. 12 березня 2021 року Заліщицьким районним судом Тернопільської області справу за позовом представника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Добробут" Півторака В.М. до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків заочним рішенням задоволено повністю. Ухвалено стягнути з [PERSON] в користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Добробут" матеріальні збитки та судові витрати по справі в розмірі 73491,13 гривні. 27 липня 2021 року ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області заяву представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про перегляд вищевказаного заочного рішення задоволено, вирішено заочне рішення по справі за позовом представника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Добробут" Півторака В.М. до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків скасувати та призначити дану справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] 31.08.2021 року подав відзив на позовну заяву, яким просить відмовити у задоволенні заявлених позивачем позовних вимог. В обгрунтування своїх заперечень представник відповідача покликається на те, що представники позивача не надали суду жодного доказу домовленості про те, що відповідач помінявся з позивачем земельними ділянками і обробляв земельну ділянку яка знаходиться на [ADDRESS] та належить [PERSON] . В той же час представник відповідача стверджував, що має намір спростувати викладені представниками позивача обставини показами свідків [PERSON] , [PERSON] . Щодо знищення ріпаку на земельній ділянці з кадастровим номером 6122083300:01:001:0653, яка належить відповідачу, то позивач не мав права обробляти цю земельну ділянку, оскільки між сторонами не було укладено жодного договору оренди землі, як того вимагає чинне законодавство України. А відповідач мав повне право обробляти належну йому земельну ділянку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав, просить відмовити у його задоволенні з мотивів наведених його представником у відзиві на позов. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: Додатковою угодою про заміну сторони у Договорі оренди землі від 20.05.2016 року, укладеною 25.06.2020 року між [PERSON] та СГ ТОВ "Добробут" стверджується, що позивач є орендарем земельної ділянки площею 0,7757 га, кадастровий номер 6122083300:01:001:0636. Представники позивача в позовній заяві та в судовому засіданні стверджують, що сторони на підставі усної домовленості у 2005 році домовилися про те, що відповідачу було надано земельну ділянку (пай) з кадастровим номером 6122083300:01:001:0636 (яка знаходиться на [ADDRESS]), щоб він особисто її обробляв, натомість позивач обробляв земельний пай відповідача із кадастровим номером 6122083300:01:001:0653, який знаходиться серед [ADDRESS]. Вказана обставина підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що в селі є багато власників земельних ділянок, які самі їх обробляють і не здають в оренду основному орендарю ТзОВ "Добробут", одним з таких землевласників є також відповідач [PERSON] . Однак нормальною є практика, коли такі індивідуальні земельні ділянки, шляхом обміну, виділяються людям з краю поля, з метою полегшення їх обробітку. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до положень ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.205 ЦК України). Згідно ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Кримінальне провадження №12020210080000087 від 23.04.2020 року закрито постановою дізнавача сектору дізнання ОДР Заліщицького ПВ Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області за відсутності у діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України. В ході проведення дізнання встановлено, зокрема з пояснень [PERSON] , що він дійсно 23.04.2020 року трактором знищив рослини ріпаку, засіяні на земельній ділянці, що серед поля №4 "Під садом" с.Дунів, оскільки дана земельна ділянка належить йому, а Розлуцький М.В. незаконно її обробляє. У письмовому відзиві на позов та в судовому засіданні відповідач стверджує, що він мав повне право обробляти належну йому земельну ділянку з кадастровим номером 6122083300:01:001:0653, оскільки між ним та позивачем не було укладено жодного договору оренди землі, як того вимагає чинне законодавство України. Надаючи оцінку таким поясненням відповідача в сукупності з іншими доказами, суд вбачає в його позиції визнання факту знищення рослин ріпаку, засіяних позивачем, оскільки він заперечує факт обміну з позивачем земельними ділянками і переконаний, що і надалі вправі обробляти земельну ділянку з кадастровим номером 6122083300:01:001:0653, на якій було позивачем засіяно ріпак. Також відповідач наполягає на тому, що представниками позивача жодними доказами не доведено того факту, що між ними відбувся обмін у 2005 році земельних ділянок, йому було надано пай з кадастровим номером 6122083300:01:001:0636 (який знаходиться на [ADDRESS]), а позивачу його земельний пай із кадастровим номером 6122083300:01:001:0653, який знаходиться серед [ADDRESS]. Дану обставину відповідач та його представник мали намір спростувати показами свідків [PERSON] , [PERSON] , про що заявляли письмове клопотання, яке було задоволено судом, однак вказані свідки в судове засідання не з`явилися, відповідач та його представник заявили про можливість продовження судового розгляду без допиту вказаних свідків. Тому, суд вважає, що вжив всіх можливих заходів, про які було заявлено клопотання відповідача, для допиту в судовому засіданні свідків з його сторони, однак з незалежних від суду обставин допитати даних свідків не вдалося, через їх неявку та відмову від їх допиту сторони, яка про це заявляла. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. У відповідності до ст.129 ч.3 п.4 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.ст.76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А, тому, суд вважає, що відповідачем та його представником належними та допустимими доказами не доведено тих обставин та заперечень, яким вони обгрунтовували свою позицію щодо невизнання позову. Можливості підтвердити свої заперечення показами свідків, які як зазначають відповідач та його представник володіють інформацією, яка спростовує обставини викладені в позовній заяві, сторона відповідача, навіть за сприяння суду, не реалізувала. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способоми захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст.1166 ЦК України, відповідно до частини першої якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до п.1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ №284 від 19.04.1993 року, збитки відшкодовуються власникам землі та землекористувачам. Відповідно до п.2 вищевказаного Порядку розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. Позивач, як стверджують його представники, з метою визначення розміру збитків, звернувся до Заліщицької районної державної адміністрації із відповідним зверненням. Дорученням голови Заліщицької РДА №20/01-17 від 24.07.2020 року утворено районну робочу групу, в результаті роботи якої голова Заліщицької РДА рекомендував представнику позивача Розлуцькому М.В. для об`єктивного вирішення даного питання по суті провести земельно-технічну експертизу земельної ділянки. Висновком земельно-технічної експертизи №949/20-22 від 31.08.2020 року Тернопільського відділення КНДІСЕ встановлено, що земельна ділянка, яку, згідно із матеріалами кримінального провадження 23.04.2020 року культивував [PERSON] , в результаті чого було знищено посіви озимого ріпаку площею 0,7036 га, частково розташована в межах земельної ділянки за кадастровим номером 6122083300:01:001:0653. Площа знищених посівів становить 0,6885 га. Висновком судової економічної експертизи №1207-1208/20-22 від 23.10.2020 року Тернопільського відділення КНДІСЕ встановлено, що розмір упущеної вигоди (збитку) по СГ ТОВ "Добробут" у випадку обробітку у 2020 році земельної ділянки з кадастровим номером 6122083300:01:001:0653 площею 0,6885 га підтверджується у розмірі 56389,13 грн. У судовому засіданні встановлено та підтверджено наданими представниками позивача доказами, які досліджені та яким надано відповідну оцінку, показами допитаних в судовому засіданні свідків, що так як позивач правомірно обробляв земельну ділянку 6122083300:01:001:0653, а відповідач своїми діями заподіяв позивачу матеріальні збитки, даний позов слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача в користь позивача матеріальні збитки в розмірі 56389,13 грн. Вирішуючи, відповідно до ст.141 ЦПК України, питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що оскільки позивачем понесено судові витрати по справі, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн та витрат пов`язаних з оплатою судового збору в розмірі 2102 грн., їх слід стягнути з відповідача в користь позивача. А, тому, всього слід стягнути з відповідача [PERSON] в користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Добробут" 73491,13 грн. матеріальних збитків та судових витрат по справі.

Outcome: approved