Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

[PERSON] 09.06.2020 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з даним позовом до Леляцької сільської ради Жмеринського району про відшкодування моральної шкоди. У позовній заяві позивачем [PERSON] викладено наступну позицію. Станом на червень 2018 року вона розпочала приватизацію земельної ділянки прилеглої до її будинку, розташованого по [ADDRESS] . Приватизованим нею земельним ділянкам присвоєно такі кадастрові номери: №0521083600:01:003:0066 площею 0,0473 га, №0521083600:01:003:0067 площею 0,1145 га, №0521083600:01:003:0076 площею 0,27 га. Вказані земельні ділянки з правого від входу до будинку позивача боку межують із земельними ділянками площею 0,25 га, кадастровий номер 0521083600:01:003:0052, та площею 0,235 га, кадастровий номер 0521083600:01:003:0051, власником яких є [PERSON] . З правого боку земельні ділянки позивача межують із земельною ділянкою померлої [PERSON] , спадкоємці якої не оформили право на спадщину, відтак вважає, що ці землі покійної [PERSON] перебувають у комунальній власності Леляцької сільської ради. На час звернення до суду та на момент виникнення спірних правовідносин земельною ділянкою покійної [PERSON] користується [PERSON] . Дістатися до земельних ділянок позивача за кадастровими номерами 0521083600:01:003:0067 та 0521083600:01:003:0076, що розташовані на відстані 72 м від її земельної ділянки кадастровий номер 0521083600:01:003:0066, можливо лише через земельну ділянку кадастровий номер 0521083600:01:003:0082, яка є комунальною власністю Леляцької сільської ради. За відповідним зверненням позивача, поданим у липні 2019 року, рішенням Леляцької сільської ради від 04.07.2019 року було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із сервітутного користування земельною ділянкою по [ADDRESS] . На виконання даного рішення відповідача вона виготовила технічну документацію із землеустрою щодо отримання сервітутного користування земельною ділянкою кадастровий номер 0521083600:01:003:0082, площею 0,0178 га. Межі вказаної земельної ділянки та передачу межових знаків щодо неї згідно технічної документації 13.07.2019 року з боку Леляцької сільської ради було в належний спосіб погоджено. Також відомості щодо цієї земельної ділянки було внесено до Державного земельного кадастру. 28.08.2019 року [PERSON] подала до Леляцької сільської ради заяву і повний пакет документів щодо даної земельної ділянки комунальної власності, технічну документацію із землеустрою з метою її затвердження та укладення договору земельного сервітуту. Її заяв була включена до порядку денного сесії Леляцької сільської ради, яка відбулася 13.09.2019 року, під порядковим номером 18, та на підставі поданих позивачем документів Леляцька сільська рада підготувала проект рішення. Проте, щодо затвердження поданої нею технічної документації із землеустрою Леляціька сільська рада не прийняла належного рішення, хоча згідно протоколу поіменного голосування за дане рішення з числа восьми присутніх на сесії депутатів Леляцької сільської ради четверо депутатів проголосували "За", а решта утрималися, з підстав чого вважає, що було повинно винесено рішення органу місцевого самоврядування. Надалі на її адресу надійшов лист Леляцької сільської ради щодо невинесення відповідачем рішення згідно її заяви. Ці дії Леляцької сільської ради вона оскаржила за поданням 26.09.2019 року зави відповідачу щодо проведення позачергової сесії Леляцької сільської ради і вимогою про досудове врегулювання. Вказала, що протиправною бездіяльністю відповідача їй було завдано моральну шкоду, яку обгрунтувала тривалістю понад п`ять місяців невинесення рішення за її заявою до дати виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.01.2020 року, у той час, як заяву позивача Леляцькою сільською радою повинно бути розглянуто в місячний термін. Внаслідок цього позивач втратила нормальні життєві зв`язки, був змінений звичний спосіб її життя, що потребувало додаткових зусиль для організації свого життя; у неї суттєво погіршився стан здоров`я і вона була вимушена тривалий час лікуватись від хвороб, які стали наслідком її хвилювань, та лікування яких продовжується на час звернення до суду; вона не мала змоги в належний спосіб дістатись до власних земельних ділянок через територію земельної ділянки, із затвердженням технічної документації відносно якої тривалий час зволікав відповідач. Просила стягнути на її користь з Леляцької сільської ради Жмеринського району 10000 грн моральної шкоди (а.с.1-9, 28-38). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 16.06.2020 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху із наданням позивачеві строку для усунення встановлених судом недоліків. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 13.07.2020 року за наслідками усунення недоліків позову відкрито провадження у справі, призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. За наслідком належного вручення копії ухвали про відкриття провадження в справі разом із копією позову та доданих до нього документів віповідачем Леляцькою сільською радою відзиву на позов чи інших клопотань суду не представлено. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Пояснив, що підставою звернення до суду з позовом до Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, є стягнення з відповідача моральної шкоди, завданої тривалою бездіяльністю щодо невинесення своєчасно владних рішень по затвердженню технічної документації із землеустрою. Зазначив, що рішенням Леляцької сільської ради від 04.07.2019 року позивачу було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із сервітутного користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , із подальшим затвердженням такої документації на сесії Леляцької сільської ради та укладенням договору на сервітутне користування даної земельної ділянки. 28.08.2019 року позивачем подано до Леляцької сільської ради заяву та повний пакет документів щодо земельної ділянки за кадастровим номером 0521083600:01:003:0082 та саму технічну документацію із землеустрою з метою затвердження даної технічної документації та укладання договору сервітутного користування земельною ділянкою. Заява [PERSON] була включена в порядок денний 24 сесії 7 скликання Леляцької сільської ради. В подальшому на адресу позивача надійшов лист Леляцької сільської ради за змістом якого відповідачем не винесено рішення щодо затвердження технічної документації. Такі дії позивачем було оскаржено до суду. Відповідна тривала бездіяльність відповідача встановлена рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.01.2020 року. Вказаною бездіяльністю відповідача завдано моральну шкоду позивачу [PERSON] , а саме: були втрачені нормальні життєві зв`язки, був змінений наладжений спосіб життя позивача, що привело до того, що [PERSON] вимушена була докласти додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї сім`ї. Просив задоволити позов. Представник відповідача Леляцької сільської ради Жмеринського району за належним викликом в судове засідання не з`явився, поважних причин своєї неявки не повідомив, що не перешкоджає судовому розгляду даної справи. Заслухавши пояснення представника позивача, безпосередньо дослідивши представлені в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії довідки Жмеринської міськрайонної МСК серії 10 ААВ №538963 позивачеві [PERSON] встановлено другу групу інвалідності загального захворювання з 05.02.2014 року безстроково (а.с.10). Згідно копії рішення Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 04.07.2019 року, позивачу [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту за рахунок земель комунальної власності за адресою: [ADDRESS] , орієнтовною площею 0,200 га для проходу (а.с.10 на звороті). З копії заяви [PERSON] від 29.08.2019 року вбачається звернення позивача до Леляцької сільської ради щодо затвердження технічної документації із землеустрою стосовно земельної ділянки, кадастровий номер 0521083600:01:003:0082, та укладення договору сервітутного користування нею (а.с.11). Відповідно до копії рішення Жмеринської міської ради Вінницької області від 27.02.2020 року №1033 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та встановлено особистий сервітут земельної ділянки у межах допустимого функціонального використання [PERSON] в [ADDRESS] , площею 0,0178 га, кадастровий номер 0521083600:01:003:0082, у тому числі 0,0178 га - під ріллею, за рахунок земель комунальної власності для права проходу та проїзду на велосипеді на умовах безоплатного земельного сервітуту, строком на 5 років (а.с.11 на звороті). Відповідно до копії акту виконкому Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 03.05.2019 року №191, комісією відповідача було проведено обстеження сусідніх земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , землекористувачам земельних ділянок по [ADDRESS] , [ADDRESS] [PERSON] рекомендовано відновити межі земельних ділянок зі сторони [ADDRESS] , [ADDRESS] для можливості проходу до земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] , по причині того, що неможливо іншим шляхом добиратися до власної земельної ділянки (а.с.12). Згідно копії рішення Жмеринської міської ради від 22.11.2019 року №916, утворено на території Жмеринської міської об`єднаної територіальної громади Леляцький старостинський округ з центром в с.Леляки до складу якого входять території сіл Подільське, Тартак, Леляки, Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області (а.с.12 на звороті). Відповідно до копії повідомлення Жмеринської міської ради Вінницької області від 12.05.2020 року №19 за заявою [PERSON] про отримання публічної інформації останній було надано перелік банківських рахунків, з яких здійснюється фінансування діяльності виконкому Жмеринської міської ради, а також представлено статут територіальної громади м.Жмеринка Вінницької області (а.с.13). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, містять відомості, які мають значення щодо заявленого цивільного спору. Суд не приймає до уваги, визнаючи неналежними доказами копії огляду лікаря невропатолога, направлення на консультації до лікаря-спеціаліста, талон зворотнього зв`язку (а.с.18-20), фіскальних чеків на придбання медичних та лікарських засобів (а.с.19-22), оскільки вони не підтверджують обставини, викладені в позовній заяві, так як самі по собі визначають лише ознаки неналежного стану здоров`я позивача [PERSON] у відповідний період часу, період якого обмежений датами 24, 25, 29 січня і 07 лютого 2020 року, що не становить жодного підтвердження вказаної у позові його тривалості до часу звернення з цим позовом до суду, і не доводять причинно-наслідкового зв`язку цих обставин безпосередньо із діями або бездіяльністю саме відповідача у справі, заздалегідь не виключаючи можливості погіршення стану здоров`я [PERSON] з будь-яких інших причин чи внаслідок проявів діяльності інших осіб, надто з огляду на її літній вік, а також встановлення їй другої групи інвалідності загального захворювання безстроково іще за п`ять років до часу вказаних у позові подій. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно положень ст.12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ч.1, п.8,9 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. У відповідності до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Виходячи з аналізу наведених правових норм, обов`язковою умовою настання цивільної відповідальності за спричинення особі моральної шкоди законом визначено неправомірність дій та наявність вини особи, яка її завдала. Незаконними є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вказаних осіб. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності заподіювача шкоди повинна бути доведена. Відповідні роз`яснення щодо обов`язку суду з`ясувати відповідні обставини містяться у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Згідно копії рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.01.2020 року визнано протиправною бездіяльність Леляцької сільської ради щодо неприйняття будь-якого рішення по заяві [PERSON] від 29.08.2019 року та не винесення будь-якого рішення Леляцької сільської ради по проекту рішення про затвердження технічної документації із землеустрою та встановлення меж земельної ділянки, на яку поширюється право сервітутів, та укладання договору сервітутного користування щодо земельної ділянки кадастровий номер 0521083600:01:003:0082, загальною площею 0,0178 га; зобов`язано Леляцьку сільську раду повторно розглянути заяву [PERSON] від 29.08.2019 року про затвердження технічної документації із землеустрою та встановлення меж земельної ділянки на яку поширюється право сервітутів так укладення договору сервітутного користування по Леляцькій сільській раді в с.Мала Жмеринка в межах населеного пункту щодо земельної ділянки за кадастровим номером 0521083600:01:003:0082, загальною площею 0,0178 га, та прийняти рішення за результатами розгляду заяви, в решті позовних вимог відмовлено (а.с.13-17). Так як зазначене судове рішення набуло законної сили, вказані обставини, встановлені цим рішенням суду у адміністративній справй, згідно положень ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи, у якій бере участь позивач [PERSON] , щодо оскаржуваних прав якої встановлено ці обставини. Стосовно оспорюваної моральної шкоди, яку позивачем [PERSON] оцінено в розмірі 10000 грн, суд приймає до уваги її ствердження щодо понесених страждань внаслідок тривалої бездіяльності відповідача із нездійснення у встановленому порядку розгляду заяви, що призвело до зміни звичного способу життя, потребуючи захисту порушеного права шляхом звернення до адміністративного суду, викликало негативні емоції та психічні переживання, а також зумовило докласти додаткові зусилля для організації свого життя щодо можливості дістатися до віддалених земельних ділянок, обставини чого ні в який спосіб не спростовані стороною відповідача. Разом з тим, з наведених вище підстав, суд визнає неаргументованими вимоги позивача стосовно суттєвості та тривалості погіршення стану її здоров`я внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, оскільки стороною позивача всупереч власного обов`язку доказування не доведено суду належними та допустимим доказами причинно-наслідкового зв`язку саме бездіяльності заявленого органу місцевого самоврядування із відповідним погіршенням здоров`я позивача, а не за наслідком будь-яких інших чинників. Також суд враховує, що твердження сторони позивача про неможливість в належний спосіб дістатися до власних земельних ділянок через територію комунальної власності внаслідок протиправної бездіяльності відповідача не становить доведення безумовної неможливості доступу до цих земельних ділянок, за відсутності безсумнівного виключення обставин чого судове рішення не може грунтуватись на жодних припущеннях. Відтак, при визначенні розміру моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] , суд виходить із усталеної судової практики. Зокрема, згідно роз`яснень, що містяться у п.п.3, 5 Постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, також відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд при вирішенні даної справи враховує, що оскільки компенсація моральної шкоди відбувається на емоційному рівні людської свідомості, то розмір такої компенсації повинен бути достатнім, щоб викликати у потерпілого, або дозволити йому отримати у майбутньому позитивні емоції такої глибини і сили, які здатні у повному обсязі компенсувати, врівноважити ті негативні відчуття і переживання, в яких полягає моральна шкода, в межах її доведеності перед судом. Тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також встановлених судом обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення на її користь з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000 грн. Оскільки позивач [PERSON] з визначених законом підстав звільнена від сплати судового збору, а відповідач є орнаном держаної місцевого самоврядування, судові витрати слід із сплати судового збору слід віднести на рахунок держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved