Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що позивач є власником особового рахунку трьохкімнатної квартири [ADDRESS], яка знаходиться на 6 поверсі 17-типоверхового будинку. На 7 поверсі над її квартирою розташована квартира №37, яка належить відповідачам. 1.06.2013 року в квартирі відповідачів стався витік води, в наслідок чого була залита квартира №31, де проживає позивач з двома синами. Ставшимся залиттям квартири [PERSON] було пошкоджено її оздоблення: стіни та стеля у коридорі на загальну суму 4 394 грн., що складає вартість матеріальної шкоди. Затоплення водою відбувається систематично, за останній час це вже четверте залиття, однак відповідачі заперечують свою вину у вказаному залитті квартири, і на неодноразові вимоги відшкодувати шкоди не реагують. Тому просить стягнути вказану суму з відповідачів на користь позивача, а також 10 000 грн. моральної шкоди та витрати за проведення експертного дослідження та будівельно-технічної експертизи позивачем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що ніякого залиття квартири позивача 1.06.2013 року з його квартири не відбувалось. Цього дня будь-яких аварійних ситуацій в його квартирі не було. В свою чергу позивач не надала судові будь-яких доказів щодо залиття її квартири саме з квартири №37. Тому в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судові засідання не з'явились, але у направлених заявах до суду просили відмовити у задоволенні позову та здійснити розгляд справи у їх відсутність (а.с.46-49). 3-тя особа [PERSON] в судовому засіданні просив позов задовольнити, повністю підтримавши та погодившись з поясненнями позивача [PERSON] 3-тя особа [PERSON] в судові засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином (а.с.33), але у направленій заяві до суду просив позов задовольнити і розглянути справу у його відсутність (а.с.51). Представник 3-ї особи КП „Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району м. Києва" в судові засідання також не з'явився, про розгляд справи 3-тя особа була повідомлена належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у відсутність свого представника 3-тя особа не зверталась. Заслухавши сторони, представника позивача, 3-тю особу та експерта, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами встановив наступні факти та правовідносини. Як наголошує ч.1-2, ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Як встановлено у судовому засіданні, 9.09.1996 року виконавчим комітетом Залізничної районної ради народних депутатів м. Києва було видано ордер на жиле приміщення [NUMBER] серія Б - квартиру [ADDRESS] на сім'ю з 4 осіб: на [PERSON], його дружину [PERSON] - позивача по справі та їх синів: [PERSON] і [PERSON], 3-іх осіб по справі (а.с.4). Вказана квартира є трьохкімнатної, ізольованою квартирою, жилою площею 44,0 м2, загальною площею 72,6 м2, яка розташована на 6 поверсі 16-ти поверхового будинку, має три окремі кімнати жилою площею 17,5 м2, 12,6 м2 та 13,9 м2, кухню площею 8,5 м2, про що свідчить викопіювання поповерхового плану (а.с.6). Зареєстрованими в ній є позивач [PERSON] та 3-ті особи [PERSON] і [PERSON] (а.с.7). Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 19.07.2006 року відділом приватизації житла Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації (а.с.8). Зазначене свідоцтво було зареєстроване в КП „Київське міське бюро технічної інвентаризації права власності на об'єкти нерухомого майна" за №8901 від 7.08.2006 року, про що свідчить запис про державну реєстрацію прав (а.с.8, зворот. бік). Вказана квартира є трьохкімнатною, ізольованою квартирою, жилою площею 44,0 м2, загальною площею 72,4 м2, яка розташована на 7 поверсі 16-ти поверхового будинку, має три окремі кімнати жилою площею 17,5 м2, 12,6 м2 та 13,9 м2, кухню площею 8,5 м2, про що свідчить також викопіювання поповерхового плану (а.с.40) і знаходиться над квартирою позивача. Зареєстрованими в цій квартирі є зазначені співвласники (а.с.39). Вказані обставини не заперечували сторони по справі. 1.06.2013 року відбулось залиття квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] звернулась 3.06.2013 року до начальника ЖЕД-206 з заявою, якою інформувала про подію, що сталась, та просила скласти акт (а.с.57). 17.06.2013 року комісією ЖЕД-206 був складений акт про те, що 1.06.2013 року в квартирі [ADDRESS] було виявлено протікання води у коридорі, внаслідок чого стіни та стеля у коридорі були залитими, причину протікання води не встановлено, оскільки залиття припинилось, аварійну бригаду не викликали (а.с.10). За змістом зведеного кошторису вартість ремонтних робіт складає 4 159 грн. (а.с.15-17), за виконання якого позивач сплатила КП „Київжитлоспецексплуатація" 142 грн. 82 коп. (а.с.18). Згідно п.1, ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зі змінами та доповненнями шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. За змістом висновку експерта №8336 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи Незалежним інститутом судових експертиз від 15.12.2015 року зазначено, що причини залиття квартири [ADDRESS], що сталось 1.06.2013 року, за результатами проведеного обстеження на час складання висновку встановити не вбачається можливим. Виходячи з описаних у акті та встановлених при проведенні обстеження пошкоджень можливо зазначити, що дане залиття могло виникнути в результаті потрапляння вологи з вище розташованих приміщень (а.с.100-107). Розмір матеріальної шкоди, завданий залиттям квартири, складає 4 394 грн. Допитана в судовому засіданні експерт [PERSON] не підтвердила факт затоплення квартири позивача із квартири відповідачів 1.06.2013 року. Вона висловила ймовірність її залиття з приміщень, що знаходяться вище квартири позивача. За правилами ч.4, ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Як роз'яснює п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року „Про судове рішення у цивільній справі" встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК). Підпункт 4, п.2 цієї ж Постанови наголошує, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, ні акт ЖЕД-206 про залиття від 17.06.2013 року, ні висновок експерта №8336 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи Незалежним інститутом судових експертиз від 15.12.2015 року, ні показання експерта [PERSON], висловлені в суді, ні інші докази, надані позивачем та її представником, не містять даних про залиття квартири позивача 1.06.2013 року безпосередньо з квартири відповідачів. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини залиття квартири позивача з квартири відповідачів, тому в задоволенні частини позову про стягнення матеріальної шкоди та вартості проведення дослідження необхідно відмовити. У відповідності до п.1, ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Як зазначає п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. За описаних вище обставин, суд вважає, що оскільки винність відповідачів у залитті квартири №31 і в нанесені матеріальної шкоди позивачу не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, при цьому суд не вправі ґрунтувати своє рішення на припущеннях ймовірності вини у залитті квартири, тому в задоволенні позову позивача про стягнення моральної шкоди, завданої залиттям квартири, з відповідачів на її користь необхідно відмовити. З цих підстав не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідачів вартість проведення експертного дослідження та будівельно-технічної експертизи позивачем та інші вимоги. Згідно ст.79; 84; 88 ЦПК України суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, відмовляє позивачу і у стягненні судових витрат.

Outcome: dismissed