Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

УПФУ у Черкаському районі звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] має заборгованість по сплаті страхових внесків внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за липень-грудень 2010 року у розмірі 1456 грн. 80 коп. та 170 грн. фінансових санкцій. На час виникнення заборгованості відповідач мала статус фізичної особи підприємця, але згідно постанови господарського суду Черкаської області від 11 грудня 2012 року визнана банкрутом і щодо неї розпочато ліквідаційну процедуру, яку завершено згідно постанови господарського суду Черкаської області - 11 лютого 2014 року. За наслідками ліквідаційної процедури вказана вище заборгованість залишилася непогашеною, фізичну особу-підприємця [PERSON] ліквідовано. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по сплаті внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 1456 грн. 80 коп. та 170 грн. фінансових санкцій, а всього 1626 грн. 80 коп. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд його задовольнити в повному об'ємі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, а тому за згодою представника позивача проводиться заочний розгляд справи. Заслухавши позицію представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 29 червня 2011 року задоволено позов УПФУ у Черкаському районі до ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків, вирішено стягнути з ФОП [PERSON] на користь УПФУ у Черкаському районі 1456 грн. 80 коп. заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за липень-грудень 2010 року у розмірі 1456 грн. 80 коп. На час ухвалення судової постанови відповідачка мала статус фізичної особи-підприємця, що зафіксовано у самій судовій постанові. Згідно постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2011 року відповідачка мала заборгованість зі сплати фінансових санкцій перед УПФУ у Черкаському районі у розмірі 170 грн., які і було стягнуто з ФОП [PERSON] на користь УПФУ у Черкаському районі. Згідно розрахунку боргу відповідачка має заборгованість в сумі 1626 грн. 80 коп. по сплаті внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до постанови господарського суду Черкаської області від 11 грудня 2012 року у справі №05/5026/1623/2012 фізичну особу-підприємця [PERSON] визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, згідно ухвали того ж суду від 11 лютого 2014 року фізичну особу-підприємця [PERSON], як суб'єкта підприємницької діяльності ліквідовано, у зв'язку з банкрутством. Відповідно до абз.1 ч.3 ст. 92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 року №2343-ХІІ (в редакції чинній на час звернення до суду) після завершення розрахунків з кредиторами фізична особа - підприємець, визнана банкрутом, звільняється від подальшого виконання грошових вимог кредиторів, що були заявлені після визнання фізичної - підприємця банкрутом, за винятком вимог, передбачених абзацом третім частини третьої цієї статті. Згідно з абз. 3 ч. 3 ст. 92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що вимоги кредиторів щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, вимоги щодо стягнення аліментів, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені в порядку виконання постанови господарського суду про визнання фізичної особи - підприємця або які погашені частково чи не заявлені після визнання фізичної особи - підприємця банкрутом, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про банкрутство фізичної особи - підприємця відповідно в порядку, встановленому цивільним законодавством. Однак суд вважає, що вимоги позивача по даній справі не відносяться до категорії вимог, визначених абз.3 ч.3 ст. 92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки вимоги про сплату заборгованості по страхових внесках та штрафних санкціях не є вимогами про відшкодування шкоди чи то вимогами особистого характеру, які повинні бути нерозривно пов'язані з особою боржника, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed