Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог він посилається на наступне. 08.07.2008 року, близько 19 год. 30 хв., в місті Нікополі на перехресті вул.Станіславського та вул.Гагаріна сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої відбулось зіткнення автомобіля Шевроле-Авео 2007 року випуску, д/н [NUMBER], який належав на праві приватної власності [PERSON] та яким в той час він і керував, автомобілем ВАЗ-21070 ЗНГ 2005 року випуску, д/н [NUMBER], який належить на праві приватної власності йому, на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ (копія додається), та яким в той час керував відповідач по справі [PERSON] Автомобіль Шевроле-Авео рухався по вул.Станіславського, яка є головною, а автомобіль ВАЗ-21070 ЗНГ рухався по вул.Гагаріна, водій якого не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. „Дати дорогу" та п.16.11. ПДР України. Відповідно до постанови Нікопольського міськрайонного суду від 02.09.2008 року у справі № 3-12882/08, особою, винною у скоєнні ДТП, визнано відповідача по даній справі [PERSON] та встановлено, що під час ДТП саме [PERSON] керував автомобілем [NUMBER]. Внаслідок ДТП автомобілям Шевроле-Авео, 2007 року випуску, д/н [NUMBER], та ВАЗ-21070 ЗНГ, 2005 року випуску, д/н [NUMBER], завдано технічних пошкоджень. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 18.04.2013 року за результатами розгляду цивільної справи № 2-563/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], ПАТ „УСК „Гарант-Авто", ВАТ „НАСК „Оранта", третя особа [PERSON], про стягнення майнової та моральної шкоди, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, винесено рішення, яким було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та відмовлено у задоволенні зустрічного позову [PERSON] в повному обсязі. Так, рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2013 року у справі №2-563/11, з нього як роботодавця [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 9 719 грн. 19 коп., моральну шкоду у розмірі 2 000грн. 00 коп. та судові витрати у розмірі 340 грн. 31 коп. Зазначені кошти ним було виплачено на користь [PERSON] у повному обсязі. Також по цій справі він поніс додаткові витрати на оплату судового збору у розмірі 195 грн. 96 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. 00 коп., витрати на проведення авто - технічного дослідження (висновків судової автотехнічної експертизи від 30.05.2012 року № 1062-12 за ухвалою суду) в сумі 1 414 грн. 08 коп., витрати на судовий збір за звернення до суду з апеляційною скаргою на суму 157 грн. 00 коп. Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 460 від 09.09.2008 року, проведеного судовим експертом [PERSON], внаслідок ДТП власнику автомобіля ВАЗ-21070 ЗНГ, 2005 року випуску, д/н [NUMBER], завдано матеріального збитку вартістю 19 196 гривень 25 копійок. За складання зазначеного висновку автотоварознавчого дослідження ним було сплачено 400 гривень 00 копійок, що підтверджується квитанцією № 347 від 09.09.2008 року. Таким чином, відповідач має відшкодувати на його користь суму у розмірі 33 542 грн. 79 коп. в якості відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до п.4 Постанови пленуму ВСУ від 27.03.1992 року № 6 (зі змінами), під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно з цими положеннями, він є володільцем пошкодженого транспортного засобу, яким керував відповідач, та має право вимоги до нього про відшкодування завданої мені шкоди, як матеріальної, так і моральної. Він як приватний підприємець здійснював підприємницьку діяльність з автомобільного перевезення пасажирів (таксі). 01.07.2008 року між ним як роботодавцем та [PERSON] було укладено трудову угоду. Порушення водієм [PERSON] ПДР України знаходиться у причинному зв'язку із скоєним ним ДТП та спричинення йому матеріальної та моральної шкоди, що підтверджується висновком судової автотехнічної експертизи від 30.05.2012 року № 1062-12. Оскільки [PERSON] перебував з ним у трудових стосунках на момент скоєння ним ДТП, то стягнення були здійснені рішенням суду з нього на підставі ст.1172 ЦК України. Відповідно до норм ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Крім того, йому завдано моральної шкоди. Він переніс великий психологічний стрес, який виразився в тому, що він втратив нормальний сон, не міг спокійно працювати. Він постійно переймався через ДПТ, що сталося 08.07.2008 року з вини його робітника [PERSON] Це підірвало авторитет його підприємства. Протягом п'яти років він був вимушений витрачати свій час, кошти, нерви, відвідуючи суди, міліцію, через що похитнулось його здоров'я. Щоденно з моменту ДТП, з 08.07.2008 року, він зазнавав збитків через неможливість експлуатувати автомобіль ВАЗ-21070 ЗНГ, д/н [NUMBER], це завдавало йому додаткових хвилювань через неможливість сплачувати поточні витрати з його підприємства. Через те, що відповідач відмовився добровільно відшкодовувати спричинену ним шкоду, він знову був вимушений відлучатися від роботи для збору документів, необхідних для звернення до суду з цим позовом, що додатково змушувало його нервувати. У зв'язку з цим він зазнавав додаткові незручності, хвилювання, даремно витрачав свій час. Такими емоційними навантаженнями йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 5 000 грн. 00 коп. Загальна ціна позову становить 38 542 грн. 79 коп. (визначено як сума матеріального збитку розміром 33 542 грн. 79 коп. та моральної шкоди розміром 5 000 грн.00 коп.). За таких обставин звернувся до суду. В судове засідання позивач не прибув, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, свої позовні вимоги підтримав і просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи по суті неодноразово був повідомлений належним чином і судовими повістками з поштовими повідомленнями, і оголошенням через газети. Про причини неявки до суду не повідомляв, заперечень на позов не надав. Справа слухалась у його відсутність, відповідно до ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.1187 ЦПК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ч.3 п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична особа або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.3 п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керуючи транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою , яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно - правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склались, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до ст.1191 ЦК. Згідно з п.3 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику у справах про відшкодування Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв"язку з ушкодженням здоров"я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв"язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв"язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до абз.2 п.5 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4, суд має з"ясувати, чим підтверджується факт заподіянні потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі (за правовідносинами, що виникли після 08.06.1993 року) він оцінює пов"язані з ними витрати та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. Згідно абз.1 п.9 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Як встановлено в судовому засіданні, 08.07.2008 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, позивач [PERSON] керував автомобілем Шевроле - Авео, 2007 року випуску, реєтраційний номер [NUMBER] та рухався по вул.Станіславського в м.Нікополі. Вказана вулиця обладнана знаком 2.3 „Головна дорога". В цей же час третя особа [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-2107, реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по другорядній дорозі, не виконавши вимоги знаку 2.1. „Дати дорогу", допустив зіткнення з автомобілем під керування позивача [PERSON], тим самим порушив вимоги п. 16.11.ПДР. В результаті зіткнення був пошкоджений автомобіль Шевроле - Авео, 2007 року випуску, реєтраційний номер [NUMBER]. Постановою Нікопольського міськрайонного суду від 02.09.2008 року (справа № 3-1288208) [PERSON] був визнанний винним і йому було призначене покарання у вигляді штрафу в розмірі 34,00 грн. за порушення п.16.11.ПДР 08.07.08 року, о 19 годині 30 хвилин, на перехресті вулиць Гагаріна та Станіславського. Постанова набула чинності і до цього часу не скасована та не змінена. Володільцем джерела підвищеної безпеки - автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER] є відповідач [PERSON] В судовому засіданні було встановлено, що третя особа [PERSON] на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем [PERSON], який використовував вказаний вище автомобіль під таксі. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 18.04.2013 року за результатами розгляду цивільної справи № 2-563/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], ПАТ „УСК „Гарант-Авто", ВАТ „НАСК „Оранта", третя особа [PERSON], про стягнення майнової та моральної шкоди, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, винесено рішення, яким було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та відмовлено у задоволенні зустрічного позову [PERSON] в повному обсязі. Так, рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2013 року у справі №2-563/11, з позивача як роботодавця відповідача [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 9 719 грн. 19 коп., моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. 00 коп. та судові витрати у розмірі 340 грн. 31 коп. Зазначені кошти позивачем було виплачено на користь [PERSON] у повному обсязі. Також по вказаній справі позивач поніс додаткові витрати на оплату судового збору у розмірі 195 грн. 96 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. 00 коп., витрати на проведення авто - технічного дослідження (висновків судової автотехнічної експертизи від 30.05.2012 року № 1062-12 за ухвалою суду) в сумі 1 414 грн. 08 коп., витрати на судовий збір за звернення до суду з апеляційною скаргою на суму 157 грн. 00 коп. Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 460 від 09.09.2008 року, проведеного судовим експертом [PERSON], внаслідок ДТП власнику автомобіля ВАЗ-21070 ЗНГ, 2005 року випуску, д/н [NUMBER], завдано матеріального збитку вартістю 19 196 гривень 25 копійок. За складання зазначеного висновку автотоварознавчого дослідження позивачем було сплачено 400 гривень 00 копійок, що підтверджується квитанцією № 347 від 09.09.2008 року. За таких обставин суд вважає, що відповідач повинен відшкодувати на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 31 542, 79 грн. Крім того, суд вважає за необхідне частково задовольнити і позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди. Зважаючи на глибину фізичних та душевних страждань, які виразились в порушенні звичного життєвого укладу, в неможливості нормального відпочинку, подавленого стану та з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення,

Outcome: partial