Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі -Банк), в особі представника позивача Боровець В.П., звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №НАUAGK01270044 від 17.03. 2008 року в розмірі 50982,94 грн. на житловий будинок загальною площею 53,50 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №НАUAGK01270044 від 17.03. 2008) з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Крім того просять виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у цьому житловому будинку (предмету іпотеки) зі зняттям з реєстраційного обліку у органі до повноважень якого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу будинку. Також просять стягнути з відповідача понесені судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилаються на наступне. Відповідно до укладеного договору №НАUAGK01270044 від 17.03.2008 року (надалі - Договір кредиту), [PERSON] 17.03. 2008 року отримала кредит у розмірі 31000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.03. 2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань за цим договором Банк і [PERSON] 17.03.2008 року уклали Договір іпотеки №НАUAGK01270044 (надалі - Договір іпотеки) за яким [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно - належний їй на праві власності будинок загальною площею 53,50 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS]. Банк свої забов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач свої забов'язання належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості, станом на 22.05. 2012 року в сумі 50982,94 гривень. Посилаючись на наведене і просять позов задовольнити. Оскільки із Договору іпотеки вбачалося що співвласником спірного будинку є також і [PERSON], ухвалою суду від 11.03. 2013 року, він був залучений до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору (а.с.51). Крім того, за клопотанням [PERSON], на таких же правах до участі у справі ухвалою суду від 21.03. 2013 року були залучені Служба у справах дітей Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області та Близнюківська селищна рада Харківської області як орган опіки і піклування (а.с.63,64). Останні, як орган опіки і піклування, на реалізацію своїх повноважень, передбачених ст. 34 ЦПК України, пред'явили до Банку зустрічний позов в якому просять Договір іпотеки визнати недійсним, посилаючись на наступне. На час набуття права власності на спірний будинок [PERSON] перебувала в шлюбі із [PERSON] та мала двох малолітніх дітей у яких виникло право на користування цим будинком після державної реєстації права власності на будинок. За таких обставин при укладенні Договору іпотеки жилого будинку [PERSON] мала отримати дозвіл органу опіки і піклування що не було зроблено. За відсутності такої згоди, договір має бути визнаним недійсним, оскільки порушуються права малолітніх дітей на користування житлом (а.с.78-81). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, вказуючи на обставини, викладені в позовній заяві. Пояснив, що на час розгляду справи заборгованість не погашена, мирова угода, реструктуризація боргу, яку намагалися укласти Банк та [PERSON] не укладено. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов Банку не визнала. Разом із тим підтвердила, що кредит отримувала, кредитний договір та договір іпотеки укладала. З умовами цих договорів була обізнана. До придбання спірного будинку, укладення Договору іпотеки їх сім'я прживала в с. Новоселівка Близнюківського району Харківської області. Не оспорюючи інші обставини, які вказані в позовній заяві, пояснила що скрутне матеріальне становище після розлучення із чоловіком, не дозволяє їй погасити заборгованість. Вона і діти на час розгляду справи зареєстровані та проживають у спірному будинку. Іншого житла не мають. Зустрічний позов органу опіки і піклування просить задовольнити. Близнюківська селищна рада Харківської області надала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника на підставі наявних доказів, свої вимоги просять задовольнити (а.с.113,132, 180,188,200,212). Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] в судовому засіданні 05.04. 2013 року участь приймав, клопотань не заявив. В подальших судових засіданнях участь не приймав, надавши письмову заяву в якій справу просит розглядати у його відсутність, проти задоволення позову Банку заперечує (а.с.107). Представник третьої особи - Служби у справах дітей Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області 18.04. 2013 року, 06.06. 2013 року, участь у судових засіданнях прийняв, клопотань не заявив. Всі особи які беруть участь у справі про дату, час та місце судових засідань кожного разу повідомлялися своєчасно та належним чином. Вислухавши пояснення представника Банку та відповідача [PERSON], вивчивши письмові заперечення Банку на позов органу опіки і піклування та інші матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позов Банку підлягає задоволенню, а в задоволені позову органу опіки і піклування необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до укладеного договору №НАUAGK01270044 від 17.03.2008 року [PERSON] 17.03.2008 року отримала кредит у розмірі 31000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повергнення 16.03. 2018 року (а.с.11.14). В забезпечення виконання зобов'язань за цим договором Банк і [PERSON] 17.03.2008 року також уклали Договір іпотеки №НАUAGK01270044 за яким [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно - належний їй на праві власності будинок загальною площею 53,50 кв. м, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9,10). Банк свої забов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач свої забов'язання належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості станом на 22.05. 2012 року в сумі 50982,94 гривень яка складається із наступного: - заборгованість за кредитом - 29179,02 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 13037,40 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 351,12 грн.; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 5749,55 грн., а також штрафи: - штраф (фіксована частина) - 250,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 2415,85 грн. Розмір заборгованості підтверджується належним розрахунком (а.с.18,19). У судовому засіданні [PERSON] не заперечувала укладення нею вищезазначених договорів, отримання кредиту у зазначеному розмірі, розмір виниклої заборгованості, належне виконання Банком своїх зобов'язаннь. Підтвердила, що на час розгляду справи у суді заборгованість не погашена у зв'язку із відсутністю у неї коштів. Відповідно до ст.ст. 526,530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст.1050 цього Закону наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Отже, у порушення норм чинного законодавства та умов договору, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав. Задовольняючи вимоги позивача щодо звернення стягнення на житловий будинок, виселення з нього проживаючих там осіб, та відмовляючи в задоволенні вимог органу опіки у визнанні недійсним Договору іпотеки, суд виходить із наступного. Згідно Договору іпотеки (п.35.3), [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме: житловий будинок належний їй на праві власності, розташований за адресою: [ADDRESS]. Загальна площа будинку 53.50 кв.м., житлова - 41,3 кв.м. Цільове призначення - жила нерухомість (а.с.9-11). Договір посвідчений нотаріусом. Витягом з Державного реєстру правочинів від 27.03. 2008 року підтверджується, що Договір іпотеки як правочин внесений до Державного реєстру правочинів 27.03.2008 року. Він також внесений до Державного реєстру іпотек, шо підтверджується витягом від 18.03. 2008 року(а.с.16). Будинок належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 11.03.2008 року (а.с.94,95). Реєстрація права власності проведена 11.03. 2008 року, що підтверджується витягом з реєстру від 12.03.2008 року, виконаним органом БТІ. На зазначений будинок виготовлено технічний паспорт де його власником вказана [PERSON] На час укладення Договору іпотеки [PERSON] була одружена. Із додатку №1 до Договору іпотеки вбачається, що її чоловік [PERSON] дав згоду на укладення цього Договору, а також згоду на надання в заставу /іпотеку іпотекодержателю будь-якого майна, що належить йому на праві спільної власності із [PERSON] в тому числі і будинку [ADDRESS] і саме з метою забезпечення виконання зобов'язання Іпотекодавця за Договором іпотеки та дозвіл на реалізацію цього майна в разі невиконання іпотекодавцем умов Кредитного договору (а.с.87). Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. За правилами ст.35 даного Закону іпотекодержатель зобов'язаний надіслати іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодержателя, письмову вимогу про усунення порушення з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання такої вимоги. Судовим розглядом встановлено, що Банком вимоги ст.35 Закону України «Про іпотеку» дотримано. Так із листа-попередження, направленого Банком [PERSON] рекомендованим поштовим відправленням 19.06. 2012 року № 30.1.0.0/2-906 вбачається що Банк, константуючи порушення [PERSON] умов Кредитного договору, попередив її що у разі неналежного виконання, порушення зобов'язання в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, зі спливом цього строку, Банк має намір продати предмет іпотеки, уклавши відповідний договір купівлі-продажу з будь-якою особою - покупцем, або звернути стягненя на предмет іпотеки у будь-який інший спосіб, передбачений законодавством України, кредитним договором та договором іпотеки. Крім того Банк цим листом вимагає від [PERSON], у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, добровільно, на підставі ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звільнити будинок по [ADDRESS](а.с.20-22). Отримання такого попередження [PERSON] не заперечувала. Отримавши повідомлення, [PERSON] не були вчинені дії по виконанню запропонованих банком заходів - повернення кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії, штрафів тощо. Кредитні зобов'язання продовжували залишатись не виконаними і не виконані нею час розгляду справи у суді. Ставлячи вимогу про визнання Договору іпотеки недісним, орган опіки і піклування наголошує на тім, що будуть порушені права неповнолітніх дітей. При цьому посилаються на наступне. Відповідно до ч.6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено право дітей на достатній життєвий рівень. Крім того посилаються на ч.3 ст. 17 та ч.2 ст.18 цього Закону в тій їх частині, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Також стверджують, що на час набуття права власності на спірний будинок [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі та мала двох малолітніх дітей, отже у них виникло право користування жилим будинком. Софіївська сільська рада Близнюківського району Харківської області, де на той час проживала сім'я [PERSON], не надавала згоду на укладення Договору іпотеки. Отже за цих обставин він має бути визнаним недійсним. Доводи органу опіки і піклування про порушення прав малолітніх дітей у разі їх виселення із спірної квартири, яка є предметом іпотеки, суд вважає неспроможними, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм права та спростовуються матеріалами справи. Відмовляючи у задоволенні вимог органу опіки і піклування і задовольняючи вимоги Банку суд виходить, крім вищенаведеного, і з наступного. Сторонами не оспорюється, що на час укладення спірного Договору іпотеки [PERSON] була одружена із [PERSON] Вони мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], що також підтверджено свідоцтвами про їх народження (а.с.59,60). На час укладення договору купівлі-продажу жилого будинку [ADDRESS] - 11.03. 2008 року та на час укладення Договору іпотеки - 17.03. 2008 року сім'я була зареєстрована та проживала в с. Новоселівка Близнюківського району Харківської області. Довідкою цієї сільської ради від 04.04. 2013 року підтверджується і те, що станом на 17.03. 2008 року [PERSON] до них, як органу опіки і піклування, не зверталася для отримання дозволу на укладення Договору іпотеки(а.с.96-99). На час розгляду справи [PERSON] та її діти з 27.06.2008 року (а.с.57) зареєстровані та проживають в спірному будинку, другого житла не мають, інші особи там не проживають. Крім пояснень [PERSON] ці обставини підтверджуються також і довідками Близнюківської селищної ради (а.с.99,100). Відповідно до ст.109 Житлового кодексу Української РСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають в ньому, за винятками, встановленими законом. Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Згідно роз'яснень, що містяться у пунктах 43,44 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Так, відповідно до п.п. 14.1-14.9 Договору іпотеки від 17.03. 2008 року [PERSON] гарантувала, що предмет іпотеки знаходиться у її власності, нікому не відчужений, прав щодо нього третіх осіб немає, договір підписаний добровільно. Розділами 2,3,4 цього договору предбачено право Банку в разі порушення умов Кредитного договору звернути стягнення на предмет іпотеки та порядок вчинення таких дій. В порушення вимог п.20.12 Договору іпотеки [PERSON], без письмової згоди Банку зареєструвала в цьому будинку своїх малолітніх дітей. Згідно зі статтею 32 ЦК України, статтею 177 Сімейного Кодексу України та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суд виходити із того, що належним доказами не доведено, що на момент укладення Договору іпотеки малолітні діти [PERSON] мали право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки - жилим будинков [ADDRESS]. На той час в цьому будинку вони не проживали. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення Договору іпотеки, в тому числі і реєстрація в будинку малолітніх дітей, не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Окрім того, положеннями ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» не встановлено порядку виселення дітей та обмежень на їх примусове виселення, у той час, як статтею 40 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для виселення всіх мешканців і цей перелік не містить заборони на виселення дітей. Відповідно до п.44 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Також при укладенні Договору іпотеки не було порушено вимоги ЗУ "Про охорону дитинства" та ЗУ "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", оскільки місце проживання малолітніх дітей є похідним від місця проживання їхніх батьків. За таких обставин суд дійшов висновку, що майнові права малолітніх дітей [PERSON] на час укладення Договору іпотеки [PERSON] не були порушені, а тому доводи органу опіки і піклування про зменшення або обмеження прав і охоронюваних інтересів цих дітей при вчиненні правочину є необґрунтованими. Тому в задоволенні їх позовних вимог і відмовляється. Таким чином вимоги позивача - Банку, в цій частині також підлягають задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються понесене ними та документально підтверджені судові витрати- судовий збір 617, 13 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved