Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

05.09.2019 року АТ КБ "Приват Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 19.03.2013 року АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] уклали кредитний договір б/н, відповідно до якого вищевказаний банк надав відповідачу кредит у розмірі 8600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит, проте, [PERSON] порушив кредитні зобов`язання, в зв`язку з чим станом на 31.07.2019 року виникла заборгованість у розмірі 399536,47 грн., яка складається з: 8005,37 грн. - заборгованості за кредитом, 386331,10 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 5200 грн. - заборгованості за пенею та комісією. Посилаючись на вищевикладене, просив суд стягнути з відповідача частину заборгованості у розмірі 126507,70 грн., яка складається з: 8005,37 грн. - заборгованості за кредитом та 118502,33 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом з 19.03.2013 року по 30.03.2018 року, та судові витрати по справі. Ухвалою від 13.09.2019 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також у відповідності до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду направив відповідь на відзив, у якому позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Вважає, що із наданої позивачем копії анкети-заяви не вбачається який саме вид банківської платіжної картки отримав відповідач та розмір встановленого кредитного ліміту. Наявні в матеріалах справи Умови та Правила банківських послуг і Тарифи Банку не містять підпису відповідача, а тому встановити, що саме вищевказані Умови і Тарифи є складовою частиною укладеного між сторонами договору неможливо. А відтак, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили розмір і порядок нарахування тіла кредиту та відсотків. Крім того, на його думку, розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не може бути належним та допустимим доказом наявності заборгованості та її розміру. У наданому позивачем розрахунку заборгованості відсутні дані про те, за якою карткою такий розрахунок здійснено. Також вважає за можливе застосувати наслідки спливу строку позовної давності до заборгованості за тілом кредиту та відсотками, оскільки строк дії картки закінчився 31.11.2015 року. У тому випадку, якщо суд прийде до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, просив зменшити розмір боргу, оскільки відповідач відносить себе до малозабезпеченої категорії населення, його єдиним видом доходу є пенсія, має на утриманні трьох непрацездатних членів сім`ї. Вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у ході розгляду справи по суті, 19.03.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 8600 грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а. с. 7). У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 (а. с. 8-32). Згідно з наданим банком розрахунком та випискою, заборгованість\~\~відповідача [PERSON] за порушення умов кредитного договору станом на 31.07.2019 року становить 399536,47 грн., вказана заборгованість складається з: 8005,37 грн. - заборгованості за кредитом, 386331,10 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 5200 грн. - заборгованоситі за пенею та комісією (а. с. 5-6, 136-139). Між тим, позивач просив суд стягнути з відповідача частину заборгованості у розмірі 126507,70 грн., яка складається з: 8005,37 грн. - заборгованості за кредитом та 118502,33 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом з 19.03.2013 року по 30.03.2018 року. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~ розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Зі змісту анкети-заяви позичальника від 09.03.2013 року слідує, що в ній відсутній розмір процентної ставки. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив суд стягнути з відповідача, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), також складові його повної вартості, зокрема, заборгованість по процентам за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на\~Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Витягом з Тарифів та Витягом з Умов відповідач ознайомився і погодився з вищевказаними умовами, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування. Крім того, суд вважає, що роздруківка із сайту позивача не є належним доказом у відповідності до ст. 77 ЦПК України, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування з власної ініціативи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та комісії за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма вищевказаних документів, з якими і був ознайомлений відповідач. При цьому, згідно з частиною 6\~ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~принципу справедливості розгляду справи судом. Крім того, суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 19.03.2013 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні\~підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями\~625,\~1048 ЦК України,\~позивач не пред`явив. За таких обставин відсутні правові підстави для стягнення з відповідача нарахованих позивачем процентів за користування кредитом. Наведена правова позиція сформована Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року (справа №342/180/17), яка, в силу положень ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", підлягає врахування усіма іншими судами при застосування таких норм права. Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від\~19.03.2013 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також, беручи до уваги вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за користь позивача фактично отриману суму кредитних коштів у вигляді тіла кредиту у розмірі 8005,37 грн. Суд не вбачає за можливе застосувати заявлені представником відповідача наслідки спливу строку позовної давності, передбачені ст. 267 ЦПК України, до вимог позивача про стягнення тіла кредиту, оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що останній платіж на виконання умов даного зобов`язання відповідачем було здійснено 16.11.2016 року, що свідчить про пред`явлення вищевказаних позовних вимог у межах трирічного строку позовної давності. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами з матеріальних підстав, підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності до вказаних вимог та зменшення розміру боргу не заслуговують на увагу. Оскільки, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 121,56 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial