Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1996р по 2009р. Шлюб розірвано за рішенням суду. В цьому шлюбі в них народився 18.10.1996року син [PERSON] На даний час дитина є повнолітньою, продовжує навчання у Харківському національному універсітеті, на денній формі навчання. Син не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] 23 віку. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги. [PERSON] пояснила, що за гуртожиток оплата складає 360грн на місяць, на канцелярські речі витрачається приблизно 200-300грн, на проїзд до міста Дружківки на місяць - 600грн, оскільки приїзджає два рази, вартість проїзду 150грн, на харчування 2500грн на місяць. Приблизно на місяць витрати на навчання сина складають 5500грн. Просять позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав. Вважає, що позивач [PERSON] не мала права звертатися до суду з даним позовом, оскільки син з нею не проживає. [PERSON] проживає в м.Харкові, в гуртожитку, де навчається. Не заперечує, що до початку навчання син проживав разом з матір"ю. Також вважає, що він надає матеріальну допомогу сину і приймає активну участь в його житті. Після вступу до навчального закладу, він допоміг йому влаштуватися у гуртожиток, оплатив його проживання до Нового року. Син відвідував його, коли приїзджав на вихідні дні до м.Дружківка і звичайно він йому давав кошти, робив подарунки на день народження, на Новий рік. У разі необхідності вони їздили на ринок, купували йому необхідний одяг. Також син отримував стипендію до Нового року і відповідно мав свій дохід. Однак через погане ставлення до навчання, він втратив право на стипендію. Син мав пропуски занять як в першому семестрі, так і в другому семестрі. Вважає, що син також має прагнути навчатися так, щоб отримувати стипендію, забезпечувати себе, а не бути байдужим до свого навчання. Після Нового року син звернувся до нього з проханням допомогти оплатити йому курси з отримання спеціальності бармена. Він йому надав для цього кошти. Крім того, влітку він брав з собою сина на відпочинок і відповідно все це оплачував. Вважає, що позивач, стягуючі аліменти на свою користь, прагне вирішувати свої матеріальні проблеми за його рахунок. Він має ряд хронічних захворювань, для чого винен витрачати кошти для підтримки свого здоров"я. В нього є непрацездатна матір, якій він також надає допомогу, оскільки вона перенесла свого часу операцію головного мозку, операцію правого ока. Її стан здоров"я також вимагає постійної підтримки, для чого необхідні кошти. І він їй в цьому допомагає. Вважає, що він надає синові допомогу в межах своїх можливостей. Просить в позові відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Надав суду заяву в якій погоджується з вимогами його матері [PERSON] і просить суд їх задовольнити. (а.с.37). Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутності третьої особи [PERSON] Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. (ч.3 ст. 199 СК) За змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» убачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. В цьому шлюбі в них народився 18 жовтня 1996року син [PERSON]. (а.с.10,11) [PERSON] досяг повноліття, але продовжує навчання в Харківському національному універсітеті міського господарства імені [PERSON], на будівельному факультеті, денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2016р до 30.06.2019року , що підтверджується довідкою універсітету від 31 серпня 2016р № 572 (а.с.14). У \~ зв'язку \~ з \~ навчанням \~ [PERSON] \~ несе \~ матеріальні \~ витрати \~ по придбанню \~ підручників, \~ канцелярських речей, одягу, харчування, за проживання в гуртожитку, проїзду до дому (з м.Харкова до м.Дружківка) . Як позивач так і відповідач визнають факт того, що їхній син несе зазначені матеріальні витрати. Судом встановлено, що [PERSON] під час навчання в період з вересня 2016року по грудень 2016року отримував доход у вигляді стипендії в розмірі 825грн. На даний час стипендію не отримує (а.с.35). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює у КЛПУ "Дружківська міська лікарня №2", отримує заробітну плату , розмір якої в середньому складає 5230грн , (а.с.77). В судовому засіданні відповідачем також підтверджено, що він працює за сумісництвом в міській лікарні №1, за що також отримує заробітну плату приблизно 3000грн на місяць. Суд \~ вважає, \~ що [PERSON] потребує матеріальної \~ допомоги \~ батька, \~ який \~ \~ має можливість її надати, оскільки працює , отримує доход. Позивач в судовому засіданні визнала той факт, що відповідач надавав синові матеріальну допомогу, але на її думку відповідач визначає розмір допомоги і надає її за своїм розсудом. Дитина потребує допомоги щомісячно, тому вважає необхідним стягнути аліменти в судовому порядку. [PERSON] підтримує позов, заявлений матір"ю [PERSON] Оскільки між сторнами не досягнуто згоди щодо розміру допомоги на навчання сина [PERSON], строків надання такої допомоги, суд вважає, що спір має бути вирішений в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач має ряд хронічних захворювань і перебуває на "Д" обліку у [PERSON], терапевта, гастроентеролога, невролога (а.с.47). Судом встановлено, що мати відповідача - [PERSON] є непрацездатною за віком, вона отримує пенсію за віком у розмірі\~1 394,20 грн., що підтверджується довідкою УПФУ у м. Дружківці Донецької області від 28 березня 2017 року № 835/02 (а.с. 84-86). Вона перенесла ряд операцій, у зв"язку з чим потребує приймання медикаментів (а.с. 48-54,87 - 90,99). Згідно із статтями\~202,\~203 СК України\~повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Зазначений обов"язок повнолітнього сина, тобто відповідача, встановлено законом і він не залежить від того чи проживає відповідач разом із матірю та чи є у неї інші повнолітні діти, які мешкають разом з нею. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище повнолітньої дитини [PERSON], який не працює, стипендію на час розгляду справи не отримує, ніяких самостійних доходів не має, стан здоров"я та матеріальне становище відповідача, відсутність на його утриманні інших неповнолітніх дітей, наявність у відповідача непрацездатної матері, можливість надання утримання матір'ю позивача [PERSON], яка також працює, отримує доход в середньому 3695грн за виключенням податку на доходи (а.с.75), і вважає, що розмір частки аліментів, які просить стягнути позивач повинна бути зменшена і визначена для стягнення з відповідача в розмірі 1/6 частки його доходів щомісячно. При цьому суд також виходить із засад справедливості, добросовісності та розумності, а також враховує, що позивач є повнолітньою та працездатною особою і, бажаючи продовжувати навчання після досягнення 18 років на денній формі, мусить докладати певних зусиль для забезпечення своєї життєдіяльності та навчання. Задоволення позовних вимог про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки доходу, про що просить позивач, призведе до порушення прав непрацездатної матері відповідача на отримання від відповідача матеріальної допомоги. В решті позову необхідно відмовити. Суд не приймає до уваги доводи відповідача, що [PERSON] є неналежним позивачем оскільки відповідно до ч.3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом має не тільки дитина яка продовжує навчання, а і той з батьків, з ким проживає дитина, яка продовжує навчання. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], є студентом, проживає разом із позивачкою й перебуває на її утриманні та постійним місцем його проживання є м.Дружківка, Донецької області. В м. Харкові проживає у гуртожитку тимчасово тільки на період навчання (а.с.63). Таким чином, скориставшись своїм правом, передбаченим вищезазначеною нормою закону, позивачка і звернулася до суду з позовом. Суд також не приймає до уваги доводи відповідача, що він утримує доньку своєї дружини і те, що його дружина [PERSON] за станом здоров"я потребує оперативного втручання (а.с.96-98). Обов"язок по утриманню доньки дружини [PERSON] [PERSON] покладається на батьків дитини, яким відповідач не є. Факт того, що дружина відповідача потребує оперативного втручання не свідчить про те, що у зв"язку з цим відповідач несе матеріальні витрати. Суд не погоджується з вимогами позивача, що аліменти мають бути в розмірі не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, окільки таке ствердження позивача є помилковим. Положення ст. 184 Сімейного Кодексу якою передбачено мінімальний розмір аліментів на одну неповнолітню дитину, на спірні правовідносини не розповсюджується. Згідно ст. 201 Сімейного Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статтей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь державного бюджету судові витрати в розмірі 551,20грн.

Outcome: partial