Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями по спадщині за законом, обґрунтовуючи підставність позову таким. [INFO] року помер його дядько по матері - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина. Його, [PERSON], мати померла [INFO] року. Дружина дядька - [PERSON] померла в [INFO] року, спадщину після її смерті прийняв дядько. Спадщину після смерті дядька позивач прийняв шляхом подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини впродовж шести місяців після його смерті. Інші спадкоємці відсутні, оскільки в дядька та його дружини дітей не було. Однак нотаріус оформив спадщину на його, [PERSON], ім'я лише частково - в частині оформлення земельної ділянки, а в частині оформлення житлового будинку [ADDRESS], відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як з'ясувалось, що даний будинок належить до колгоспного двору, а тому належить його членам на праві сумісної власності та встановити, яка частка належить спадкодавцеві в нотаріальному порядку не можливо. Ураховуючи те, що спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а таке його право оспорюється, позивач просить суд здійснити захист його порушених прав шляхом визнання за ним права власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом після смерті дядька. В судове засідання позивач та його представник - адвокат Гуця О.П., не з'явились, однак до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, в якому також зазначено, що заявлені позовні вимоги він підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача - Трощанської сільської ради Липовецького району Вінницької області в судове засідання також не з'явився, хоча про день та час розгляду справи були оповіщені в установленому законом порядку. Ураховуючи те, що позивач та його представник використали надане їм ч.2 ст.158 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а неявку представника відповідача суд визнає неповажною, відтак не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності сторін, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, дійшов висновку про таке. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [INFO] року в місті Липовець, Вінницької області помер [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане виконкомом Трощанської сільської ради, Липовецького району (а.с. 6). Після його смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки за життя [PERSON] заповідального розпорядження не вчинив, про що свідчать матеріали Спадкової справи № 227/2014 до майна померлого [INFO] року, [PERSON], наданої на запит суду Липовецькою державною нотаріальною конторою. Як убачається із свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 01 лютого 1991 року, виданого Трощанською сільською радою народних депутатів, житловий будинок [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого являється [PERSON]. Свідоцтво видано на підставі рішення виконавчого комітету Липовецької районної ради народних депутатів № 131 від 30.05.1985 року та зареєстроване в КП "Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації" 01.02.1991 року і записане в реєстрову книгу № 1 за реєстровим [NUMBER] (а.с. 11). Серед матеріалів спадкової справи № 227/14 містяться довідки Трощанської сільської ради за № 02-25/169, № 02-25/170, № 02-25/171, № 02-25/172 від 14.06.2016 року та довідки цієї ж сільської ради № 02-25/18, за № 02-25/182 від 21.06.2016 року, які свідчать про те, що згідно записів погосподарської книги №5 за 1991-1995 роки головою колгоспного двору [ADDRESS], станом на 15.04.1991 року був [PERSON], членом колгоспного двору була [PERSON]. Склад сім'ї покійного [PERSON] був слідуючий: [PERSON] - дружина, яка померла в [INFO] року. На день смерті [PERSON] в будинку [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON]. Дітей у покійних [PERSON] та [PERSON] не було. Покійний [PERSON] спадщину після смерті своєї дружини - [PERSON] прийняв фактично, на протязі шести місяців після її смерті, а саме: доглядав за будинком, робив поточний ремонт, сплачував комунальні платежі, тощо (а.с. 12 - 17). Згідно довідки Трощанської сільської ради № 02-25/193 від 08 серпня 2016 року, [PERSON] на день своєї смерті, [INFO] року, був зареєстрований та постійно проживав в [ADDRESS]. За вказаною адресою були зареєстровані та постійно проживали разом із спадкодавцем слідуючі особи: [PERSON], [INFO] ( а. с. 37) Позивач являється племінником спадкодавця [PERSON] Факт родинних відносин стверджується: паспортними даними позивача серія [NUMBER] (а.с. 4); свідоцтвом про народження позивача серія [NUMBER], де його матір'ю вказана [PERSON]; свідоцтвами про народження спадкодавця [PERSON] та матері позивача - [PERSON] ( а. с. 8,9), з яких слід, що вони мали спільну матір - [PERSON], тобто були рідними братом та сестрою по матері . Із свідоцтва про смерть серія [NUMBER] слід, що [INFO] року в місті Донецьк померла [PERSON] (а.с. 7). Факт смерті дружини [PERSON] - [PERSON] доведено записом акта про смерть №2 (а.с.50). За таких обставин позивач, як племінник спадкодавця, згідно приписам ч. 3 ст. 1266 ЦК України являється спадкоємцем за правом представлення та спадкує ту частку спадщини, яка належала б за законом його матері, якби вона була живою на час відкриття спадщини. [PERSON] звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в строк, визначений чинним законодавством. Інші спадкоємці, які б претендували на дане спадкове майно відсутні. Отже, позивач є єдиним спадкоємцем за законом на майно померлого [INFO] року - [PERSON]. Матеріали справи доводять, що до складу спадкової маси увійшов житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], що належав спадкодавцеві згідно Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок [NUMBER], яке видане 01 лютого 1991 року виконкомом Трощанської сільської ради народних депутатів. Вказаний житловий будинок входив до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був [PERSON]. Згідно постанови нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 08.06.2016 року, позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], після смерті, [INFO] року, [PERSON] оскільки згідно правовстановлюючого документа наданого заявником, було з'ясовано, що житловий будинок належить до суспільної групи колгоспний двір, який є об'єктом спільної сумісної власності та належить його членам, а визначити яка частка належала померлому у випадку його смерті не можливо в нотаріальному порядку (а.с. 18). За правилами ст. ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР у редакції, чинній до 16 грудня 1993 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору [ADDRESS] були: [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] року. Отож їм належало по ? частці житлового будинку, що увійшов до колгоспного двору. На день її смерті застосовувались загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору. Згідно відомостей по сільській раді, спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] у порядку діючого на той час законодавства (норми ст.529, 548, 549 ЦК УРСР), тобто фактично. Згідно витребуваної судом інформації з Державного нотаріального архіву Вінницької області (а.с.53), спадкова справа до майна померлої [PERSON] не виявлена. Отже, на підставі досліджених у справі доказів слід дійти висновку, що [PERSON], успадкувавши після смерті дружини її частку у колгоспному дворі, відтак залишився єдиним членом цього колгоспного двору та власником майна. В силу ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. Зі змісту ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також в разі неохоплення заповітом всієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. З аналізу норм ст.ст.1268-1270 ЦК України, необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину у шестимісячний строк. За правилами ст.1268 ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року за №7, зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві, а отже суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який увійшов до складу спадкового майна, а позов задовольнити. На підставі вище викладеного, ст. ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР, ст. ст. 25, 392, 1216, 1217, 1218 - 1223, 1266 ч. 3, 1268 -1270 ЦК України, враховуючи рекомендації викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", та у Постанові Пленуму верховного суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у правах про спадкування»,

Outcome: approved