Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Моторне (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) звернулося до суду із позовними вимогами до [PERSON] про відшкодування витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування вимог зазначають, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14.09.2013 року з вини [PERSON], загинула [PERSON] На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована не була, шкода завдана потерпілій особі відшкодована не була, хоча витрати повязані із похованням потерпілої [PERSON] становили 20439,40грн. 18 вересня 2013 року потерпілий подав до МТСБУ повідомлення, а 03 липня 2014 року з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. В зв'язку з настанням події, передбаченої п.п."а" п.41.1 ст.41 Закону, МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому 04.08.2014р. в розмірі 13 764 грн., відповідно до Наказу МТСБУ № 4102 від 01.08.2014 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, виконавши покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 05 серпня 2014 року МТСБУ направило листа відповідачу з проханням добровільно компенсувати витрати МТСБУ, однак він залишений без належного реагування. Враховуючи вище зазначене просить суд, стягнути з [PERSON] кошти в розмірі понесених витрат в сумі 13 764 грн., а також 1600грн. сплаченого судового збору та 2000грн. витрат на юридичні послуги. В судове засідання представник Моторного (транспортного) страхового бюро України не зявився, надіслано суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подав, тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 14 вересня 2013 року, близько 19 год. 40 хв., по а/д між селом Андрушки та селом Макарівка Попільнянського району Житомирської області з вини відповідача [PERSON], [INFO], який керував автомобілем «Фольцваген Гольф», д.н.з. [NUMBER], була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Відповідно до Вироку Попільнянського районного суду Житомирської області від 24.01.2014року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована не була. Внаслідок вказаної ДТП загинула [PERSON], витрати на її поховання становлять 20439,40грн., з них на встановлення надгробного пам'ятника витрачено 18720грн., що підтверджується Накладною №48 від 28.03.2014р. виданою ФОП [PERSON], на ритуальні товари витрачено 960грн., що підтверджується Накладною №1487 від 14.09.2013р. виданою ФОП [PERSON], на копання могили, автокатафалк та вінки витрачено 759,40грн., що підтверджено фіксальними чеками Фастівського комбінату комунальних підприємств від 16.09.2013року. Згідно ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч.2, ч.5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. В силу вимог ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Згідно п. 41.1. ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує, шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п.27.4 Закону, Страховик (МТСБУ) здійснює, відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного памятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. 18 вересня 2013 року потерпілий подав до МТСБУ повідомлення, а 03 липня 2014 року з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. В зв'язку з настанням події, передбаченої п.п."а" п.41.1 ст.41 Закону, МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому 04.08.2014р. в розмірі 13764 грн.(1147грн. (розмір мінімальної заробітної плати) х 12 місяців =13764 грн.), відповідно до Наказу МТСБУ №4102 від 01.08.2014 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, виконавши покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п.38.2.1 ст.38 вказаного Закону та ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 05 серпня 2014 року МТСБУ направило листа відповідачу з проханням добровільно компенсувати витрати МТСБУ, однак він залишений без належного реагування. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в даному випадку порушені права позивача відповідачем, тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача 13764грн. у рахунок відшкодування витрат, повязаних зі сплатою страхового відшкодування а також 1600грн. сплаченого судового збору та 2000грн. витрат на юридичні послуги. \~\~

Outcome: approved