Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач уклали кредитний договір № б/н від 14.03.2016 р., за умовами якого, позивач надав відповідачу кредит у розмірі\~ 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач неналежно виконує свої зобовязання за договором, та допустив виникнення заборгованості, яка станом на 18.10.2018 р. становить 11688\~ грн.80\~ коп., яку позивач і просить\~ стягнути з відповідача в судовому порядку, а також, просить\~ відшкодувати за рахунок відповідача судові\~ витрати по справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач не направив в судове засідання свого представника, неодноразово подавали суд заяву про розгляд справи без участі представника позивача. \~\~\~\~\~\~ Ухвалою суду від 28.01.19 року було визнано явку представника позивача до суду обовязковою, однак\~ в судове\~ засідання 03.04.2019 року\~ представник позивача не зявився,\~ подали заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, надали\~ виписку по рахунку відповідача. В судове засідання відповідач не з'явився,\~ про дату, час та місце проведення розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, жодних клопотань чи заперечень суду не подав,\~ та відповідно до положень ст. 128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений\~ належно про розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до\~\~ задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 14.03.2016\~ року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір № б/н відповідно до умов якого [PERSON]\~ отримав\~ кредит в розмірі\~ 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач зазначає, що [PERSON] підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських-послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується\~ підписом відповідача у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Позивач зазначає, що пунктом 1.1.3.2.4 Договору для ПАТ КБ "Приватбанк" передбачена можливість зміни тарифів та інших невід'ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обов'язки: - у кредитора: інформування позичальника щодо\~ внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору, а - у позичальника: отримання миписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.1.5 Договору). На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом\~ виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов'язань за даним Договором. Згідно п. 2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення клієнтом\~ боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1. Договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. Згідно п.2.1.1.12.2.2. Договору у разі виникнення прострочених зобовязань із терміном прострочки 90 днів клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує. \~ При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. Договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському\~ сайті. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Зі змісту позовної заяви та\~ наданого позивачем розрахунку вбачається, що\~ відповідач не виконував умови договору щодо своєчасної сплати коштів на погашення кредиту та сплати відсотків за користування\~ кредитом,\~ внаслідок чого станом на 18.10.2018 року за відповідачем рахується прострочена заборгованість в розмірі 11688 грн. 80 коп., яка складається з наступного:\~ 10 656,00 грн. нараховано пені;\~\~ а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина)., та 532,80\~ грн. - штраф (процентна складова). Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з наступного. Згідно статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіхістотних умов договору. Розрахунок заборгованості по неустойці суд вважає необґрунтованим, тоді як за ст.ст.12,81 ЦПК України\~ кожна сторона повинна обґрунтувати свої вимоги та заперечення. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, банк нарахував відповідачу пеню двох видів, за виникнення прострочених зобовязань. За ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже, пеня і штраф є різновидами неустойки, яка є видом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Слід зазначити,\~ що\~ зазначеним договором\~ передбачено сплату двох видів пені та двох видів штрафів «фіксована частина» та «процентна складова», як виду цивільно-правової відповідальності, за одне й те саме порушення клієнтом строків виплати грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів. Згідно тарифів банку та відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг, штраф нараховується банком у твердій сумі -500 грн. та 5 % від суми позову, що суперечить нормам ЦК України. Як вбачається з Умов та правил надання банківських послуг і вказано вище в рішенні, штраф, як і пеня, нараховується при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, тобто, за одні і ті ж самі порушення. А відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення.\~\~ А тому вимоги позивача про стягнення штрафу, суд вважає необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що одночасне застосування двох видів пені та двох видів штрафів за одне й те саме порушення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання банком положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК Українип при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed