Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

До Василівського районного суду Запорізької області із позовом звернувся Прокурор Василівського району Запорізької області, який діє в інтересах позивача Запорізької обласної державної адміністрації, до Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, [PERSON], про визнання незаконним та скасування розпорядження в частині державних актів на право приватної власності та витребування земельної ділянки. Позовні вимоги мотивовані тим, що прокуратурою під час перевірки встановлено, що на території Підгірненської сільської ради Василівського району Запорізької області розташований об'єкт культурної спадщини - курганний могильник охоронний № б/н, який відповідно до паспорту складається з 4 курганів. Розпорядженням голови Василівської РДА від 21 листопада 2007 року №596 у порушення вимог ст.ст.53, 54, 84 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та ст.17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» надано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, на якій розташовано частину одиного з чотирьох зазначених вище курганів загальною площею 0,0399 га. На підставі вказаного розпорядження від 21 листопада 2007 року №596 [PERSON] видано два державних акти відповідно серії [NUMBER] на право приватної власності на землю, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] та серії [NUMBER] на право приватної власності на землю, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]. Проте, у державних актах на право приватної власності на земельні ділянки серії [NUMBER], серії [NUMBER], виданих [PERSON], частини кургану №2 курганного могильника № б/н, який є об'єктом культурної спадщини, не зазначені та із землекористування не виведені. Відповідно до звіту про незалежну грошову оцінку курганів №1, 2, 3, 4 пам'ятки археології - курганного могильника охоронний № б/н, складеного експертом по оцінці нерухомості Терноватих В.А., станом на 13 лютого 2015 року грошова оцінка кургану №2 складає 1 185 875 грн. Державною інспекцією сільського господарства в Запорізькій області проведено перевірку додержання вимог земельного законодавства при використанні земель історико-культурного призначення, за результатами якої встановлено, що землі історико-культурного призначення, на яких розташовано курган №2 курганного могильника (охоронний №б/н), передано у власність [PERSON] всупереч вимог Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Також, за результатами обстеження курганного могильника (охоронний № б/н) Комунальним закладом «Василівський центр культури і дозвілля» Василівської районної ради від 23 січня 2015 року складено акт технічного обстеження сучасного стану пам'ятки археології. Відповідно до вказаного акту в контурі 326 розміщено курганний могильник б/н який складається з 4 насипів висотою приблизно від 4 метрів до 0,1 метра та діаметром приблизно від 40 метрів до 25 метрів, за 2 кілометри на південь від південно-західної околиці села Підгірне Василівського району. Курган 2 розміщений на південний захід на відстані 100 метрів від кургану № 1 висотою приблизно 0,5 метра діаметром приблизно 25 метри, поли кургану підрізані, необхідним є додержання 5 метрової зони, виведення із землекористування, встановлення дерев'яних віх. Відповідно до плану меж земельної ділянки, виготовленої інженером-геодезистом, площа кургану №2 курганного могильника складає 0,0467 га. Згідно зі схемою розташування земельної ділянки вказаний курган розташований на земельних ділянках за кадастровими [NUMBER] - частина кургану №2 площею 0,0051 га, [NUMBER] - частина кургану №2 площею 0,0348 га, які належать на праві власності [PERSON], а також частина кургану №2 площею 0,0068 га, яка належить державі і розташована між двома вказаними земельними ділянками. Окрім того, спірне розпорядження голови Василівської РДА винесено з перевищенням наданих органу державної виконавчої влади повноважень. Зважаючи на викладене, Прокурор Василівського району Запорізької області, який діє в інтересах Запорізької обласної державної адміністрації просить суд поновити строк позовної давності для звернення до суду з вказаним позовом; визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Василівської районної державної адміністрації Запорізької області від 27 листопада 2007 року №596 щодо надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 2 га в частині надання земельної ділянки, на якій розміщено курган №2 курганного могильника (охоронний №б/н) загальною площею 0,0399 га; визнати недійсним державний акт серії [NUMBER], виданий 11 лютого 2008 року [PERSON] на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,9208.га, в частині права власності на земельну ділянку, на якій розміщено курган №2 курганного могильника (охоронний №б\\н) загальною площею 0,0051 га; визнати недійсним державний акт серії [NUMBER], виданий 11 лютого 2008 року [PERSON] на право приватної власності на земельну ділянку площею 1,0149 га, в частині права власності на земельну ділянку, на якій розміщено курган №2 курганного могильника (охоронний №б\\н) загальною площею 0,0348 га; витребувати у [PERSON] та зобов'язати її повернути земельну ділянку загальною площею 0,0399 га, вартістю 1 185 875 грн., на якій розміщено курган №2 курганного могильника (охоронний №б/н), що розташована в межах території Підгірненської сільської ради Василівського району Запорізької області на користь держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 00022504). У судовому засіданні прокурор Задорожко С.С. підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача Василівської районної державної адміністрації Запорізької області [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] адвокат Листопад Л.П. проти позову заперечує частково та суду пояснила, що дійсно на земельній ділянці, що виділена [PERSON], розташований курган. Однак [PERSON] не виносила незаконне розпорядження, та не видавала державні акти. Необхідну документацію щодо оформлення земельних ділянок також виготовляла спеціалізована організація. Відповідачка не використовує територію кургану. Представник третьої особи Комунального закладу "Василівський центр культури і дозвілля" Василівської районної ради Запорізької області [PERSON] в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно розпорядження голови Василівської районної державної адміністрації від 21 листопада 2007 року №596 у порушення вимог ст.ст.53, 54, 84 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та ст.17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» надано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, на якій розташовано частину одного з чотирьох курганів загальною площею 0,0399 га. На підставі вказаного розпорядження від 21 листопада 2007 року №596 [PERSON] видано два державних акти відповідно серії [NUMBER] на право приватної власності на землю, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] та серії [NUMBER] на право приватної власності на землю, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]. Відповідно до ч.1 ст.54 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Згідно з п. "б" ст.53 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані: городища, кургани, давні поховання, пам'ятні скульптури та мегаліти, наскальні зображення, поля давніх битв, залишки фортець, військових таборів, поселень і стоянок, ділянки історичного культурного шару укріплень, виробництв, каналів, шляхів. Частиною 2 ст. 54 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що навколо історико-культурних заповідників, меморіальних парків, давніх поховань, архітектурних ансамблів і комплексів встановлюються охоронні зони з забороною діяльності, яка шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання цих земель. Відповідно до ст.17 Закону України "Про охорону культурної спадщини" пам'ятка, крім пам'ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб'єкти права власності на пам'ятку визначаються згідно із законом. Усі пам'ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов'язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. Згідно ст.2 Закону України "Про охорону культурної спадщини" археологічні об'єкти культурної спадщини - рештки життєдіяльності людини (нерухомі об'єкти культурної спадщини: городища, кургани, залишки стародавніх поселень, стоянок, укріплень, військових таборів, виробництв, іригаційних споруд, шляхів, могильники, культові місця та споруди, їх залишки чи руїни, мегаліти, печери, наскельні зображення, ділянки історичного культурного шару, поля давніх битв, а також пов'язані з ними рухомі предмети), що містяться під земною поверхнею та під водою і є невідтворним джерелом інформації про зародження і розвиток цивілізації. На території Підгірненської сільської ради Василівського району Запорізької області розташований об'єкт культурної спадщини - курганний могильник охоронний №б/н, який відповідно до паспорту складається з 4 курганів. Проте, у державних актах на право приватної власності на земельні ділянки серії [NUMBER], серії [NUMBER], виданих [PERSON], частини кургану № 2 курганного могильника № б/н, який є об'єктом культурної спадщини, не зазначені та із землекористування не виведені. Відповідно до звіту про незалежну грошову оцінку курганів № 1, 2, 3, 4 пам'ятки археології - курганного могильника охоронний № б/н, складеного експертом по оцінці нерухомості Терноватих В.А., станом на 13 лютого 2015 року грошова оцінка кургану №2 складає 1 185 875 грн. Відповідно до інформації Державною інспекцією сільського господарства в Запорізькій області, землі історико-культурного призначення, на яких розташовано курган №2 курганного могильника (охоронний №б/н), передано у власність [PERSON] всупереч вимог Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Також, за результатами обстеження курганного могильника (охоронний № б/н) Комунальним закладом «Василівський центр культури і дозвілля» Василівської районної ради 23 січня 2015 року складено акт технічного обстеження сучасного стану пам'ятки археології. Відповідно до вказаного акту в контурі 326 розміщено курганний могильник б/н який складається з 4 насипів висотою приблизно від 4 метрів до 0,1 метра та діаметром приблизно від 40 метрів до 25 метрів, за 2 кілометри на південь від південно-західної околиці села Підгірне Василівського району. Курган 2 розміщений на південний захід на відстані 100 метрів від кургану № 1 висотою приблизно 0,5 метра діаметром приблизно 25 метри, поли кургану підрізані, необхідним є додержання 5 метрової зони, виведення із землекористування, встановлення дерев'яних віх. Відповідно до плану меж земельної ділянки, виготовленої інженером-геодезистом, площа кургану №2 курганного могильника складає 0,0467 га. Згідно зі схемою розташування земельної ділянки вказаний курган розташований на земельних ділянках за кадастровими [NUMBER] - частина кургану №2 площею 0,0051 га, [NUMBER] - частина кургану №2 площею 0,0348 га, які належать на праві власності [PERSON], а також частина кургану №2 площею 0,0068 га, яка належить державі і розташована між двома вказаними земельними ділянками. Окрім того, спірне розпорядження голови Василівської РДА винесено з перевищенням наданих органу державної виконавчої влади повноважень. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ч.3 ст.43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до п.10 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно з п.7 ч.1 ст.13 ЗУ "Про місцеві державні адміністрації" до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля. Пунктами 3, 4 частини 1 статті 16 вказаного Закону передбачено, що місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель; охороною пам'яток історії та культури. Частиною 1 ст.21 зазначеного Закону встановлено, що місцева державна адміністрації розпоряджається землями державної власності відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.84 ЗК України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Частиною 5 ст.122 ЗК України визначено, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених законом, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Таким чином, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, є Запорізька обласна державна адміністрація. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Вимога про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого видано оспорюваний державний акт. Зважаючи на викладене, розпорядження голови Василівської РДА Запорізької області від 21 листопада 2007 року №596 щодо надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 2 га, в частині надання земельної ділянки, на якій розміщено курган №2 курганного могильника (охоронний №б/н) загальною площею 0,0399 га, підлягає визнанню судом незаконним та скасуванню. Також, підлягає визнанню недійсними державні акти серії [NUMBER], серії [NUMBER], в частині права власності на земельні ділянки, на яких розміщено вказані частини кургану №2 курганного могильника (охоронний №б/н) площами 0,0348 га та 0,0051 га, загальною площею 0,0399 га, оскільки видані [PERSON] на підставі незаконного розпорядження. Згідно зі ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути це майно. Особа зобов'язана повернути майно й тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Зважаючи на викладене, земельна ділянка, на якій розташовано курган №2 курганного могильника (охоронний №б/н), підлягає витребуванню у [PERSON] та поверненню її власнику - державі в особі Запорізької обласної державної адміністрації. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20.11.2011 року з числа позовних вимог, на які не поширюється позовна давність, виключено вимоги про визнання незаконними правових актів органів державної влади та місцевого самоврядування, якими порушено право власності або інше речове право (п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України). Разом з тим, підпунктом 3 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону встановлено, що протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом (15.01.2012) особа має право звернутись з позовом про визнання незаконним правового акту органу державної влади, орану влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи без урахування позовної давності. Вказана правова позиція підтверджена постановою Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» (п.1.1). Таким чином, 15 січня 2015 року час сплинув строк позовної давності. Як зазначено в ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, прокуратурою Василівського району незаконне розпорядження виявлено під час проведення перевірки додержання вимог земельного законодавства при наданні у власність та користування земельних ділянок лісогосподарського та історико-культурного призначення, а саме у жовтні 2014 року. Із вказаного часу до лютого 2015 року прокуратурою району вирішувалося питання фінансування проведення незалежної оцінки об'єкта культурної спадщини, у зв'язку з чим строк позовної давності пропущено з поважних причин. Враховуючи, що обставини безпідставної передачі у власність земельної ділянки, на якій розміщений курган №2 курганного могильника (охоронний б/н), встановлені під час проведення перевірки прокуратурою Василівського району Запорізької області в жовтні 2014 року, на підставі ст.261 ЦК України строк позовної давності для звернення до суду з позовом підлягає поновленню.

Outcome: approved