Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

24 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, у якому зазначив, що 10 та 11 січня 2016 року директором товариства з обмеженою відповідальністю «Промтоварний ринок» [PERSON] в мережі Інтернет на головних сторінках веб-сайтів «РБК Україна», «Обозреватель» та «24 канал» була розміщена наступна інформація: «активну участь в атаці на підприємство приймає так звана "Одеська самооборона". Правда, ця самооборона більше відома своїми захопленнями чужої власності та іншими протизаконними діями. За нашою інформацією, для захоплення підприємства сформований озброєний загін Самооборони чисельністю 30 чоловік, і до 500 "тітушок", зібраних по всьому півдні України - в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях. Очолюють "бойовий загін" особисто керівники Самооборони - [PERSON] і [PERSON]. За нашою інформацією, Чернат і Волошин пообіцяв частку в компанії керівникам Самооборони за успішний захоплення ринку". Посилаючись, що поширені у зазначеній інформації відомості не відповідають дійсності, принижують його честь, гідність, ділову репутацію та завдали йому моральної шкоди, позивач просив визнати недостовірною зазначену інформацію, зобовязати відповідача спростувати цю інформацію і стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 100000 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджено розписками про отримання судових повісток, в судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. (а.с. 18,26) Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до правил, встановлених ст. ст. 16, 23 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкоди полягає, зокрема, у приниженні честі, гідності та ділової репутації фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно із ст. 280 ЦК України, якщо фізичний особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Пунктами 3, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з подальшими змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності,престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Між сторонами склалися правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої поширенням інформації, яка не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію. Тобто відшкодування моральної шкоди є похідним і залежить від доведеності факту розповсюдження відповідачем інформації, яка не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Судом встановлено, що 10 та 11 січня 2016 року директором товариства з обмеженою відповідальністю «Промтоварний ринок» [PERSON] в мережі Інтернет на головних сторінках веб-сайтів «РБК Україна», «Обозреватель» та «24 канал» у статті «Директор «7 кілометра»: рейдери планують захоплення ринку» була розміщена наступна інформація: «активну участь в атаці на підприємство приймає так звана "Одеська самооборона". Правда, ця самооборона більше відома своїми захопленнями чужої власності та іншими протизаконними діями. За нашою інформацією, для захоплення підприємства сформований озброєний загін Самооборони чисельністю 30 чоловік, і до 500 "тітушок", зібраних по всьому півдні України - в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях. Очолюють "бойовий загін" особисто керівники Самооборони - [PERSON] і [PERSON]. За нашою інформацією, Чернат і Волошин пообіцяв частку в компанії керівникам Самооборони за успішний захоплення ринку". (а.с. 27-32) Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтями 297, 299 ЦК України встановлено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Зміст права на ділову репутацію полягає в можливості правомочної особи претендувати на те, щоб репутація про неї складалась на підставі достовірного сприйняття третіми особами її поведінки і щоб суспільна моральна оцінка відповідала дійсності виконуваних нею вимог закону, моралі, ділових звичаїв, ділової етики. Відповідно до вимог частин третьої і четвертої статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Таким чином, діючим цивільним законодавством закріплена презумпція добропорядності особи, а тому згідно з положеннями статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена про позивача інформація є достовірною, покладається на відповідачів. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Пунктом 19 зазначеної вище постанови Пленум Верховного Суду України розяснив, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Поширена відносно позивача інформація викладена у формі фактичних тверджень про вчинення позивачем протиправних дії: формування озброєного загону та очолювання його з метою захоплення чужої власності протизаконними діями і не може трактуватися як оціночні судження. Належних та допустимих доказів на підтвердження правдивості зазначеної інформації відповідачем не було надано та судом не встановлено. Внаслідок поширення недостовірної інформації, позивач зазнав порушень його особистих немайнових прав, поширена інформація на веб-сайті інтернет-видань «РБК Україна», «Обозреватель» та «24 канал» є такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, спотворила та принизила оцінку ділових якостей позивача, дискредитує його в очах оточуючих, формуючи у них відповідну негативну оцінку його особи, може сформувати у громадськості думку про його причетність до кримінальної діяльності, що не відповідає дійсності та ганьбить його, порушує його право на повагу до честі та гідності, а також на недоторканість ділової репутації. Також судом встановлено, що у оскаржуваній статті дійсно була викладена інформація, яка стосується позивача, і зазначена інформація поширена в мережі Інтернет на трьох сайтах інтернет-видань, тобто доведена до відома багатьох осіб на території всієї України. Відповідно до статті 32 Конституції України судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно з ч. 2 ст. 302 ЦК України, особа, яка поширює інформацію зобов'язана переконатися в її достовірності. З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слідує, що станом на 13 січня 2016 року директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтоварний ринок» є [PERSON]. Відповідно до частини 4 статті 277 ЦК України, поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обовязків, вважається юридична особа, у якій вона працює.\~ Тому саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Промтоварний ринок» є належним відповідачем у справі. Частиною 1 статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Крім того, визначаючи спосіб спростування відомостей, суд відповідно до вимог статті 37 Закону про пресу та положень іншого відповідного законодавства може зобов'язати редакцію (видавництво) опублікувати спростування в спеціальній рубриці або на тій самій шпальті й тим самим шрифтом, що й спростовуване повідомлення: у газеті - не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили, в інших періодичних виданнях - у запланованому найближчому випуску. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує характер та обсягу страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач, тривалість цих страждань, а також виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. З наведених підстав суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved