Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просила дозволити їй тимчасовий виїзд із неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO], без дозволу батька за межі України. В обґрунтування зазначила, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 04.12.2008 року, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10.01.2011 р,. сторони мають неповнолітню доньку. Батько після розірвання шлюбу не приймає участі в житті дитини, її розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. За своїм станом здоров'я донька потребує зміни кліматичних умов з більш чистою екологічною зоною, та за рекомендаціями лікарів їй необхідно періодичне перебування на морі. Позивачка з метою збереження здоров'я дитини, має намір тимчасово виїхати за межі України, а саме до Єгипту в період часу з 06 грудня 2016 р. по 16 грудня 2016 р. Відповідач не бажає надати дозвіл на виїзд дитини у передбаченому законодавством порядку. Просила суд дозволити їй виїхати за межі України з донькою без згоди та супроводу батька до країни Арабської Республіки Єгипту у період з 06 грудня 2016 р. по 16 грудня 2016 р. та дозволити їй без згоди батька оформлювати документи для тимчасового виїзду неповнолітньої доньки за межі України до країни Арабської Республіки Єгипту. Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляду справи без її участі, в якій уточнені (в частині періоду виїзду та країни прямування) позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі, в якій не заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 24.12.2009 року, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є громадяни України - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно до довідки №2234 ККП «КК «Західна» від 21.09.2016 року, [PERSON] зареєстрована разом із донькою [PERSON] за адресою [ADDRESS] ( а.с. 6). Як вбачається з листа - підтвердження туру №524676 від 20.09.2016 р. ТА Лімпопо, датою заїзду у країну Єгипет, [PERSON] та [PERSON] є 06.12.2016 р. ( а.с. 7). Частиною 2 ст. 154 СК України передбачено, що батьки мають право звертатись до суду за захистом прав та інтересів дитини. Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянина України" від 21 січня 1994 року, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231. Відповідно до положення ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частини 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На теперішній час, у зв'язку із необхідністю оздоровленням дитини позивач бажає та має можливість виїхати з дитиною до країн Арабської Республіки Єгипту, що підтверджено документально, однак відповідач не надав нотаріально засвідченої згоди на вивезення дитини без поважної причини. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд з метою дотримання інтересів неповнолітньої дитини приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов задовольняє. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved