Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

у січні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, де вказує, що відповідачі проживають у квартирі [ADDRESS] та користуються послугами із водопостачання та водовідведення, але плату за отримані послуги здійснюють несвоєчасно та не в повному обсязі. У зв'язку із чим за період з 1 травня 2011 року по 1 серпня 2013 року утворилась заборгованість в сумі 2 018 грн 99 коп., яку позивач просить стягнути із відповідачів в солідарному порядку, поклавши на них також витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні представник позивача Бугайова О.О., яка діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що у квартирі відповідачів не встановлені прилади обліку води, а тому нарахування за водопостачання та водовідведення здійснюється відповідно до тарифів на одну особу з нормою споживання на одну особу 270л/добу, крім того, у разі перевищення цієї норми за даними будинкового лічильника, його показання із відрахуванням квартир, які мають лічильники та юридичних осіб, розташованих у будинку, розподіляються між усіма споживачами, які не мають приладів обліку у квартирах. Кожного місяця представник Донецькміськводоканалу разом із представником житлово-експлуатаційної організації в присутності двох мешканців будинку знімають показання із будинкового лічильника про що складають акт у двох примірниках, один зберігається в ЖЕК, а інший у Донецькміськводоканалі. Наполягала на правомірності зробленого розрахунку. При цьому заперечувала доводи позивача, про те, що сплачені ним 4 вересня 2013 року 111 грн слід віднести на оплату послуг за липень 2013 року, оскільки вони зараховані як плата за вересень 2013 року, тобто за період поза межами позовних вимог. Відповідач [PERSON] позов не визнав в повному обсязі та пояснив, що він та відповідач [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Оплату послуг з водопостачання та водовідведення вони здійснюють відповідно до встановленого порядку та по затверджених тарифах - з 1 травня 2011 року 50 грн 07 коп. на одну особу, а з 1 березня 2012 року 52 грн 20 коп. на особу з нормою споживання 270 л/добу. Тобто з 1 травня 2011 року плата повинна складати 100 грн 14 коп., а з 1 березня 2012 року - 104 грн 40 коп. За період з 1 травня 2011 року по 1 серпня 2013 року ними сплачено за послуги водопостачання в загальній сумі 3 664 грн, що на 1 889 грн 20 коп. перевищує плату, яка повинна вноситись відповідно до вказаних вище тарифів. Зазначає про те, що позивач не надав первинні бухгалтерські документи щодо фактичного надання послуг з водопостачання і водовідведення та отримання їх споживачем, а також тарифів, на підставі яких здійснено розрахунок заборгованості. Відповідно до рішення Донецької міської ради № 24/30 від 16 січня 2008 року виконавцем послуг з водопостачання і водовідведення є КП «ЖЕК № 1», а тому позивач має право вимоги лише до виконавця. До того ж відповідачі не укладали договору із Донецькміськводоканалом про надання послуг, а тому вони не мають будь-яких обов'язків перед позивачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала до суду заперечення на позовну заяву, а тому суд вважає можливим розглянути справу в її відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] та перевіривши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до витягу з особового рахунку відповідачі [PERSON] ат [PERSON] є мешканцями квартири [ADDRESS] (а. с. 5). Згідно з наданим КП «Донецькміськводоканал» розрахунком, відповідачі мають заборгованість за водопостачання та водовідведення за період з 1 травня 2011 року по 1 серпня 2013 року в сумі 2 018 грн 99 коп. (а. с. 6). Правовідносини, що склались між сторонами регулюються, зокрема, Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року № 1875-ІV, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила надання послуг). Згідно із положеннями ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг, якими є наймач, споживач, виконавець та виробник, здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Позивачем до суду не надано договору, укладеного із [PERSON] як основним наймачем про надання послуг із водопостачання та водовідведення. Однак суд вважає, що між сторонами існують фактичні договірні відносини по наданню комунальних послуг. Споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. При цьому суд зважає на позицію Верховного Суду України, викладену у рішенні від 30 жовтня 2013 року (справа № 6-59цс13), яке є обов'язковим для всіх судів України. Тому доводи відповідачів щодо відсутності підстав для стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, є необґрунтованими. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України - цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У відповідності до вимог ст. 68 ЖК України наймач повинен своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до пп. 5 п. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 18 Правил надання послуг, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. За приписами п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 листопада 1995 року N 947 "Про програму поетапного оснащення наявного житлового фонду засобами обліку та регулювання споживання води та теплової енергії на 1996 - 2007 роки", у 1996 - 2005 роках підлягають обов'язковому оснащенню засобами обліку та регулювання споживання води і теплової енергії абонентські вводи багатоповерхових будинків, а до кінця 2007 року малоповерхові будинки з одночасним у разі можливості впровадженням поквартирного обліку. Як видно із акта від 22 грудня 2009 року та свідоцтва № 06.11/9 про повірку засобів вимірювальної техніки, будинок № 20 по вул. Прожекторінй в м. Донецьку, в якому проживають відповідачі, обладнаний засобом обліку холодної води. Відповідно до п. 4.1 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 4 січня 2005 року N 1, абоненти, які приєднані або мають бажання приєднатися до систем комунального водопостачання і водовідведення, повинні мати необхідні прилади обліку для розрахунків з Водоканалом за відпущену їм воду і прийняті стічні води. Приєднання нових абонентів до комунальних систем водопостачання і водовідведення без приладів обліку забороняється. Як встановлено судом, квартира відповідачів не обладнана засобами обліку води, а тому нарахування опали послуг здійснюється відповідно до пунктів 11, 14 Правил надання послуг. Зазначені пункти регламентують, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів. Зважаючи на вказані норми, суд вважає обґрунтованою позицію позивача про те, що заборгованість відповідачів виникла згідно з показниками загальнобудинкового лічильника холодної води. Надані відповідачем [PERSON] дублікати квитанцій про оплату за водопостачання та водовідведення враховані позивачем під час проведення розрахунку заборгованості, а тому не можуть вплинути на її розмір. Що стосується квитанцій від 8 серпня 2013 та 4 вересня 2013 року на 110 грн та 111 грн відповідно, то суд не має підстав для зарахування цих сум як сплату послуг за червень-липень 2013 року, оскільки в розрахункових документах не зазначений будь-який період. Безпідставними є також доводи відповідачів про те, що КП «Донецькміськводоканал» не є належним позивачем, оскільки не є виконавцем послуг. Так, дійсно рішенням Донецької міської ради від 16.01.2006 № 24/30 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг житлового фонду місцевих рад м. Донецька», виконавцем послуг з водопостачання та водовідведення визначено житлово-комунальні підприємства, які є балансоутримувачами жилого фонду. Однак, відповідно до Розпорядження Донецької держобладміністрації від 12.02.1996 року № 72 «Про зміну порядку розрахунків населення за надані житлово-комунальні послуги», саме позивач має право отримувати плату за надані послуги з водопостачання та водовідведення. Таке право випливає із положень статей 19-21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Отже, з відповідачів слід стягнути в солідарному порядку заборгованість за водопостачання та водовідведення за період з 1 травня 2011 року по 1 серпня 2013 року в сумі 2 018 грн 99 коп. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідачів на користь КП «Донецькміськводоканал» слід стягнути понесені ним витрати на судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок, сплачені позивачем при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved