Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

06 листопада 2015 року ПАТ "Альфа-Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 26 січня 2016 року провадження у даній справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №165/730/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ "Альфа-банк", треті особи ПАТ "Омега банк", ПАТ "Дельта банк" про визнання додатків до договору недійсними. 13 червня 2016 року провадження у справі було відновлено. Свої позовні вимоги позивач ПАТ "Альфа-Банк" обґрунтовує тим, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, а 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» також був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вищезазначених угод (договорів) відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0203/0508/71-002 від 07.05.2008 року, який було укладено між ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк». Вказує, що усі права кредитора за вищевказаними кредитним договором належать ПАТ "Альфа-Банк". Зазначає, що 07 травня 2008 року ВАТ "Сведбанк" та відповідач - [PERSON] уклали кредитний договір № 0203/0508/71-002. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобов'язується надати відповідачу кредит у розмірі 23000,00 дол. США, а відповідач [PERSON] зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Відповідно до умов договору, відповідач [PERSON] зобов'язується в порядку та на умовах що визначені кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строк та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Вказує, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу [PERSON] кредит у сумі 23000,00 дол. США, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. У порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 15.10.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом - 17076,75 дол. США, що за курсом НБУ на 15.10.2015 року складає - 374540,67 грн., за відсотками - 1964,54 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 43087,83 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом. Відповідно до умов Кредитного договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення Кредиту за Кредитним договором. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за невиконання умов договору. Позивач ПАТ «Альфа-Банк» просило суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість - 417 628,50 грн., а саме: за кредитом - 374540,67грн.; по відсотках - 43087,83грн.; а також витрати по сплаті судового збору у сумі - 6264,43 грн. 17 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", Публічного акціонерного товариства "Омега Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" про визнання недійсним кредитного договору №0203/0508/71-002 від 07 травня 2008 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 травня 2008 року між нею та ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») було укладено кредитний договір №0203/0508/71-002. Відповідно до вказаного договору вона отримала від банку кредит у розмір 23000,00 доларів США на строк з 07.05.2008 року по 07.05.2033року. У подальшому шляхом укладення 25.05.2012 року договору купівлі-продажу прав вимоги, право вимоги за цим договором набув ПАТ «Дельта Банк», який 15.06.2012 року за договором купівлі-продажу прав вказані вище вимоги передав ПАТ «Альфа-банк». Вказаний вище кредитний договір вважає таким, що підлягає визнанню недійним, оскільки під час його укладення було допущено порушення її прав як споживача. Посилається на п. 4 ч. 1 ст. 56 Закону України "Про банки і банківську діяльність", згідно якого банки зобов'язані на вимогу клієнта надати інформацію про ціну банківських послуг. Згідно з підпунктом д) ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту. Згідно з підпунктом є) ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" також обов'язковим є повідомлення споживача про варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги. Пунктом 3.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, передбачено, що банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язаньспоживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді, зокрема, абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов'язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту. Проте ВАТ «Сведбанк» на час укладення кредитного договору вказаних вимог закону не дотримався, зокрема:перед укладенням договору про надання споживчого кредиту не повідомив її у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту; не повідомив її про варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; не зазначив сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту тощо, У подальшому, з метою введення її в оману щодо обсягу зобов'язань за кредитним договором, було підроблено Додаток №1 (графік погашення кредиту) та Додаток №2 - (розрахунок орієнтовної сукупної вартості кредиту) до кредитного договору. На підставі вказаних додатків ПАТ «Альфа-банк», як правонаступник за договором, почав безпідставно нараховувати їй заборгованість за кредитом, неодноразово звертався до неї із вимогами про погашення такої заборгованості та навіть звернувся з позовом про її примусове стягнення із неї. І хоча з моменту отримання кредиту нею на його дострокове погашення була сплачена сума в розмірі 23000 доларів США, відповідно до розрахунків заборгованості ПАТ Альфа-банк» за нею рахується заборгованість в розмірі 19041 доларів США. Вказані вище додатки до кредитного договору, які ПАТ «Альфа-банк» подав до суду на обґрунтування наявності її заборгованості, рішенням Нововолинського міського суду від 22 березня 2016 року визнані недійними, оскільки вона їх не підписувала. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Відповідно до ч. З ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним. Згідно ч. 6 ст. ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Частиною 1 ст. 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Оскільки в момент укладення кредитного договору ПАТ «Сведбанк» не лише ввів її в оману не надавши інформації необхідної для здійснення свідомого вибору, але й допустив фальсифікацію додатків до договору з метою отримання прибутку, кредитний договір №0203/0508/71-002 підлягає визнанню недійним в цілому. Просила визнати недійсними кредитний договір №0203/0508/71-002 від 7 травня 2008 року, укладений між ВАТ (ПАТ) «Сведбанк» та [PERSON]. Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 28 серпня 2016 року цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості було об'єднано в одне провадження з цивільною справою за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", Публічного акціонерного товариства "Омега Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", про визнання недійсним кредитного договору №0203/0508/71-002 від 07 травня 2008 року. Представник позивача-відповідача ПАТ "Альфа-Банк" в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також вказав, що позов ПАТ "Альфа-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підтримує та просить його задоволити. Також представник ПАТ "Альфа-Банк" подав до суду письмове заперечення на позов [PERSON] до ПАТ "Альфа-Банк", ПАТ "Омега Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ПАТ "Дельта Банк", про визнання недійсним кредитного договору №0203/0508/71-002 від 07 травня 2008 року в якому вказав, що позов не визнає з наступних мотивів. Так, представник ПАТ "Альфа-Банк", в письмову запереченні вказував, зокрема на те, що перед укладенням 07 травня 2008 року кредитного договору № 0203/0508/71-002 ВАТ «Сведбанк» надало [PERSON] в письмовій формівсю інформацію про умови кредитування (п. 10.13 Кредитного договору). Також при укладенні Кредитного договору [PERSON] в повному обсязі була надана вся необхідна інформація, передбачена «Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затвердженими Постановою Правління Національного банку України № 168 від 10 травня 2007 року. Підтвердженням надання вказаної інформації є п. 10.13. Кредитного договору. Доводи [PERSON] про те що, ВАТ «Сведбанк» не здійснило детального, достовірного та об'єктивного розпису сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача, тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту згідно імперативних норм п. 2 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (№ 1023-ХІІ від 12 травня 1991 року) та вимог п. 3 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість послуг», затверджених Постановою Правління Національного банку України № 168 від 10 травня 2007 року також не знаходить свого підтвердження. Зазначає, що 07 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0203/0508/71-002. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору ВАТ «Сведбанк» взяло на себе зобов'язання надати Позичальнику ([PERSON]) грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 23000 (двадцять три тисячі) доларів США 00 центів на строк з 07 травня 2008 року по 07 травня 2033 року з оплатою процентів за користування грошовими коштами у вигляді кредиту за процентною ставкою 11,9 (одинадцять цілих дев'ять десятих) процентів річних на умовах та у строки, передбачені Кредитним договором. Цільовим призначенням кредиту, відповідно до п. 1.4. Кредитного договору, є здійснення розрахунків [PERSON] по Договору купівлі-продажу, укладеному між [PERSON] та [PERSON] з метою придбання квартири № 5 в будинку № 1, 5-тий мікрорайон, м. Нововолинськ Волинської області. Підтвердженням ознайомлення [PERSON] з умовами оспорюваного нею Кредитного договору є багаторічне здійснення платежів в рахунок виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 0203/0508/71-002, укладеним 07 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], у т.ч. на користь нового кредитора - Відповідача у цивільній справі ПАТ «АЛЬФА-БАНК». Укладаючи оспорюваний Кредитний договір до відома [PERSON] у письмовій формі була доведена інформація про те, що (п. 1.5. Кредитного договору) до складу сукупної (загальної) вартості кредиту для Позичальника (його витрат) у зв'язку з отриманням кредиту на умовах кредитного договору № 0203/0508/71-002, укладеного 07 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] включаються суми, необхідні для погашення кредиту, суми передбачених цим Договором процентів, комісій, можливих неустойок, а також витрат, пов'язаних з укладенням іпотечних договорів, передбачених у п. 2.1. Кредитного договору, у тому числі будь-яких змін та доповнень до них, вартість внесення запису про іпотеку в Державний реєстр іпотек та вартість страхування відповідно до п. 5.1.8. Кредитного договору. Витрати пов'язані з укладенням/зміною іпотечних договорів, договорів страхування сплачуються Позичальником самостійно безпосередньо особам, що надають відповідні нотаріальні послуги/послуги страхування. Крім того, підписанням кредитного договору № 0203/0508/71-002 від 07 травня 2008 року (п. 10.1.) [PERSON] засвідчила, що укладаючи Кредитний договір вона не знаходилася під впливом омани, обману, насильства, погрози, зловмисної угоди та збігу тяжких обставин. Одночасно, укладаючи Кредитний договір [PERSON] підтвердила (п. 10.11. Кредитного договору), що з укладенням Кредитного договору Сторони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом кредитного договору № 0203/0508/71-002, укладеного 07 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] Волевиявлення [PERSON] на укладення Кредитного договору та отримання кредиту у іноземній валюті (доларах США) було вільним, оскільки саме [PERSON] з власної ініціативи звернулася із Заявою-анкетою на отримання кредиту до ВАТ «Сведбанк» про надання їй кредиту в сумі 23'000,00 доларів США на здійснення розрахунків по Договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] з метою придбання квартири. Доводи [PERSON] з посиланням на норми Закону України «Про захист прав споживачів» для визнання недійсним кредитного договору № 0203/0508/71-002, укладеного 07 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] також вважає надуманими та необґрунтованими оскільки жодна із статей Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній станом на дату укладення оспорюваного кредитного договору - 07 травня 2008 року) не містила такого виду відповідальності як визнання договору недійсним. Статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній станом на 07 травня 2008 року) передбачений вичерпний перелік видів відповідальності у разі порушення прав споживачів, який не передбачав і не передбачає такого виду відповідальності як визнання правочину (договору) недійсним. Обґрунтовуючи позовні вимоги, та посилаючись на норми ст. ст. 18, 19, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», [PERSON] зазначає, що умови договору є несправедливими, оскільки зі сторони банку використана нечесна підприємницька практика. Проте доказів існування жодної з таких ознак [PERSON] суду не надано. За таких обставин, ПАТ «Альфа-Банк» вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження неповідомлення його банком про інформацію, визначену ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про здійснення банком нечесної підприємницької практики та введення його в оману. Крім того, представник ПАТ «Альфа-Банк» посилається в своїх запереченнях на пропуск [PERSON] строку давності звернення до суду, який, відповідно до вимог ст. 257 Цивільного кодексу України, встановлюється тривалістю у три роки. Вважає, що до позовної заяви, поданої [PERSON] про захист права споживача, визнання недійсним кредитного договору необхідно застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки позивач [PERSON] не просить суд поновити строк позовної давності та не наводить поважних причин пропуску нею строку позовної давності. Просив суд задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «Омега Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору № 0203/0508/71-002, укладеного 07 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] недійсним, відмовити. Представники ПАТ "Омега Банк" та ПАТ "Дельта Банк" в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими належним чином про час та місце судового розгляду справи. Представники відповідача-позивача [PERSON] в судовому засіданні позов ПАТ "Альфа-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором не визнали, а позов [PERSON] до ПАТ "Альфа-Банк" ПАТ "Омега Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ПАТ "Дельта Банк", про визнання недійсним кредитного договору №0203/0508/71-002 від 07 травня 2008 року підтримали, з підстав наведених у позові та просили його задовольнити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ПАТ "Альфа-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №0203/0508/71-002 від 07 травня 2008 року та у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ "Альфа-Банк", ПАТ "Омега Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ПАТ "Дельта Банк", про визнання недійсним кредитного договору №0203/0508/71-002 від 07 травня 2008 року слід відмовити повністю, зважаючи на наступне. У судовому засіданні встановлено, що 07 травня 2008 року між ВАТ (ПАТ) "Сведбанк", правонаступником якого є ПАТ "Альфа-Банк" та позивачем [PERSON] укладено кредитний договір №0203/0508/71-002 із Додатком №1 та Додатком №2 до нього (т. 1 а.с. 4-13). Згідно п. 1.1. даного договору банк зобов'язується надати відповідачу кредит у розмірі 23000,00 дол. США на строк з 7 травня 2008р. по 07 травня 2033р. включно та на умовах передбачених у цьому договорі, а відповідач [PERSON] зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни передбачені цим договором. в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Згідно п. 3.1. кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язується здійснювати погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення коштів на рахунок банку згідно додатком № 1, що є невід'ємною частиною даного договору. Згідно п. 3.9. кредитного договору передбачено, що у випадку порушення умов, передбачених п. 3.1. цього договору банк має право дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а позичальник має виконати зазначені зобов'язання. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» 25 травня 2012 року був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, а 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором, за якими відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0203/0508/71-002 від 07.05.2008 року, який було укладено між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON], кредитором по якому на в кінцевому рахунку стало ПАТ «Альфа-Банк» (т. 1 а.с. 16-29, т. 1 а.с. 45-74). Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що по кредитному договору №0203/0508/71-002 від 07 травня 2008 року за відповідачем [PERSON] станом на 15.10.2015 року рахується прострочена заборгованість за кредитом - 17076,75 дол. США, що за курсом НБУ на 15.10.2015 року складає - 374540,67 грн., за відсотками - 1964,54 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 43087,83 грн. (т. 1 а.с. 30). Згідно заяви на видачу готівки № 1 від 7 травня 2008 року вбачається, що [PERSON] отримала у ВАТ "Сведбанк" кредит в розмірі 23000,00 дол. США (т. 1 а.с. 43). Із заяви-анкети на отримання кредиту вбачається, що саме [PERSON] зверталася до ВАТ «Сведбанк» про отримання кредиту в розмірі 23000 доларів США (т. 2 а.с. 69-70). З рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 22 березня 2016 року вбачається, що даним рішенням суду було визнано недійсними Додаток №1 до кредитного договору №0203/0508/71-002 від 07 травня 2008 року (графік погашення кредиту) та Додаток №2 до кредитного договору №0203/0508/71-002 від 07 травня 2008 року (розрахунок орієнтовної сукупної вартості кредиту), укладеного між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] (т. 1 а.с. 99-102). Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу В судовому засіданні згідно п. 3.1. кредитного договору № 0203/0508/71-002 від 07.05.2008р., укладеного між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] встановлено, що відповідач [PERSON] зобов'язується здійснювати погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення коштів на рахунок банку згідно Додатком № 1 (графік погашення кредиту), що є невід'ємною частиною даного договору. А згідно п. 3.9. даного кредитного договору передбачено, що у випадку порушення умов, передбачених п. 3.1. цього договору, тобто порушення строків сплати кредиту, визначених Додатком № 1 (графіком погашення кредиту) до кредитного договору, банк має право дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а позичальник має виконати зазначені зобов'язання. Таким чином, оскільки як і розрахунок заборгованості, який надано позивачем (т. 1 а.с. 44), розрахований банком на підставі Додатку № 1 (графік погашення кредиту) до кредитного договору № 0203/0508/71-002 від 07.05.2008р., так і право позивача ПАТ «Альфа-Банк» вимагати від [PERSON] дострокового повернення кредиту та сплати відсотків ґрунтується на порушенні відповідачем [PERSON] саме цього графіку погашення кредиту, встановленого у Додатку № 1 до кредитного договору, який рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 22 березня 2016 року було визнано недійсним, підстав для задоволення позову ПАТ "Альфа-Банк" до [PERSON] немає, оскільки на даний час кредитним договором визначено лише кінцевий термін повернення кредиту, який передбачений пунктом 1.1. кредитного договору, а саме - 7 травня 2033 року, який на момент розгляду справи ще не настав. Отже, відсутні правові підстави для задоволення позову ПАТ "Альфа-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №0203/0508/71-002 від 07 травня 2008 року, а тому у задоволенні даного позову суд відмовляє. Суд також приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ "Альфа-Банк", ПАТ "Омега Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ПАТ "Дельта Банк", про визнання недійсним кредитного договору №0203/0508/71-002 від 07 травня 2008 року у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності і відповідач ПАТ "Альфа-Банк" просить застосувати позовну давність. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно положень статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 262 ЦК України передбачено, що заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. В судовому засіданні встановлено, що 07 травня 2008 року між ВАТ (ПАТ) "Сведбанк", правонаступником якого є ПАТ "Альфа-Банк" та позивачем [PERSON] укладено кредитний договір №0203/0508/71-002 т. 1 а.с. 4-13) і саме з цього моменту має відраховуватися строк позовної давності за позовом [PERSON] до ПАТ "Альфа-Банк", ПАТ "Омега Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ПАТ "Дельта Банк", про визнання недійсним кредитного договору №0203/0508/71-002 від 07 травня 2008 року. Посилання представників позивача [PERSON] на те, що строк позовної давності слід відраховувати з 22 березня 2016 року, тобто з моменту визнання рішенням Нововолинського міського суду Волинської області недійсними Додатків № 1 та № 2 до кредитного договору №0203/0508/71-002 від 07 травня 2008 року судом до уваги не беруться, оскільки відсутність такого рішення не позбавляло можливості позивача [PERSON] звернутися із позовом до банку - ВАТ "Сведбанк" за захистом порушених прав з підстав, зазначених в позовній нею заяві в межах трьохрічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Оскільки відповідач ПАТ "Альфа-Банк" просить суд застосувати до позовних вимог [PERSON] строк позовної давності, а позивач [PERSON] не просить суд вказаний строк позовної давності поновити та не наводить поважних причин пропуску нею строку позовної давності, тому суд відмовляє у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ "Альфа-Банк", ПАТ "Омега Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ПАТ "Дельта Банк", про визнання недійсним кредитного договору №0203/0508/71-002 від 07 травня 2008 року.

Outcome: dismissed