Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Сватівська обласна психіатрична лікарня звернулася до суду з заявою про примусову госпіталізацію в психіатричний стаціонар без усвідомленої згоди [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник Сватівської обласної психіатричної лікарні [PERSON] пояснив, що [PERSON] потребує невідкладної госпіталізації в звязку зі своїм станом здоровя, агресивною поведінкою, просить заяву задовольнити. В судовому засіданні лікар психіатр [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] був госпіталізований 10.05.2018 року черговим лікарем [PERSON] за направленням лікаря-психіатра Сватівської ЦРЛ та заявою опікуна у звязку з погіршенням психічного стану. Психічний стан хворого погіршився, він негативістичний, роздратований, схильний до агресії, корекції не піддається, в домашніх умовах не утримується. Зі слів опікуна є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню з дитинства. Прокурор вважає за необхідне задовольнити заяву та госпіталізувати [PERSON] в Сватівську обласну психіатричну лікарню в примусовому порядку. Особа, стосовно якої вирішується питання про примусову госпіталізацію [PERSON] в судове засідання не зявився в звязку зі станом свого здоровя, що підтверджується висновком ЛКК Сватівської обласної психіатричної лікарні. Представник особи, стосовно якої вирішується питання про примусову госпіталізацію опікун [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши заяву, в якій просила вирішити питання про госпіталізацію [PERSON] без її присутності. Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити заяву про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди, оскільки судом встановлено наступні обставини: [PERSON] має психічні розлади з 2008 року, 16 разів лікувався в СОПЛ у звязку з порушеннями поведінки. Є інвалідом другої групи дитинства по психічному захворюванню. Згідно рішення Сватівського районного суду луганської області від 01.12.2009 року [PERSON] визнаний недієздатним, опікуном призначена [PERSON] Є Остання госпіталізація з 15.03.2018 по 28.04.2018. Контакт з хворим малопродуктивний. Орієнтований у власній особистості та місці примітивно, у часі не орієнтований, інтелектуально-мнестичні функції недорозвинені за олігофреничним типом. Настрій нестійкий, роздратований. Соціально дезадаптований. Потребує постійного нагляду зі сторони медперсоналу. Інтереси обмежені. Критики до стану хвороби та поведінки немає. Відповідно до доданого Висновку про стан психіатричного здоровя [PERSON] вбачається, що хворий страждає тяжким психічним розладом у формі: помірна розумова відсталість (імбецильність нерізко виражена), з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю. Хворий [PERSON] критично свій стан не оцінює, не може забезпечити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, представляє загрозу для себе та оточуючих та потребує примусової невідкладної госпіталізації. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого, вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Відповідно до п. «е» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожен має право на свободу та особисту недоторканність нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законне затримання психічнохворих. Згідно з практикою ЄСПЛ щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції особа не може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох мінімальних умов: по перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою, по друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання (див. рішення у справі "Вінтерверп проти Нідерландів", п.39; рішення у справі "Варбанов проти Болгарії", п.45, ЄСПЛ 2000-Х, та вищезазначене рішення у справі "Штукатуров проти Росії", п. 114; рішення у справі "Акопян проти України", п. 73). Таким чином, в судовому засіданні достовірно доведено, що [PERSON] страждає тяжким психічним розладом, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню, він не може самостійно забезпечувати свої життєві потреби, представляє загрозу для себе та оточуючих, та його можливе тривале тримання в психіатричній лікарні обґрунтовано поясненнями лікаря-психіатра, наданими в судовому засіданні, висновком комісії лікарів-психіатрів про стан психічного здоровя [PERSON], тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved