Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

В провадженні суду знаходилась вказана вище цивільна справа і 28.07.2016 суд розглянув справу по суті та постановив у справі рішення. Первісний позов було задоволено частково, зустрічні позови було задоволено також частково, однак при ухваленні рішення суд не вирішив питання про розподіл між сторонами судових витрат. Рішення суду було оскаржено в апеляційному порядку і ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 22 серпня 2016 року справу повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання щодо розподілу судових витрат. В судове засідання сторони спору, треті особи та їх представники не зявились, про час та місце судового розгляду були повідомлені завчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями відділення звязку. Відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК України дана обставина не перешкоджає вирішенню питання про ухвалення додаткового рішення у справі. Згідно ст. 220 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати. Дослідивши матеріали справи, зміст рішення суду від 28.07.2016, зміст ухвали апеляційного суду Вінницької області від 22.08.2016, суд прийшов до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки не вирішено питання про розподіл судових витрат. Згідно ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. Згідно ч.1 ст. 85 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Відповідно до розяснень п.46 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014\~ № 10 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ\~№ 10 від 25.09.2015), зокрема, вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суди повинні враховувати, що виплата сум сторонам та їх представникам передбачає відшкодування витрат, понесених ними у зв'язку з переїздом до іншого населеного пункту та явкою до суду, у порядку, передбаченому\~статтею 85\~ЦПК України. Граничні розміри компенсації\~таких витрат передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави". Після закінчення розгляду справи такі витрати розподіляються судом на загальних підставах згідно зі\~статтею 88\~ЦПК. За правилами ч.1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п. 36 вказаної вище Постанови Пленуму вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Так, при предявленні первісного позову 19.08.2015 позивач сплатив судовий збір в розмірі 243,60 грн., тобто 1 % від ціни позову, яку було визначено в розмірі 23088,00 грн. Дана обставина підтверджується квитанцією № ПН11857 від 19.08.2015 (а.с.1). Відповідачем за первісним позовом є [PERSON] Враховуючи викладене, а також враховуючи те, що первісний позову було задоволено частково, фактично половина предявлених вимог, оскільки позивач просив визнати за ним право власності на ? частину нерухомого майна, а суд визнав таке право лише на ? частину, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути половину сплачених ним судових витрат у виді судового збору, що становить 121,80 грн. Щодо витрат повязаних з явкою до суду то відповідно до пункту 5 додатка до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року N 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" граничний розмір компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних справ не може перевищувати встановленні законодавством норми відшкодування витрат на відрядження. В свою чергу відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року N 98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" особам, які направляються у відрядження, за наявності підтвердних документів, відшкодовуються витрати на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті). Так, представник відповідача по первісному позову [PERSON] [PERSON], адреса провадження адвокатської діяльності якого м. Вінниця, надав суду документи на підтвердження понесення витрат повязаних з його явкою до суду, які враховуючи викладене вище підлягають відшкодуванню також в розмірі їх половини (Т.1 а.с. 53, 54, Т.2 а.с.12-14). Так, як слідує з матеріалів справи та наданих суду оригіналів чеків про оплату автобусних квитків представник поніс такі витрати в загальній сумі 1\~173 гривні 85 копійок. Судові засідання в даній справі проводились, зокрема, 14.12.2015, 15.01.2016, 09.03.2016, 23.03.2016, 21.04.2016, 18.05.2016, 07.06.2016, 07.07.2016 і суду надано по два чеки, кожен на суму 69,05 грн., за вказані дати, про придбання автобусних квитків в напрямку Вінниця Могилів-Подільський та відповідно Могилів-Подільський - Вінниця. Судовий розгляд закінчено 28.07.2016 і за дану дату суду надано один чек про придбання автобусного квитка в напрямку Вінниця-Могилів-Подільський. Таким чином, до стягнення з позивача на користь відповідача підлягає половина вказаної суми - 586 гривень 93 копійки. Також, представник третіх осіб [PERSON] та [PERSON] [PERSON], адреса провадження адвокатської діяльності якого м. Вінниця, надав суду документи на підтвердження понесення витрат повязаних з його явкою до суду, які враховуючи викладене підлягають відшкодуванню в розмірі їх половини (Т.1 а.с. 53, 54, Т.2 а.с.12, 17-19). Так, як слідує з матеріалів справи та наданих суду оригіналів чеків про оплату автобусних квитків вартість витрат на прибуття представника до суду становить 1\~173 гривні 85 копійок. Судові засідання в даній справі проводились, зокрема, 14.12.2015, 15.01.2016, 09.03.2016, 23.03.2016, 21.04.2016, 18.05.2016, 07.06.2016, 07.07.2016 і суду надано по два чеки, кожен на суму 69,05 грн., за вказані дати, про придбання автобусних квитків в напрямку Вінниця Могилів-Подільський та відповідно Могилів-Подільський - Вінниця. Судовий розгляд закінчено 28.07.2016 і за дану дату суду надано один чек про придбання автобусного квитка в напрямку Вінниця-Могилів-Подільський. Таким чином, до стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь кожного із третіх осіб слід стягнути пропорційно половину понесених витрат. Так, половина таких витрат становить - 586 гривень 93 копійки. На користь кожного із позивачів-третіх осіб по 293,47 грн. і відповідно з кожного із відповідачів на користь кожного із позивачів по 146,74 грн. Крім того, предявляючи позови, треті особи сплатили судовий збір, кожен, в розмірі по 487,20 грн., що підтверджується квитанціями № 0.0.475056797.2 від 14.12.2015, платник [PERSON] (а.с.59а) та № 0.0.475055534.2 від 14.12.2015, платник [PERSON] (а.с.73а). Ціна позовів вказана була в розмірі 11544,00 грн. Мінімальна ставка судового збору за предявлення позову майнового характеру, станом на 14.12.2015, становила 487,20 грн. Аналогічний розмір ставка судового збору діяв і для предявлення позову немайнового характеру. Позови третіх осіб містили вимоги, як майнового так і немайнового характеру, а саме про визнання нерухомого майна обєктом спільної часткової власності та про визнання права власності на ? частину нерухомого майна, однак судовий збір було сплачено лише за одну із таких вимог. Відповідачами в даних позовах є [PERSON] та [PERSON] Позови третіх осіб було задоволено частково, а саме суд задовольнив вимоги майнового характеру, однак відмовив у задоволенні вимог немайнового характеру. Враховуючи ту обставину, що треті особи не сплатили судовий збір за вимоги немайнового характеру і в задоволенні таких вимог суд відмовив, несплачені кошти слід стягнути з третіх осіб на користь держави. Разом з тим, враховуючи ту обставину, що вимоги майнового характеру були задоволені сплачений за них судовий збір слід стягнути пропорційно з відповідачів на користь третіх осіб, як позивачів. Тобто, по 243,60 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved