Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

11 жовтня 2010 р. між Київським національним лінгвістичним університетом та [PERSON] було укладено угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення, відповідно до якої Університет зобов'язався здійснити її підготовку згідно з програмами, затвердженими Міністерством освіти і науки України, вченою радою Університету та індивідуальною науково-навчальною програмою підготовки аспіранта та виплачувати аспіранту на період навчання в аспірантурі державну стипендію за умови фінансування за рахунок коштів державного бюджету України. Розмір нарахованої стипендії за період навчання в аспірантурі Університету, яку отримала [PERSON] за період з 11 жовтня 2010 р. до 01 липня 2013 р. становить 61791,77 грн. 25 червня 2013 р. згідно з протоколом № 14 вченою радою Університету було прийнято рішення про відрахування з аспірантури [PERSON], аспірантки третього року навчання кафедри методики викладання іноземних мов, яка навчалася за державним замовленням з умовою відшкодування витрат, пов'язаних з навчанням. Згідно з наказом ректора Університету від 10 липня 2013 року № 77-а, [PERSON] відрахована зі складу аспірантів Університету з 1 липня 2013 р. за невиконання індивідуального плану роботи аспіранта з умовою відшкодування витрат, пов'язаних з навчанням, однак, на даний час суму отриманої стипендії відповідачем добровільно не відшкодовано. Враховуючи вищенаведене, Київський національний лінгвістичний університет звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачки на користь Київського національного лінгвістичного університету розмір отриманої стипендії за період навчання в аспірантурі Київського національного лінгвістичного університету з 11 жовтня 2010 року по 01 липня 2013 року, на загальну суму 61 791,77 грн. та сплачений судовий збір. Представник позивачка, Шовкун Ю.В., в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задоволити з наведених в позовній заяві підстав. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позовних вимог не визнала, проти їх задоволення заперечила. Дослідивши матеріали справи та заслухавши учасників процесу, судом встановлено наступне: 09 вересня 2010 року до Київського національного лінгвістичного університету надійшла заява гр. [PERSON],, про її участь у конкурсі вступників до аспірантури КНЛУ для навчання з відривом від виробництва, за спеціальністю "Теорія та методика навчання іноземних мов" за державним замовленням згідно з типовою угодою. Відповідно до наказу ректора Університету "Про зарахування до аспірантури" від 04 жовтня 2010 року № 102-а відповідачка була зарахована до аспірантури КНЛУ за держконтрактом, з відривом від виробництва, терміном на три роки з 11 жовтня 2010 року. 11 жовтня 2010 р. між Університетом та [PERSON] було укладено Угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення № 119, відповідно до п. 2.1. якої Університет зобов'язався здійснити якісну підготовку аспіранта згідно з програмами, затвердженими Міністерством освіти і науки України, вченою радою Університету та індивідуальною науково-навчальною програмою підготовки аспіранта. Відповідно до п. 2.5. Угоди Університет зобов'язався виплачувати аспіранту на період навчання в аспірантурі державну стипендію за умови фінансування за рахунок коштів державного бюджету України. П.15 "Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів" передбачено, що аспіранти і докторанти мають право на отримання державної стипендії встановленого розміру у разі зарахування на навчання з відривом від виробництва за державним замовленням. П. 17 "Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів" та п. 6.25. Статуту КНЛУ передбачено, що взаємозобов'язання аспіранта або докторанта, підготовка яких здійснюється за державним замовленням, та вищого навчального закладу, наукової установи визначаються в типовій угоді, якою передбачається своєчасне закінчення роботи над дисертацією, працевлаштування після закінчення аспірантури або докторантури, забезпечення відповідних умов праці, надання впорядкованого житла тощо, та відповідальність сторін у разі невиконання умов типової угоди. За період навчання аспірантка [PERSON] отримувала державну стипендію згідно із затвердженим кошторисом, що підтверджується Наказами аспірантури Університету, витягами з наказів Університету про встановлення стипендії аспірантці [PERSON] № 123-а від 27.10.2010 р., № 146-а від 09.12.2010 р., № 1-а від 20.01.2011 р., № 30-а від 14.04.2011 р., № 55-а від 07.06.2011 р., № 100-а від 15.09.2011 р., № 103- а від 22.09.2011 р., № 127-а від 24.10.2011 р., № 158-а від 06.12.2011 р., № 2-а від 19.01.2012 р., № 31-а від 05.04.2012 р, № 73-а від 17.07.2012 р., № 87-а від 12.09.2012 р., № 105-а від 05.10.2012 р., № 141-а від 03.12.2012 р., № 36-а від 11.04.2013 р. та довідками бухгалтерії Університету про доходи № 88, 89, 90 та № 91 від 29.05.2014 р. Розмір нарахованої стипендії за період навчання в аспірантурі Університету, яку отримала [PERSON] за період з 11 жовтня 2010 р. до 01 липня 2013 р. становить 61791,77 грн., що підтверджується вищевказаними Довідками бухгалтерії Університету про доходи. 04 червня 2013 р. на ім'я ректора Університету надійшла службова записка від завідуючої кафедри методики викладання іноземних мов проф. Ніколаєвої щодо аспірантки [PERSON] з пропозицією про відрахування її з аспірантури Університету. Відповідно до п. 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів" від 01 березня 1999 р. № 309 рішення про відрахування аспіранта або докторанта з приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. 25 червня 2013 р. згідно з протоколом № 14 вченою радою Університету було прийнято рішення про відрахування з аспірантури [PERSON] Згідно з наказом ректора Університету від 10 липня 2013 року № 77-а, [PERSON] відрахована зі складу аспірантів Університету з 1 липня 2013 р. за невиконання індивідуального плану роботи аспіранта з умовою відшкодування витрат, пов'язаних з навчанням. Відповідно до п. 3.7. Угоди аспірантка [PERSON] зобов'язалася відпрацювати не менше трьох років у державному секторі народного господарства на запропонованій адміністрацією посаді, враховуючи отриману кваліфікацію. Відповідно до п. 3.8. Угоди у разі відмови після закінчення аспірантури приступити до запропонованої роботи за фахом без поважних причин, а також відрахування з аспірантури відповідно до п. 2.7. та за власним бажанням, відшкодувати Університету витрати, пов'язані з навчанням в установленому законом порядку. Укладаючи 11 жовтня 2010 року угоду № 119 «Про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення» [PERSON] була ознайомлена з вимогами про відшкодування витрат на навчання у разі неналежного виконання зобов'язань за договором та прийняла їх, про що свідчить особистий підпис відповідача в укладеній угоді. Також, у своїй заяві від 09 вересня 2010 року, [PERSON] вказала, що вона з "Положенням про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів", Правилами внутрішнього розпорядку, правами та обов'язками аспіранта ознайомлена та зобов'язалась їх виконувати, однак, після відрахування в добровільному порядку не відшкодувала Київському національному лінгвістичному університету отриману за період навчання в аспіратнурі стипендію. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст. 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Основним юридичним фактом, на підставі якого виникають зобов'язальні правовідносини, є цивільно-правовий договір. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Не виконавши індивідуальний план роботи аспіранта, не відвідуючи заняття аспірантів та засідання кафедри та не з'явившись на атестацію аспірантів, [PERSON] тим самим порушила взяті на себе зобов'язання без поважної причини. При цьому, до дати відрахування університетом, повністю (до дати відрахування) виконано свої зобов'язання відповідно до розділу 2 укладеної Угоди. Укладена між позивачем та відповідачем угода від 11 жовтня 2010 року № 119 сторонами на час відрахування аспіранта з аспірантури не розірвана, недійсною не визнана, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved