Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

13 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що за місцем її роботи у Маріупольському державному університету, вона дізналась, що із її заробітної плати здійснюються утримання частини заробітної плати на підставі постанови приватного виконавця, виданої на виконання виконавчого напису Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 23.08.2018 року №7269 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» грошових коштів у загальному розмірі 24 018 грн.69 коп. Після чого вона звернулась із запитом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округа Хара Н.С., яка надала на її запит копію виконавчого напису від 23.08.2018 р. №7269 та копії документів, які були надані нотаріусу Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» для вчинення виконавчого напису. Згідно виконавчого напису №7269 від 23.08.2018р., з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» стягнута заборгованість за кредитним договором №26250018656289 від 26.12.2012 року, стягнення заборгованості проводиться за період з 20 серпня 2017 року по 20 серпня 2018 року, сума заборгованості складає 23588,69 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10827,41 грн., прострочена заборгованість за комісією - 10,00 грн., прострочена заборгованість за процентами -12537,70 грн., строкова заборгованість за процентами - 213,58 грн., а також плата за вчинення виконавчого напису в розмірі 430,00 грн., загальна сума стягнення - 24018,69 грн. Позивачка вважає, що нотаріусом при видачі виконавчого напису було порушено ряд вимог чинного законодавства. Виконавчий напис, за яким провадиться стягнення, було вчинено на підставі втративших чинність підзаконних актів, кредитний договір, на який міститься посилання у виконавчому написі, між позивачкою та відповідачем не укладався, нею була підписана 26.12.2012 року тільки пропозиція укласти Договір карткового рахунку та договір страхування із АТ «Банк Ренесанс Капітал». На підставі викладеного, просить суд визнати виконавчий напис, виданий Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною від 23.08.2018 року, зареєстровано в реєстрі за №7269, про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором №26250018656289 від 26.12.2012 року таким, що не підлягає виконанню. Позивач та його представник адвокат Крохмальова Л.П. надали письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності. На позовних вимогах наполягають, просять позовні вимоги задовольнити. Відповідач Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» відзиву на позов до суду не надав, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник в судове засідання не з`явився. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вирішення питання на розсуд суду. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правові відносини. Судом встановлено, що 23 серпня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором №26250018656289 від 26.12.2012 року, стягнення заборгованості проводиться за період з 20 серпня 2017 року по 20 серпня 2018 року, сума заборгованості складає 23588,69 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10827,41 грн., прострочена заборгованість за комісією -10,00 грн., прострочена заборгованість за процентами -12537,70 грн., строкова заборгованість за процентами - 213,58 грн., а також плата за вчинення виконавчого напису в розмірі 430,00 грн., загальна сума стягнення - 24018,69г рн. Також з матеріалів справи вбачається, що виконавчий напис було вчинено на підставі документів, наданих ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», а саме: 1) заяві Банку від 20 серпня 2018 року про вчинення виконавчого напису; 2) кредитного договору №26250018656289 3) виписки з рахунку боржника 4) документів стягувача та представника стягувача за довіреністю. В подальшому, на підставі вказаного виконавчого напису, 26.09.2018 р. приватним виконавцем Вольф Т.Л. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] для виконання виконавчого напису від 23 серпня 2018 року. За загальним правилом ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі за текстом Порядок). Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат"). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі за текстом Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:а а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене, оскільки виконавчий напис, який є предметом спору у справі, вчинено 23.08.2018, тобто після моменту визнання недійсною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 в частині, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001. Однак, всупереч наведеному, при вчинені виконавчого напису 23.08.2018 за реєстровим номером № 72697 нотаріус керувався саме нечинним пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України 29.06.1999 № 1172, про що ним зазначено у самому написі. Разом з тим, пунктом 1 Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до розділу 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України (надалі також Порядок вчинення нотаріальних дій), затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 286/5 від 22.02.2012, встановлені умови за яких вчиняються виконавчі написи нотаріуса, а саме: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Серед переліку додатків до заяви Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», про вчинення виконавчого напису від 20.08.2018 р. зазначені: 1) оригінал кредитного договору (посилання на дату та номер відсутні), 2) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, 3) документи стягувача та представника стягувача за довіреністю. Третьою особою Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. на письмовий запит Позивача, було надано копію Пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування( оферта), укладеного 26.112.2012р. між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал» та ПрАТ «УАСК «АСКА-ЖИТТЯ». Вказаний договір нотаріально не посвідчений. З наведеного вбачається, що під кредитним договором відповідач мав на увазі Пропозицію укласти Договір карткового рахунку та договір страхування( оферта), укладеного 26.112.2012р. між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал» та ПрАТ «УАСК «АСКА-ЖИТТЯ». Водночас, суд зазначає, що пунктом 1 Переліку передбачено необхідність подання нотаріусу саме оригіналу нотаріально посвідченої угоди, а натомість відповідачем було подано тільки Пропозицію укласти Договір карткового рахунку та договір страхування( оферта), укладеного 26.11.2012р. між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал» та ПрАТ «УАСК «АСКА-ЖИТТЯ». З тексту Пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування( оферта), укладеного 26.11.2012р., також вбачається, що невід`ємною частиною Договору карткового рахунку, окрім цієї пропозиції й Умов, є Правила користування платіжними картками Банку та Тарифи за ведення та обслуговування карткових рахунків фізичних осіб. При цьому, Суд вважає, що в будь-якому разі вказана Пропозиція укласти договір карткового рахунку мала бути подана відповідачем нотаріусу з відповідними додатковими документами, які лише в комплексі можуть бути оцінені як кредитний договір та є доказами виникнення кредитних правовідносин між сторонами. Крім того, суд зазначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, і беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Зокрема, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". При цьому, поданий відповідачем для вчинення виконавчого напису документ під назвою «засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості» не є випискою з рахунку боржника в розумінні чинного законодавства, зокрема, пунктом 5.5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003р. №254, згідно якого, виписка з особового рахунку має містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Доказів подання нотаріусу саме засвідченої виписки з особового рахунку боржника, яка повинна відповідати вимогам пунктом 5.5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003р. №254, а ні відповідачем, а ні третьою особою в матеріали справи надано не було. Поряд з викладеним суд зазначає, відповідно до пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (в редакції чинній станом на дату вчинення спірного виконавчого напису), виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. (підпункт 5.1) Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. (підпункт 5.2) Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. (підпункт 5.3) Отже, станом на 23.08.2018 (дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса) чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось. Відтак, звертаючись із заявою про вчинення виконавчого напису на копії договору для стягнення боргу частинами в порядку підпункту 5.3 Порядку вчинення нотаріальних дій, відповідач в будь-якому разі мав надати також оригінал договору для відмітки про вчинення виконавчого напису, чого у даному випадку здійснено не було. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Разом з тим, як вбачається з самого виконавчого напису, всупереч вимогам підпункту 5.3 Порядку вчинення нотаріальних дій, він вчинений, а ні на копії боргового документа, а ні на виписці з особового рахунку боржника. З огляду на викладені вище обставини слід дійти висновку, що відповідачем не було подано належних документів, згідно з Переліком документів в редакції, що діяла на момент вчинення спірного виконавчого напису, що виключало можливість формального підтвердження нотаріусом безспірності заборгованості боржника. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що спірний виконавчий напис нотаріусом було вчинено без надання зі сторони Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк»" обов`язкових документів, що передбачені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, в редакції від 29.11.2001, та за відсутності документів, що підтверджували безспірність заборгованості [PERSON] перед ПАТ « Перший Український Міжнародний Банк», що відповідно є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає задоволенню. Отже, враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги вставлені фактичні обставини справи, Суд доходить висновку, що виконавчий напис суперечить вимогам чинного законодавства, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір за подання позову та заяви про забезпечення позову у загальному розмірі 1152,60 гривень, то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Доказів щодо понесених позивачем орієнтовних витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. позивачем не надано.

Outcome: approved