Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

із позовною заявою про визнання за законом права власності на спадкове майно у суд звернувся [PERSON] до Олексіївщинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, з вищевказаними позовними вимогами. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті батька позивача - [PERSON], який помер [INFO], залишилося спадкове майно, яке як спадщину у визначений строк позивач прийняв, проте оформити право власності на успадковану частину будинку [ADDRESS], не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на ім'я [PERSON]. В матеріалах справи міститься: - заява позивача про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог; - заява за підписом голови Олексіївщинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позову. За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності позивача та відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України в силу неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] помер [INFO] /копія свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 177328 - а.с. 3/. Після померлого [PERSON] залишилось спадкове майно - ? частина житлового будинку із надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS]. На час відкриття спадщини [INFO] діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Олексіївщинської сільської ради від 01 жовтня 2014 року, [PERSON] вступив в управління спадковим майном після смерті свого батька [PERSON]: доглядав за будинком, проживав уньому, обробляв земельну ділянку, сплачував податки. Таким чином, позивач відповідно до діючого на момент відкриття спадщини законодавства, прийняв її шляхом вступу в управління спадковим майном, що підтверджується викладеним вище. Після смерті [PERSON] [PERSON] районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що: 31 жовтня 2014 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Олексіївщинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 01 жовтня 2014 року, житловий будинок [ADDRESS] був побудований та введений в експлуатацію в 1963 році і був зареєстрований в погосподарській книзі сільської ради за № 451, що відповідало діючому на той час законодавству. Згідно з довідкою, виданою виконкомом Олексіївщинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 01 жовтня 2014 року, житловий будинок [ADDRESS] за станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи "колгоспний двір", членами якого на той час були [PERSON] та [PERSON]. Як суспільна група "колгоспний двір" існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ, якою було введено в дію Закон України "Про власність". Оскільки за станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] та [PERSON], будучи членами колгоспного двору, мали рівні частки в майні цього двору, то після смерті [PERSON] ? частину житлового будинку [ADDRESS] як спадкову масу, шляхом вступу в управління майном, прийняв син померлого [PERSON]. Тобто, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON]. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на те, що житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS], побудований і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований в сільській раді, він може бути об'єктом спадкування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцем не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок. Таким чином, позовні вимоги щодо визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] підлягають задоволенню; за позивачем підлягає визнання права власності на 1/2 частину вказаного будинку.

Outcome: approved