Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму дитини, щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO], повноліття. Позов обгрунтовує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак після припинення спільного проживання та фактичних шлюбно-сімейних відносин з червня 2016 року дитина перебуває на повному утриманні позивача та проживає разом з нею. Вдповідач ухиляється від обов»язку щодо утримання дитини, матеріальної допомоги не надає та не приділяє належної уваги вихованню сина, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Позивач в судове засідання не з»явилась, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач також в судове засіданні не з»явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності сторін на підставі ст. 158 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходив до наступних висновків. Судом встановлено, що 30.04.1999 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 30.04.1999 року, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського району м. Києва (а.с. 10). Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 11). Дитина проживає разом з матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою форми №3 від 18.01.2017 року КК «Центр комунального сервісу». Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що [PERSON] працює в ТОВ «Футбольний клуб «Динамо» Київ» на посаді прибиральниці тенісних кортів (а.с. 9) та має дохід за період з квітня 2016 року по вересень 2016 року в сумі 15237,80 грн. На утриманні позивача перебуває неповнолітня дитина, яка потребує постійної матеріальної допомоги на оздоровлення, культурний розвиток та навчання. Так, з довідки №262 від 28.12.2016 року вбачається, що [PERSON] дійсно навчається на третьому курсі Економічного коледжу ДВНЗ «КНЕУ ім. Вадима Гетьмана» денної форми навчання зі спеціальності «Фінанси і кредит», вартість освітньої послуги становить 20400,00 грн (а.с. 15). Як встановлено судом, відповідач працює в КП «Житній ринок» та займає посаду вантажника, його дохід з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року складає 20893,66 грн. З огляду на те, що обов'язок по утриманню дитини лежить на обох батьках, виходячи із засад справедливості та розумності, суд, враховуючи вимоги ст. ст. 182, 183 СК України, а також визнання позову відповідачем, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки матеріальне становище відповідача перевищує дохід позивача, на утриманні якої перебуває неповнолітня дитина, яка потребує матеріальної допомоги на навчання. У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. А відтак аліменти підлягають стягненняю з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 27 січня 2017 р. Крім того, позивач також просила стягнути витрати на правову допомогу в сумі 1500,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено. Згідно з п.п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», в яких зазначено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 року №23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 року №6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42,56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом з тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надані в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Так, позивачем дані вимоги обґрунтовані та підтверджені, в матеріалах справи наявний договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 23.01.2017 року та акт про прийняття-передачу наданих послуг від 26.01.2017 року, в якому зазначено вартість виконання послуг за написання позовної заяви про стягнення аліментів в розмірі 1500,00 грн. Також в матеріалах справи наявна квитанція про сплату вказаних послуг ( а.с. 26). Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення витрати на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн., які необхідно стягнути з відповідача. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved