Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

У лютому 2018 року позивач звернувся до Новокаховського міського суду із вищезазначеним позовом, в якому просив визнати виконавчий напис №13794 від 22.09.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] грошових коштів у сумі 44 114,42 грн., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 29.11.2013 року по цивільній справі №661/5294/13-ц з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за договором кредиту №HEXRRX15320212 від 08.10.2008 року в розмірі 4323,81 грн., з яких 4036,88 грн. - прострочене тіло кредиту, 288,93 грн. заборгованість за процентами, а також 223,40 грн. - витрати по оплаті судового збору, а всього 4555,21 грн. 31.08.2016 року Новокаховським міським ВДВС ГТУЮ у Херсонській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із погашенням ним у повному обсязі боргу за вищевказаним рішенням суду. Проте, у січні 2018 року позивач отримав постанову Новокаховського міського ВДВС ГТУЮ у Херсонській області від 10.01.2018 року про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначено, що на підставі виконавчого напису №13794 від 22.09.2017 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] стягнуто з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 44 114,42 грн. Звернувшись до Новокаховського міського ВДВС ГТУЮ у Херсонській області щодо з'ясування обставин відкриття даного виконавчого провадження, державним виконавцем позивача було ознайомлено з виконавчим написом нотаріуса, зі змісту якого він дізнався, що заборгованість з нього стягнуто за тим же кредитним договором, що вже був предметом розгляду в Новокаховського міського суду Херсонської області та по якому 29.11.2013 року було ухвалено рішення, яке виконано ним у повному обсязі. Враховуючи те, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом був вчинений з порушенням його прав та норм діючого законодавства, [PERSON] був змушений звернутися до суду із вказаним позовом. В судове засідання 25.04.2018 року [PERSON] не з'явився, проте, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, на їх задоволенні наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача ПАТ [PERSON] «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про розгляд справи повідомлений належним чином про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення, заяв про розгляд справи без його участі на адресу суду не надсилав. При цьому слід зазначити, що на адресу відповідача було направлено копію ухвали про відкриття провадження, в якій було встановлено строк для подання до суду відзиву на позовну заяву, однак, до даного часу такого відзиву суду надано не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] та представник Новокаховського МВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області до суду також не з'явились, проте, надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. На підставі ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Крім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 29.11.2013 року по справі №661/5294/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] з останнього стягнуто заборгованість за договором кредиту №HEXRRX15320212 від 08.10.2008 року в розмірі 4323,81 грн., що утворилась за період з 08.10.2008 року по 24.10.2013 року, з яких 4036,88 грн. - прострочене тіло кредиту, 288,93 грн. - заборгованість за процентами, а також 223,40 грн. - витрати по оплаті судового збору, а всього 4555,21 грн. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.08.2016 року божником [PERSON] борг на користь ПАТ КП «ПриватБанк» сплачено в повному обсязі, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №661/5294/13-ц виданого 15.04.2014 року на підставі рішення Новокаховського міського суду від 29.11.2013 року закінчено. Проте, 22 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі статті 87-91 ЗУ «Про нотаріат» був вчинений виконавчий напис №13794, згідно з яким на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з [PERSON] стягнуто заборгованість за договором кредиту №HEXRRX15320212 від 08.10.2008 року в сумі 42314,42 грн., за період з 08.10.2008 року по 18.08.2017 року. На підставі вказаного напису 10 січня 2018 року головним державним виконавцем Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області [PERSON] було відкрите виконавче провадження за №55486144. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України, від 29.06.1999, № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"), а саме п.2, які регулюють стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, передбачений наступний перелік по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, вимоги статті 88 вказаного Закону передбачають, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Із вказаного вбачається, що в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу, наявного у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. Щодо останніх, то в даному випадку суд погоджується із позивачем про допущення подвійного притягнення його до відповідальності, яке виразилось у стягненні банком однієї і тієї ж суми відповідно до рішення суду від 29.11.2013 року про стягнення заборгованості та виконавчим написом нотаріуса. Суд прийшов до висновку, що в даному випадку нотаріус при виконанні виконавчого напису не звернув уваги на ці розбіжності та безпідставно вважав зазначену стягувачем суму заборгованості безспірною. За наявності такого розходження нотаріус у відповідності із п.2.2 Порядку не витребував у стягувача документи на усунення розбіжностей щодо суми заборгованості. Вчиняючи ж виконавчий напис, нотаріус також не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч.1ст. 88 Закону України "Про нотаріат" про безспірність заборгованості. Сама по собі безспірність визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам. У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірності заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Так, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі - ВССУ) в своєму узагальненні від 07.02.2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» зазначив, що однією із об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Слід перевіряти, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчих написів, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди або звертаються про стягнення спірного боргу. ВССУ акцентує увагу суддів на тому, що судами під час розгляду такої категорії справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені в письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема, чи є за боржником сума боргу. Також ВССУ зазначає, що судами помилково приймаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості, якими виступають надані банками розрахунки сум заборгованості, оскільки сам по собі такий розрахунок не може підтверджувати безспірність вимог банку. Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, ВССУ називає первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та бухгалтерську звітність" Отже, в даному випадку суд приходить до висновку, що рішення суду за результатами розгляду позову, предметом якого вже були вимоги про стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором, які задоволені судом, при наявності наступного звернення до нотаріуса за вчинення виконавчого напису про стягнення, в тому числі, вже зазначених у рішенні сум, свідчить про наявність спору та обставин, які перешкоджають вчиненню виконавчого напису відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, суд погоджується з позицією сторони позивача з приводу пропущення трирічного строку вчинення виконавчого напису нотаріусом, що обумовлено вимогами ст..88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи також за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки виконавчий напис №13794 від 22.09.2017 року є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його було вчинено з порушенням вимог вищевказаного законодавства. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню також судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved