Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

У січні 2016 року до суду звернувся представник позивача - [PERSON] із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 12.12.1994 р. померла баба позивачки - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. Позивачка будучи єдиним спадкоємцем за заповітом не може оформити спадщину в нотаріуса, оскільки на протязі шести місяців після смерті спадкодавця не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а також у зв'язку з тим, що в заповіті не зазначена конкретна адреса житлового будинку з господарськими спорудами. Крім того, в свідоцтві № 361 про право особистої власності на житловий будинок відсутній підпис голови виконкому Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області. При зверненні позивачки до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті баби, їй було відмовлено по причині невідповідності правовстановлюючих документів чинному законодавству, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] (котрий діє на підставі довіреності серії від 28.11.2015 р. (а.с. 28) у судовому засіданні просив позов задовольнити. Пояснив, що після смерті баби мати позивачки - [PERSON], разом з нею доглядала за будинком та земельною ділянкою і приймали всі міри для збереження спадкового нерухомого майна. А коли 31.07.2009 р. мати позивачки померла, то [PERSON] продовжувала самостійно доглядати за будинком. Просив витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем. Представник Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області до судового засідання не з'явився, надавши через канцелярію суду заяву відповідно до якої сільська рада просить розглядати справу за відсутності відповідача (а.с.42). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила суду, що являється сусідкою з домоволодінням померлої [PERSON], і підтвердила факт того, що [PERSON] ще за життя баби проживала у цьому будинку, потім після смерті [PERSON] разом зі своєю матір'ю [PERSON] проживала у вказаному будинку, згодом переїхала на постійне місце проживання до м. Вінниця. Згодом після смерті матері в цьому будинку почав проживати батько позивача, якого вона навідувала двічі на тиждень, оскільки той потребував догляду. Загалом [PERSON] впродовж всього часу доглядала за вказаним будинком та земельною ділянкою. Свідок [PERSON], котрий також являється сусідом вказаного домоволодіння, повідомив суду, що після смерті [PERSON], [PERSON], котра проживає в м. Вінниця, постійно приїжджала та обслуговувала присадибну земельну ділянку, доглядала та проводила ремонт житлового будинку за адресою: вул. Комарова, 150, с. Микулинці Літинського району Вінницької області. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Заслухавши пояснення представника позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Що стосується вимог позивача про встановлення факту прийняття спадщини, в судовому засіданні достовірно встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 12.12.1994р., згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 295592, виданого 20.12.1994 р. Микулинецькою сільською радою народних депутатів Літинського району Вінницької області (а.с.11). Згідно заповіту від 10.01.1990 р. [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належний їй жилий будинок з погосподарськими будівлями, що знаходиться в с. Микулинці Літинського району Вінницької області заповіла своїй онуці [PERSON] (а.с. 13). Свідоцтвом про одруження серії 1-АМ № 115705 виданим 16.09.2004 р. відділом РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області, пояснюється зміна прізвища позивача із "Козуренко" на "Міньковська" (а.с. 19). Свідоцтвом про народження серії ІІІ-АМ № 411447, виданим 05.08.1986 р. міським відділом РАГС м. Вінниці підтверджується зазначена у позовній заяві обставина, що на час смерті [PERSON] позивачу виповнилось лише 8 років, а тому вона не могла самостійно подати заяву про прийняття спадщини (а.с. 18). Згідно довідки за № 727 від 30.11.2015 р., виданої Микулинецькою сільською радою Літинського району Вінницької області, [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї баби [PERSON], оскільки разом зі своєю матір'ю [PERSON] постійно навідувалась до спадкового житлового будинку, доглядали за будинком та земельною ділянкою, а 31.07.2009 р. померла [PERSON] Після її смерті за будинком і земельною ділянкою доглядала [PERSON] (а.с. 23). Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. При відкритті спадщини померлої [PERSON] діяв ЦК УРСР 1963 року, стаття 548 якого передбачала, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Згідно відповіді заявнику на звернення, щодо оформлення спадщини, 18.01.2016 року нотаріус Літинської Державної нотаріальної контори відмовила останній по причині невідповідності правовстановлюючих документів вимогам встановлених Законом України "Про нотаріат". Одночасно вказаною відповіддю позивача повідомлено про те, що у Літинській державній нотаріальній конторі спадкова справа до майна померлої 12.12.1994 р. [PERSON] не заводилась (а.с. 17). Оскільки в ході розгляду справи доведено факт прийняття спадкоємцем [PERSON] спадщини після смерті її баби [PERSON], шляхом фактичного вступлення в управління та володіння спадковим майном, заява в цій частині підлягає до задоволення. Щодо вимог позивача про визнання права власності на спадковий житловий будинок, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до довідки за № 728 від 30.11.2015 р., виданої виконавчим комітетом Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON], котра померла 12.12.1994 р., на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою [INFO] (а.с. 24). Згідно довідки за № 20 від 20.01.2016 р., виданої виконкомом Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON] згідно із записами в погосподарських книгах була власником лише одного житлового будинку по вул. Комарова, 150, якому була визначено поштова адреса : вул. Комарова, 150, с. Микулинці Літинського району Вінницької області (а.с. 25). Відповідно до договору купівлі-продажу будинку, від 22.08.1984 р., [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок, котрий розташований у с. Микулинці Літинського району Вінницької області (а.с. 20). Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок за № 361 від 03.02.1997 р., виконавчим комітетом Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області посвідчено належність [PERSON] будинку, розташованого за адресою вул. Комарова, 150, с. Микулинці Літинського району Вінницької області (а.с. 22). Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок по вул. Комарова, 150, с. Микулинці Літинського району Вінницької області, будинок побудовано у 1964 році. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що будинковолодіння складається із: житлового будинку літера «А» загальною площею 48,5 кв.м, житловою площею 17,1 кв.м., гаражу літера «Б», сараю літера «В», погребу літера «п/В», огорожі №4, хвіртка №5, ворота №6 (а.с.47-52). Відповідно до листа від 18.01.2016 р. за № 26/02-17, який надіслано Літинською держнотконторою позивачу, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з невідповідністю вимогам чинного законодавства документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, зокрема відсутності законних підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 17). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач [PERSON] не може нотаріально оформити свої спадкові права, а спадкоємці, які мають право на обовязкову частку у спадщині відсутні, тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті її баби, та складається з житлового будинку із по господарськими спорудами, що розташований за адресою: вул. Комарова, 150, с. Микулинці Літинського району Вінницької області та рахується за [PERSON], котра померла 12 грудня 1994 р.

Outcome: approved