Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON], яка дії в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Карташова Світлана Іванівна, Орган опіки та піклування Харківської міської ради в особі Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання недійсним договору дарування квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 13 березня 2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І. посвідчено договір дарування квартири (зареєстрованого 13.03.2015 р. в за №432), за цим договором, [PERSON], чоловік позивача, подарував відповідачу [PERSON], двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Позивач просить визнати вказаний договір недійсним оскільки зі сторони її померлого чоловіка він вчинений під впливом тяжкої обставини, а також він укладений без дозволу органу опіки та піклування, хоча й порушує майнові права малолітньої особи. 17 серпня 2010 року позивач та її померлий чоловік в інтересах сім'ї взяли у борг у [PERSON] 12500 доларів США, відповідно договору позики ці гроші були використані на закупівлю музичного обладнання. Щомісяця до вересня 2015 року вони повинні були виплачувати по 250 доларів США, а 17 вересня 2015 р. сплатити 5250 доларів США. Виконання ними зобов'язання по поверненню цієї позики було забезпечено іпотекою належної позивачу квартирою [ADDRESS], для чого з реєстрації була знята дитина. З часу укладання договорів позики та іпотеки (17 серпня 2010) до лютого 2014 року офіційний курс США був стабільним та складав приблизно 789-799 грн. за 100 доларів США, після чого почав стрімко зростати, у березні 2014 року позивач втратила роботу, вони з чоловіком не в змозі були сплачувати регулярно кошти за договором займу, оскільки її чоловік є інвалідом дитинства ІІ групи, пенсія його складала 1200 грн. Враховуючи їх тяжкий фінансовий стан, вони не могли сплачувати свої зобов'язання та могли втратити квартири. Даний факт змусив її чоловіка випасати їх неповнолітнього сина з квартири, та піддався на пропозицію відповідача погасити борг в замін на переоформлення ? частини квартири, яка мала намір разом з цивільним чоловіком та разом з ними проживати у спірній квартирі. Відповідач мала сплачувати 3200 грн. у якості погашення позики та сплачувати частину поточних витрат за комунальні послуги, родина позивача в свою чергу мала сплачувати 1200 грн. на місяць, однак, через тяжкий матеріальний стан, вони не мали змоги сплачувати навіть суму, піддавшись на вмовляння відповідача, яка пообіцяла повністю погасити борг на чинити перешкод у подальшому проживанні позивача та її сім'ї в спірній квартирі, чоловік відповідача оформив договір дарування всієї квартири. Після оформлення договору дарування, відповідач одразу ж виставила позивача та її сина з квартири. Чоловік позивача вимушений був укласти договір дарування через збіг тяжких обставин, на вкрай невигідних умовах, його волевиявлення не є вільним. На укладання оспорюваного договору орган опіки та піклування не надавав згоди, призвів до звуження інтересів дитини, порушення її прав. Зараз позивач та її малолітній син змушені проживати в однокімнатній квартирі з батьками позивача за адресою: [ADDRESS] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги підтримав у повному обсязі, пояснив суду про обставини викладені вище. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів " від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. В ст.ст. 13,41 Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності. Відповідно до статті 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов'язки, а й орієнтовно вказує на його зобов'язання. У ході судового розгляду встановлено, що 13 березня 2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І. посвідчено договір дарування квартири (зареєстрованого 13.03.2015 р. в за №432), за цим договором, [PERSON], подарував відповідачу [PERSON], двокімнатну квартиру [ADDRESS]. [PERSON], [INFO], з 12 грудня 2008 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO] (свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 12.12.2008 року). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 27.02.2009 року.) Згідно з ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей. Батьки управляють майном дітей без спеціального на те повноваження, але без дозволу органів опіки і піклування не можуть укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині прав, здійснювати відчуження житла. Відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до ч. 2 ст. 177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини. Згідно ч. 3 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" (в редакції, яка діяла на час укладання договору іпотеки), батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Відповідно до положень ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Суду не надано доказів, що на укладання 13 березня 2015 року договору дарування квартири [ADDRESS] була надана згода органів опіки та піклування, у зв'язку з чим правочин, що вчинений батьком малолітнього [PERSON], [INFO] - [PERSON] суперечить правам та інтересам малолітнього, у зв'язку з чим підлягає визнанню недійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved