Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

25 грудня 2015 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом та просив постановити судове рішення, яким стягнути з Комунального підприємства «Земкадастр» Жовтоводської міської ради на його користь невиплачену при звільненні заробітну плату в розмірі 10\~681 грн. 15 коп, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 67\~083 грн. 94 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати у розмірі 4\~975 грн. 95 коп. та моральну шкоду у розмірі 15\~000 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з 16.10.2013 року по 12.12.2014 року він на підставі контракту перебував з відповідачем у трудових відносинах. Розпорядженням міського голови №188/01-09 р-14 від 12.12.2014 року дія укладеного з ним контракту була припинена та він був звільнений з роботи за згодою сторін на підставі ст. 36 КЗпП України. Однак, на порушення\~ ст.116 КЗпП України, при звільненні роботодавець не здійснив остаточний розрахунок із ним. У відповідності до ст.117 КЗпП України йому повинна бути виплачена середня заробітна плата за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На день подачі позовної заяви, компенсація за затримку розрахунку при звільненні становила 67 083 грн. 94 коп., виходячи з того, що його середньоденна заробітна плата становить 264 грн. 11 коп. Окрім того позивач вважав, що відповідач також має компенсувати йому втрату частини заробітної плати у зв"язку із порушенням термінів її виплати у розмірі 4 975 грн. 95 коп. та відшкодувати завдану моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. 00 коп. Позивач, у судовому засіданні 26.01.2016 року заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача у судовому засіданні 26.01.2016 року позов визнала часково, тільки в розмірі невиплаченої позивачу при звільнені суми у розмірі 10 681 грн. 15 коп. та заперечуючи проти задоволенні інших вимог посилалася на те, що з часу звільненні позивача, який був директором КП "Земкадастр", з роботи підприємство фактично припинило здійснювати свою господарську діяльність, а тому на рахунках підприємства відсутні кошти для задоволення вимог позивача. В письмових запереченнях представник відповідача, як на підставу для відмови позивачу у задоволенні вимог в частині стягнення середнього заробітку та компенсації, також посилалася на ст. 233 КЗпП України, вказуючи на те, що строк звернення до суду щодо виплати позивачеві компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку [PERSON] пропущено, що унеможливлює задоволення цих вимог. 28.01.2016 року сторони, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи в удове засідання не з"явилися та у письмових заявах просили закінчити розгляд справи у їх відсутності. Давши оцінку поясненням сторін, що давалися ними в судовому засіданні 26.01.2016 року, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 116 КЗпП України, передбачено що\~ при звільненні працівника виплата всіх\~ сум, належних\~ йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути\~ виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен\~ письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У судовому засіданні судом із дослідженої копії трудової книжки позивача /а.с.13-15/, копій контракту від 16.10.2013 року та розпорядження №188/01-09р-14 від 12.12.2014 року безспірно встановлено, що [PERSON], дійсно з 16.10.2013 року по 12.12.2014 року на підставі контракту перебував у трудових відносинах з КП «Земкадастр» Жовтоводської міської ради та розпорядженням міського голови був звільнений з роботи за згодою сторін на підставі ст. 36 КЗпП України з 12.12.2014 року. Судом також встановлено, що на час звільнення відповідач не здійснив виплату позивачу сум, що належали йому при звільненні у розмірі 10 681 грн. 15 коп., що підтверджується довідкою КП ««Земкадастр» Жовтоводської міської ради № 109 від 11.11.2015 року (а.с.12). Остаточний розрахунок із позивачем відповідач на день постановки судового рішення не здійснив, а тому сума у розмірі 10 681 грн. 15 коп. має бути стягнута з відповідача на користь позивача. Далі. Згідно ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, законодавець чітко визначив, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, власник повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 13.12.2014 року по 28.01.2016 року включно (тобто по день постановки судовго рішення), виходячи із наступного розрахунку. Згідно довідки КП «Земкадастр» \~середньоденна заробітна плата позивача становила 264 грн. 11 коп. (а.с.11). Остаточний розрахунок з позивачем відповідач затримав на 281 робочій день. Таким чином середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача становить 74 214 грн. 91 коп. (264,11 грн. /середньоденна заробітна плата позивача х 281 дні /кількість робочих днів затримки розрахунку). Саме така сума має бути стягнена з відповідача на користь позивача. Окрім того, відповідно до\~Закону України від 19.10.2000 року №2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати"\~передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно вимог Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати"\~компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Компенсації підлягає, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) разом із сумою індексації. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Позивач у зробив власний розрахунок розміру компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати, але суд з ним погодитись не може. Тому суд здійснив власний розрахунок компенсації, яка підлягає стягненню з відповідача. Розмір компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції складає за вересень 2014 року (з жовтня 2014р. по грудень 2015р.) : (1,024*1,019*1,03*1,031*1,053*1,108 *1,14*1,022*1,004*0,99*0,992*1,023*0,987*1,02) * 100% ) 100 ) * 1303,64грн.) / 100 = 1127 грн. 87 коп. за жовтень 2014 року (з листопада 2014р. по грудень 2015р.) : (1,019*1,03*1,031*1,053*1,108 *1,14*1,022*1,004*0,99*0,992*1,023*0,987*1,02) * 100% ) 100 ) *2896,64грн.) / 100 = 1460 грн. 49 коп. за листопад 2014 року (з грудня 2014р. по грудень 2015р.) : (1,03*1,031*1,053*1,108 *1,14*1,022*1,004*0,99*0,992*1,023*0,987*1,02) * 100% ) 100 ) * 1397,26грн.) / 100 = 665 грн. 24 коп. за грудень 2014 року (з січня 2015р. по грудень 2015р.) : (**1,031*1,053*1,108 *1,14*1,022*1,004*0,99*0,992*1,023*0,987*1,02) * 100% ) 100 ) * 5083,61грн.) / 100 = 2201 грн. 71 коп. Загальна сума компенсації складає 5 455 грн. 31 коп. і саме така сума має бути стягнута з відповідача на кописть позивача. Обговорюючи вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що така шкода позивачеві спричинена, оскільки останній, своєчасно не отримавши спочатку заробітну плату, а потім і остаточний розрахунок, змушений був докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Позивачем доведено, що невиплата йому заробітної плати призвела до моральних страждань та втрати нормальних життєвих звязків. Однак, з урахуванням вимог ст.237-1 КЗпП України\~щодо підстав стягнення моральної шкоди\~\~та ст. 23 ЦК України щодо вимог розумності та справедливості її розміру, суд вважає за необхідне визначити розмір цієї моральної шкоди в розмірі 500 грн., що менше ніж просив позивач. Далі. Оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відповідно ст.88 ЦПК України\~та Закону України «Про судовий збір». Зокрема, за вимогу майнового характеру про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації слід стягнути 903 грн. 41 коп. та за вимогу немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди слід стягнути 487 грн. 20 коп., а всього розмір судового збору складає 1 390 грн. 61\~\~коп. Доводи представника відповідача про те, що вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку, компенсації втрати частини грошових доходів у зв"язку із порушенням строків їх виплати не можуть бути здоволенні судом оскільки позивач пропустив строки звернення до суду не можуть бути прийняті судом до уваги оскільки не грунтуються на вимогах закону. Так, частина 1 ст. 233 КЗпП України встановила, що працівник може звернутися до суду з заявою про вирішення трудового спору в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення наказу про звільнення чи видачі трудової книжки. Частина 2 ст. 233 ЦПК України, у свою чергу, визначила, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Окрім того, у рішенні Конституційного Суду України №4-рп від 22.02.2012 року у справі №1-5/2012 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозв"язку з положеннями ст.ст. 117, 237-1 цього кодексу визначено, що в аспекті цього звернення слід розуміти так, що для звернення працівника до суду із заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільнені сум, фактично з ним розрахувався. З огляду на зазначене та з урахуванням того, що відповідач і на день постановки судового рішення із позивачем не провів остаточного розрахунку, строк звернення до суду для позивача не сплинув. На підставі викладеного,

Outcome: partial