Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

03 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Фермерського господарства "Лайтм", про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування його державної реєстрації, зобов'язання повернути земельну ділянку. В обґрунтування позову вказує, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 10,9796 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кам"янської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225283800-01-008-0031, що підтверджується Державним актом серії ПМ №462440 від 29.12.2012року. До позову позивач додає Договір оренди земельної ділянки від 01.01.2014 року, згідно якого позивач [PERSON] нібито передала відповідачу - ФГ "Лайтм" вищевказану земельну ділянку у платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 7(сім) років;та Акт про передачу та прийом земельної ділянки від 01.01.2015 року. Позивач вказує, що вищевказаний договір оренди та Акт про передачу та прийом земельної ділянки вона не підписувала. Вказує, що підписи від імені [PERSON], розташовані в графі "Орендодавець" Договору оренди земельної ділянки від 01.01.2014 року, та в графі"Земельну ділянку передав" Акту про передачу та прийом земельної ділянки від 01.01.2015 року виконані не [PERSON] , а іншою особою. Та обставина, що позивач не підписувала вищезазначені документи вказує, на її необізнаність з умовами зазначеного договору оренди та відповідно на відсутність її волевиявлення на його укладення, що є прямою підставою для визнання Договору оренди земельної ділянки від 01.01.2014 року недійсним в силу п.3 ст.203,215ЦК України. Позивач просить визнати Договір оренди земельної ділянки від 01.01.2014 року недійсним, скасувати його державну реєстрацію та зобов"язати [PERSON]" повернути позивачу земельну ділянку. 02 грудня 2016 року голова ФГ "Лайтм" подав до суду заперечення на позовну зяву, в якому заперечує проти даного позову, та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, обгрунтовуючи заперечення тим, що позивач підписувала договір в присутності особисто Голови [PERSON]" та свідків. Відповідач вказує, що договірні зобов"язання з боку [PERSON]" виконувались належним чином, орендну плату відповідач сплачував своєчасно та у повному обсязі. 13 січня 2017 року представник позивача надав суду заяву про призначення почеркознавчої експертизи. 23 лютого 2017 року представник відповідача надав суду заяву, в якій надає питання на проведення експертизи. 27 березня 2017 року судом було призначено почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: \~ - чи виконано підпис [PERSON] у договорі оренди земельної ділянки від 01 січня 2014 року після слів «Орендодавець» і в акті про передачу та прийом земельної ділянки від 01 січня 2015 року до даного договору, після слів «Земельну ділянку передав [PERSON]В.» укладений між [PERSON] та ФГ «Лайтм» чи іншою особою? Проведення експертизи доручено Дніпропетровському науково-дослідницькому інституту судових експертиз (м.Дніпро вул. Січеславська Набережна 17, офіс 361), попередити експерта про кримінальну відповідальність у відповідності зі ст.ст. 384, 385 КК України. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились. Заяв про розгляд справи без їх участі суду не надавали. Про причини неявки суд не увідомили. Представник відповідача [PERSON]" проти позову заперечує, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи Софіївської районної державної адміністрації (Відділу реєстраційної служби) в судове засідання не з"явився, заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити із наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 10,9796 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кам"янської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225283800-01-008-0031, що підтверджується Державним актом серії ПМ №462440 від 29.12.2012року(а.с.21). Згідно Договору оренди земельної ділянки від 01.01.2014 року, позивач [PERSON] передала відповідачу - ФГ "Лайтм" вищеназвану земельну ділянку у платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 7(сім) років(а.с.13-17). Згідно наданого суду Акту про передачу та прийом земельної ділянки від 01.01.2015 року, [PERSON] передала внатурі на умовах оренди земельну ділянку площею 10,9796 га, а [PERSON]" в особі голови [PERSON] прийняв земельну ділянку(а.с.18). Судом досліджено висновок експерта №1834-17 за результатами проведення судової печеркознавчої експертизи з фототаблицями, в якому вказано, що підписи від імені [PERSON] у двох примірниках договору оренди земельної ділянки від 01 січня 2014 в графі:"Орендодавець" та підписи від її імені в актах про передачу прийом земельної ділянки від 01 січня 2015 року до даного договору в графах:"Земельну ділянку передав", виконані самою [PERSON](а.с.98-106). Таким чином, беручи до уваги висновок судової почеркознавчої експертизи, підпис в договорі оренди, та в Акті про передачу та прийом земельної ділянки виконаний особисто [PERSON], тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Статтями 14,20 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди укладається у письмовій формі і підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст.16 Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Зазначена норма відповідає принципу свободи договору, передбаченому у ст.6 та ст.627 ЦК України. Крім того, вказані норми кореспондуються із ч. 3ст. 203 ЦК України, що визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Відповідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5-6ст. 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.3ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки обов"язок доказування покладений на сторони, позивач належними та допустимими доказами не довів ті обставини, на які посилався у позовній заяві, підтвердження тому є висновок судової почеркознавчої експертизи, тому правові підстави для задоволення позову відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed