Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач ТзОВ "Кредитні ініціативи" в жовтні 2014 року звернувся в суд з даним позовом до відповідачки [PERSON], вказуючи, що 07.05.2007 року між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк", правонаступником якого було Відкрите акціонерне товариство "Сведбанк", перейменоване в Публічне акціонерне товариство "Сведбанк", та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1907/0507/88-004 (далі кредитний договір), відповідно до умов якого Банк надав позичальникові [PERSON] кредит у сумі 30 000 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 01.09.2014 року має прострочену заборгованість у сумі 58 193, 59 дол.США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 763157,26 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 25155,21 дол.США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 329888,25 грн.; по відсотках 14230,25 дол.США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 186617,09 грн.; заборгованість по пені за останній календарний рік 6111,75 дол.США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 80150,17 грн., а також на те, що внаслідок укладених 28.11.2012 року договорів факторингу між ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та ПАТ "Сведбанк" та між ТзОВ "Кредитні ініціативи" та ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" відбулася заміна кредитора, а саме ТзОВ "Кредитні ініціативи" набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором, позичальником згідно якого є [PERSON], позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 596655,51 грн., а саме заборгованість: за кредитом - 329888,25 грн.; за відсотками 186617,09 грн.; по пені 80150,17 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] подала письмові заперечення проти позову (а.с.80-83, 114), в яких просила у задоволенні позовних вимог відмовити та вказала, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» дійсно було правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», зокрема, щодо майнових прав і обов'язків за кредитним договором № 1907/0507/88-004 від 07.05.2007 року, а відтак мало право укладати договір факторингу від 28.11.2012 року з ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Відповідачка також зазначила, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги за вищевказаним кредитним договором, який також не значиться в реєстрі заборгованостей боржників (додатку до договору факторингу від 28.11.2008 року укладеного між ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та ТзОВ "Кредитні ініціативи"). У ТОВ «Кредитні ініціативи» відсутні правові підстави для набуття прав кредитора за кредитним договором № 1907/0507/88-004 від 07.05.2007 року згідно договорів факторингу, на які посилається позивач, оскільки право вимоги за кредитним договором, де позичальником є фізична особа, не могло передаватись за договором факторингу. Позивачем не було повідомлено її як боржника про переуступлення йому права вимоги та набуття ним прав кредитора за вищевказаним кредитним договором та не надано доказів надіслання такого повідомлення. Вона не мала змоги виконувати свої зобов'язання по кредитному договору, оскільки їй не повідомили нових реквізитів рахунків для сплати заборгованості по кредитному договору. Позивач не надав суду доказів того, що має право здійснювати операцію у валюті. Відповідачка у своїх запереченнях також вказала, що позивачем не надано доказів виконання банком своїх зобов'язань за кредитним договором та доказів на підтвердження наявності та розміру заборгованості за кредитним договором. Представник відповідачки - адвокат Берегуляк В.Ф. подав клопотання (а.с.114), в якому просить застосувати строки позовної давності до зобов'язань, які є простроченими та не виконані відповідачкою відповідно до умов кредитного договору, вказавши, що як видно з матеріалів справи, відповідачка перестала виконувати взяті на себе зобов»язання з 2009 року, а право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Берегуляк В.Ф. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях, які не спростовані позивачем. Також вважає, що позивачем пропущені строки давності звернення до суду з позовом. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, встановив такі факти. 07.05.2007 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 1907/0507/88-004, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі 20 000,00 доларів США на строк з 07 травня 2007 року по 06 травня 2017 року, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, які складають 14% річних та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у встановлені строки (а.с.5-7). Відповідно до п. 8.1 кредитного договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або сплати процентів за користування кредитом Позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої заборгованості. Відповідно до додатку №1 до кредитного договору № 1907/0507/88-004 від 07.05.2007 року, графіку платежів, (а.с.7) банком розраховано з 20 000 доларів США суми платежів, які необхідно сплатити відповідачці за розрахунковий період з 10.06.2007 року по 06.05.2017 року. 21.02.2008 року між Банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору (а.с.8 ), згідно умов якої банк зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі 30 000,00 доларів США на строк з 07 травня 2007 року по 06 травня 2017 року. Також 31.08.2009 року між Банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 2 (а.с.9) до кредитного договору, згідно умов якої позичальник відповідачка зобов'язалась погасити заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів на позичковий рахунок [NUMBER] щомісяця, через касу Банку згідно Додатку №2, що є невід'ємною частиною даного договору, крім випадків, передбачених п.3.8, 3.9 та 5.1.4 даного договору. Додаток №1 до кредитного договору № 1907/0507/88-004 від 07.05.2007 року сторони вважають таким, що втратив чинність. Відповідачка у своїх письмових запереченнях та її представник у судовому засіданні не заперечували факту укладення вищевказаного кредитного договору та отримання кредиту в сумі 30 000 доларів США. ПАТ "Сведбанк" виступає правонаступником всіх прав та зобов'язань АКБ "ТАС-Комерцбанк", що підтверджується статутом ПАТ "Омега Банк", який затверджено протоколом Річних Загальних зборів акціонерів АТ "Сведбанк" № 54 від 29.04.2013 року (а.с. 130-134). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с.59), станом на 01.09.2014 року загальний розмір заборгованості відповідачки [PERSON] за кредитним договором становить 58 193, 59 дол.США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 763157,26 грн. і яка складається з заборгованості: за кредитом - 25155,21 дол.США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 329888,25 грн.; по відсотках 14230,25 дол.США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 186617,09 грн.; заборгованість по пені за останній календарний рік 6111,75 дол.США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 80150,17 грн. Згідно ст.ст. 1054 ч. 2, 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. 28 листопада 2012 року між публічним акціонерним товариством "Сведбанк", яке виступає правонаступником ВАТ "Сведбанк", яке у свою чергу виступає правонаступником АКБ "ТАС-Комерцбанк" (надалі-Банк), та ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (надалі-Фактор) укладено договір факторингу № 15 (а.с.14-27), відповідно до умов якого Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначеними в реєстрі заборгованості боржників, в тому числі щодо заборгованості відповідачки за кредитним договором № 1907/0507/88-004 від 07.05.2007 року, зазначеної в реєстрі заборгованості боржників за № 1-Б (а.с.145). Згідно акту прийому-передачі реєстру заборгованостей боржників за договором факторингу від 28 листопада 2012 року № 15( а.с.39) АТ «Сведбанк» 28 листопада 2012 року передав реєстр заборгованостей боржників ТОВ «ФК «Вектор Плюс». 28.11.2012 року між ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та ТзОВ "Кредитні ініціативи" було укладено Договір факторингу (а.с.28 - 38 ), відповідно до умов якого Клієнт - ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" відступило, а Фактор - ТзОВ "Кредитні ініціативи" набув права вимоги Заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, зазначених в реєстрі Заборгованості Боржників та у Переліку кредитних договорів та Договорів забезпечення, право на вимогу якої належить Клієнту та підставі Документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги Клієнту набуває права Вимоги такої Заборгованості від Боржників та передає Клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну Продажу та в порядку, передбаченому даним Договором (п. 2.1 договору факторингу). Відповідно до п. 2.3 договору факторингу від 28.11.2012 року перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в Дату відступлення, якою є дата укладення цього Договору, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги, Сторони в день укладення цього Договору також складають та скріплюють своїми печатками Акт прийому-передачі Реєстру Заборгованостей, за формою, встановленою в Додатку № 2 до цього Договору. Реєстр Заборгованості Боржників надається Фактору в двох оригіналах, а також в електронному вигляді, за формою, що буде визначена сторонами окремо, про що сторони підписують Акт прийому-передачі, що є Додатком № 5 цього Договору. В судовому засіданні представником позивача додано до матеріалів справи копію вищевказаного Реєстру заборгованостей боржників (а.с. 146), в якому за № 488 значиться ім.»я відповідачки [PERSON] із зазначенням кредитного договору № 1907/0507/88-004 від 07.05.2007 року та суми заборгованості за кредитом - 25 155,21 дол.США, за відсотками - 7 949,82 дол. США, по пені - 8 856,59 дол.США. Загальна сума боргу, що відступається- 41 961,62 дол. США. ТзОВ "Кредитні ініціативи" має статус фінансової установи, про що державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 22.09.2008 року видане свідоцтво про реєстрацію. Згідно з додатком до свідоцтва про реєстрацію від 18.09.2008 року ТзОВ "Кредитні ініціативи" має право здійснювати факторинг без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства (а.с. 45-46). Положеннями ст.ст. 4, п. 1, абз. 11; 5, ч. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" факторинг вважається фінансовою послугою. Право на здійснення операцій з надання фінансових послуг надається фінансовим установам. Відповідно до ст.ст. 1077, ч. 1; 1078, ч. 1 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). В силу ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Частиною 5 ст. 5 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" встановлена спеціальна норма, що регулює виключно порядок надання послуг з факторингу. Вказаною нормою законодавець закріпив, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та цього Закону. Ні Цивільний кодекс України, ні Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" не встановлюють жодних обмежень стосовно складу осіб, по відношенню до яких може здійснюватися відступлення права вимоги. Законодавець не виключає безпосередньо фізичних осіб з переліку осіб, що беруть участь у фінансовій операції факторингу. З огляду на вищенаведене суд вважає, що ТзОВ "Кредитні ініціативи" є фінансовою установою, має право здійснювати факторингові операції, а тому на момент укладення договору факторингу від 28.11.2012 року в позивача були правові підстави для набуття прав кредитора за вищезгаданим кредитним договором. Згідно ч.1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Відповідачка у своїх письмових запереченнях стверджувала, що вона не отримувала повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові. Виходячи із змісту вищенаведеної статті 1082 ЦК України виконання боржником грошової вимоги факторові звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. Отже, відповідно до вищенаведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора. Однак, відповідачка [PERSON] не надала суду доказів про погашення заборгованості за кредитним договором первинному кредитору - ПАТ "Сведбанк", яке виступає правонаступником АКБ "ТАС-Комерцбанк", або про те, що вона вимагала від фактора надання їй в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Враховуючи, що укладені договори факторингу є чинними, ТзОВ "Кредитні ініціативи" набуло права вимоги до відповідачки за кредитним договором в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі права вимоги, що виникають після відступлення права вимоги, зокрема і право нараховувати проценти за користування кредитом та нараховувати штрафні санкції за невиконання умов кредитного договору (п. 2.1 договору факторингу від 28.11.2012 року, а.с.30). При цьому суд не бере до уваги заперечення відповідачки з приводу відсутності в позивача права на здійснення валютних операцій, оскільки здійснення позивачем розрахунку заборгованості в доларах США із зазначенням еквіваленту в грошовій одиниці України за курсом на час відступлення права вимоги, само по собі не є валютною операцією і вимогою про погашення кредитної заборгованості в іноземній валюті. Згідно ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідачка не надала суду жодних доказів на підтвердження заперечень проти позову, які повністю спростовані дослідженими у судовому засіданні доказами . Представник відповідачки подав письмове клопотання, в якому просить застосувати позовну давність. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Умовами кредитного договору (п. 3) визначено обов'язок [PERSON] здійснювати повернення кредиту (основної суми, процентів тощо) частинами: з «1» до «10» числа кожного місяця та встановлено самостійну відповідальність за невиконання кожного із цих зобов'язань, а тому з урахуванням наведених норм початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах№ 6-116цс13 від 6 листопада 2013 року та № 6-160цс14 від 19 листопада 2014 року). На підставі заяви про застосування позовної давності (за умови, що зміст спірних правовідносин не передбачає збільшення тривалості позовної давності порівняно із загальним строком) кредитна заборгованість підлягає стягненню лише за останні три роки перед зверненням кредитора до суду. Згідно витягу із Реєстру заборгованостей боржників № 1-Б від 28 листопада 2012 року розмір невиконаних відповідачкою грошових зобов'язань за кредитним договором на момент переходу прав до нового кредитора становив 41 961,62 дол.США, з яких: 25 155,21 дол.США тіло кредиту, 7 949,82 дол. США - проценти, 8 856,59 дол.США - пеня (а.с.146). Доданий ТзОВ «Кредитні ініціативи» до позову розрахунок боргу відповідача станом на 01 вересня 2014 року (а. с. 18) містить загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 58 193,59 доларів США, що еквівалентно 763 157 грн 26 коп., із яких: заборгованість за основною сумою - 25 155,21 доларів США, що еквівалентно 329 888 грн. 25 коп.; проценти - 14 230,25 доларів США, що еквівалентно 186 617 грн.09 коп.; пеня - 18 808,13 доларів США, що еквівалентно 246 651 грн 92 коп. Заявлена сума боргу скоригована з урахуванням спливу строків давності за вимогами про стягнення пені, оскільки позивач просить стягнути з відповідачки пеню, нараховану за останніх 12 місяців перед зверненням до суду в сумі 80 150,17 грн. Позивачем не надано жодних доказів щодо того, коли відповідачкою здійснено останній платіж на погашення заборгованості та належного розрахунку заборгованості за цей період. Як видно із наданого позивачем розрахунку (а.с.58) та графіку погашення заборгованості (а.с.137-138), відповідачка з березня 2009 року перестала сплачувати чергові платежі. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Однак, позивачем також не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в даному випадку мало місце переривання перебігу позовної давності відповідачкою. З огляду на наведене, враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 24 жовтня 2014 року, про що свідчить дата штампу відділення зв»язку на конверті, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки в користь позивача заборгованість з урахуванням початку перебігу позовної давності за кожен черговий платіж за умовами кредитного договору з часу звернення позивача до суду з позовом, а саме з листопада 2011 року, в сумі 16 932,00 долари США, що згідно курсу НБУ на день розрахунку заборгованості (01.09.2014 року) становило 222 048 грн. 15 коп. До решти заборгованості за тілом кредиту слід застосувати позовну давність. З тих же підстав слід застосувати позовну давність до вимог позивача про стягнення відсотків. Однак, із наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо встановити, за який період нараховано відсотки, а розрахунку заборгованості відповідачки по відсотках, зробленого в межах трирічного строку звернення до суду позивач не надав. Тому позовні вимоги в цій частині слід також задовольнити частково та виходячи з доказів, наданих позивачем, а саме розрахунку заборгованості (а.с.59) стягнути з відповідачки в користь позивача заборгованість за відсотками за період з 01.12.2012 року по 01.09.2014 року в сумі 6280,43 доларів США, що згідно курсу НБУ на день розрахунку становило 82 362 грн. 27 коп. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачки нарахованої пені, слід зазначити наступне. Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України ). Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. Частиною 3 ст.549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Кредитним договором (п. 8.1) сторони передбачили, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або сплати процентів за користування кредитом Позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої заборгованості. Таким чином розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися лише у національній валюті України - гривні. При цьому у національній валюті пеня повинна обчислюватись за кожен місяць прострочення і переводитись у гривню на час прострочення, а не на кінцевий строк нарахування пені, що значно впливає на кінцеву суму у зв'язку із зміною курсу іноземної валюти. Крім того, стягнення неустойки ( штрафу, пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду у межах строку позовної давності за основною вимогою. Тобто, включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги не ґрунтується на вимогах закону. Оскільки з урахуванням вищенаведених вимог закону позивачем не нарахована заборгованість відповідачки по пені, яка, як видно з наданого розрахунку, визначена в доларах США, в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідачки нарахованої пені за кредитним договором слід відмовити за недоведеністю. На підставі викладеного, а також ст.ст. 256-258, 260, 261, 263, 264, 266, 267, 526, 530, 533, 549, 610 - 612, 1050, 1054, 1077, 1078, 1081. 1082 ЦК України,

Outcome: partial