Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

22 січня 2021 року у зазначеній вище справі постановлено рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", код ЄДРПОУ 14360570, рах. № [NUMBER] , МФО 305299, заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.03.2012 по непогашеному тілу кредита в сумі 6000 грн. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , на користь акціонерного товариства комерційного банку " Приватбанк ", код ЄДРПОУ 14360570, рах. № [NUMBER] , МФО 305299, судові витрати по оплаті судового збору в сумі 106,77 грн. В зазначеному рішенні судом не вирішувалось питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу. Так, 27 січня 2021 року до Соснівського районного суду м. Черкаси звернулася адвокат відповідача - Манзар Т.В. із заявою про винесення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу адвоката з АТ КБ «Приватбанк». В заяві адвокат відповідача [PERSON] - Манзар Т.В. просить суд винести додаткове рішення, яким стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. Представником АТ КБ «Приватбанк» до суду скероване клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, у якому зазначено про не співмірність заявленої суми правничої допомоги зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг. Просили зменшити розмір судових витрат, понесених [PERSON] на правничу допомогу. Відповідно до статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. 2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. 3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. 4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. За таких обставин, суд вважає за необхідне викликати сторони в судове засідання для вирішення цієї заяви. Адвокат відповідача Манзар Т.В. в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву, у якій просила розглядати заяву про ухвалення додаткового рішення без її участі та участі відповідача, заяву підтримала та просила її задовольнити у повному обсязі. Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Вказала, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.01.2021 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 6000 грн. Тому сума судових витрат на професійну правничу допомогу 15000 грн. становить 250% від суми задоволених позовних вимог. Розмір таких витрат не є обґрунтованим та пропорційним до предмета судової справи, з урахуванням ціни позову та відповідно до ухвали суду справа визначена як проста та розглядалася у порядку спрощеного провадження. Вважає, що відшкодування понесених відповідачем правничої допомоги у розмірі 15000 грн. не відповідає критеріям розумності, співмірності та справедливості і підлягає зменшенню. Розглянувши заяву та дослідивши матеріали цивільної справи судом встановлено наступне. Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України). Так, ч.1 ст.15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Частинами 1, 2, 3, 4 ст.137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 2 ст.141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст.141 ЦПК України). Так, відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що відповідачем понесені судові витрати на надання правової допомоги. З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів відповідача під час судового розгляду справи судом першої інстанції здійснювала адвокат Манзар Тетяна Володимирівна, яка на підтвердження повноважень представника надала суду ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СА № 1005718, виписаний на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 47 від 20.08.2020 року, який підписано сторонами: клієнтом [PERSON] та адвокатом Манзар Т.В., а також копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 05.03.2014 року. Як встановлено в ч. 4 ст. 58 ЦК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Таким чином, повноваження адвоката Манзар Т.В., як представника відповідача підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством, - ордером. Подання суду інших документів з цією метою не передбачене. Наявні у справі документи безперечно свідчать про те, що Манзар Т.В. брала участь у розгляді справи як адвокат на підставі договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) № 47 від 20.08.2020 року, укладеного з відповідачем [PERSON] . При цьому, жодних підстав стверджувати про те, що правова допомога адвокатом Манзар Т.В. надавалась відповідачу на безоплатній основі, не встановлено. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвокатом надано Договір про надання правової допомоги № 47 від 20.08.2020, укладений між адвокатом Манзер Тетяною Володимирівною та [PERSON] ., Додатковий договір від 26.01.2021 до договору № 47 від 20.08.2020, Акт № 1 прийому наданих послуг від 26.01.2021 до договору про надання правової допомоги № 47 від 20.08.2020, відповідно до яких розмір послуг адвоката склав 15000 грн. Відповідно до квитанції № 1, [PERSON] 26 січня 2021 року сплачено адвокату Манзар Т.В. 15000 грн. Представником відповідача зазначено, що на надання юридичних послуг адвокатом витрачено шість годин, де кожна година становить 2500,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Згідно зі ст.ст.133,137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Оформленими у встановленому законом порядку документами, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, є квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки. Згідно з п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч.ч.5 та 6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги. Беручи до уваги зазначене вище, а також прийняте у цій справі рішення, суд доходить висновку, що з позивача на користь відповідача необхідно стягнути судові витрати за надання правової допомоги. Дослідженими у судовому засіданні доказами надання [PERSON] професійної правничої допомоги, у відповідності до вимог ст.ст.137, 141 ЦПК України, розмір витрат, на думку суду, є неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, в зв`язку з чим заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню в цій частині вимог, а саме 4000,00 грн. У зв`язку з тим, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволені частково, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України до стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3800 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги вищевказане,

Outcome: approved