Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] державний університет внутрішніх справ звернулись до суду з позовом до [PERSON], в якому просять стягнути з відповідача на їх користь витрати на навчання в сумі 18247,55 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. Свої вимоги мотивували тим, що відповідач відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію», з 15.08.2016 року до 19.05.2017 року навчався в [PERSON] державному університеті внутрішніх справ. Також в позові зазначили, що між [PERSON], позивачем, та Головним Управлінням Національної поліції в Одеській області 15.08.2016 року було укладено Контракт про здобуття освіти в Університеті терміном на три роки . Далі в 2016 році наказом ректора [PERSON] державного університету внутрішніх справ від 15.08.2016 №126о/с [PERSON] було зараховано курсантом університету та поставлено на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового забезпечення. Наказом ректора [PERSON] державного університету внутрішніх справ від 19.05.2017 року № 112 о/с, курсанта [PERSON] відраховано з університету та звільнено з органів поліції на підставі пункту 7 частини п 1 статті 77 закону України "Про національну поліцію" за власним бажанням. Таким чином [PERSON] достроково розірвав контракт за власним бажанням, а тому відповідно має місце дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі через небажання продовжувати навчання. Відповідно до вимог Контракту, ч.4 ст.74 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі через небажання продовжувати навчання. Через відсутність інформації від відповідача у справі про можливість добровільного відшкодування заборгованості після надіслання на адресу проживання останньої повідомлень про таку можливість, та через невиконання взятих на себе зобовязань з добровільного погашення зазначеної заборгованості, просять суд стягнути з відповідача витрати на\~навчання в\~сумі 18247,55\~грн,\~а також\~витрати по\~сплаті судового\~збору в\~сумі 1762,00\~грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшло поштове повідомлення з відміткою про невручення [PERSON] судової повістки з копіями відповідних документів. Судова повістка надсилалась відповідачу в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, на адресу місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~постановити заочне рішення, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. В порядку ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, хоча відповідач був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином. Відповідно до \~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~\~ ч.1ст.6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд\~ його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. [PERSON] відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію», з 15.08.2016 року до 19.05.2017 року навчався в [PERSON] державному університеті внутрішніх справ. На виконання вимог ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію», Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, затвердженого наказом МВС України № 150 від 14.05.2007, між Відповідачем - [PERSON], Позивачем, та Головним Управлінням Національної поліції в Одеській області 15.08.2016 було укладено Контракт про здобуття освіти в Університеті (далі - Контракт), копія якого додається терміном на три роки. У 2016 році наказом [PERSON] державного університету внутрішніх справ від 15.08.2016 року №126о/с [PERSON] було зараховано курсантом університету та поставлено на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового забезпечення. Наказом ректора [PERSON] державного університету внутрішніх справ від 19.05.2017 року № 112 о/с, за результатами проведення службового розслідування за рапортом на звільнення за власним бажанням курсанта [PERSON] було відраховано з університету та звільнено з органів поліції на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію". Особа, що отримує освітні послуги, згідно п.п. 2.3.2., 2.3.6. Контракту, зобов'язана сумлінно ставитися до навчання, у повному обсязі виконувати навчальний план, оволодівати теоретичними знаннями і практичними навичками, а також у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі, за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Так на [PERSON]\~за період\~навчання з\~15.08.2016\~року по\~19.05.2017\~року ,\~МВС України\~через Університет\~ витрачено\~ бюджетні\~кошти в розмірі 18247,55 грн. Відповідно до вимог Контракту, встановлено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі через небажання продовжувати навчання. Про зазначені норми було також ознайомлено батьків курсанта, про що свідчать підписи останніх під заявою про надання згоди на укладання їх сином, [PERSON], договору про підготовку фахівця в університеті. На адресу [PERSON] позивачем направлялись повідомлення про добровільне відшкодування зазначеної заборгованості, однак відповідач в добровільному порядку суму заборгованості не сплатив. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 ч. 1 ст. 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 ч. 1 ст. 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною 5 ст. 74 вище зазначеного закону передбачено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Відповідно до\~Порядку відшкодування\~особами витрат,\~повязаних з\~їх утриманням\~у вищих\~навчальних закладах\~Міністерства внутрішніх\~справ України,\~затвердженої постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~01.03.2007\~року №313\~(що\~був чинним\~з моменту\~набрання чинності\~Законом України\~«Про Національну\~поліцію» і\~до моменту\~прийняття 12.04.2017\~року Кабінетом\~Міністрів України\~постанови №\~261\~про затвердження\~нового Порядку\~відшкодування особами\~витрат,\~повязаних з\~їх утриманням\~у вищих\~навчальних закладах\~із специфічними\~умовами навчання,\~які здійснюють\~підготовку поліцейських),\~передбачено обов'язковість\~відшкодування особами,\~які навчалися\~за державним\~замовленням у\~вищих навчальних\~закладах МВС,\~витрат,\~пов'язаних\~з їх\~утриманням у\~таких закладах,\~у разі:\~1)\~дострокового розірвання\~договору про\~підготовку фахівця\~у вищому\~навчальному закладі\~МВС через\~небажання продовжувати\~навчання або\~недисциплінованість.\~Відшкодування здійснюється\~в розмірі\~фактичних витрат,\~пов'язаних\~з:\~грошовим,\~продовольчим і\~речовим забезпеченням;\~оплатою комунальних\~послуг і\~вартості спожитих\~енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. Згідно з вищезазначеними нормативно-правовими актами, Наказу МВС від 15.02.2002 року № 148 «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про формений одяг осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців спеціальних моторизованих військових частин міліції внутрішніх військ МВС та осіб начальницького складу міліції» від 17.11.2001 року № 1515, Постанови Кабінету Міністрів України «Про формений одяг працівників міліції» від 14.08.2013 № 594, Постанови Кабінету Міністрів від 29.03.2002 року № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального звязку та захисту інформації», та Наказу від 16.07.2007 року № 419/831/240/605/537/219/534 «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах», на [PERSON] за період з 15.08.2016 року по 19.05.2017 року , МВС України через Університет фактичну) витрачалися бюджетні кошти. Відповідно до норм ст. 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України», навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України, таким чином, Університет є структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ. В статуті Університету, затвердженому наказом МВС України від 15.05.2012 року № 429, також зазначається, що Університет діє у складі Міністерства внутрішніх справ України та підпорядковується йому. Університет, як розпорядник бюджетних коштів згідно із нормами бюджетного законодавства, для виконання своїх обовязків по договору, здійснювало фактичні витрати бюджетних коштів з утримання відповідача. Отже, Університет як структурний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України, у разі невиконання договірних відносин, з боку курсантів або молодих фахівців, випускників ВНЗ, звертається до суду для відшкодування бюджетних коштів, які виділялися з державного бюджету і були витрачені на їх утримання. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. В силу положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд, дослідивши та давши оцінку заявленим позовним вимогам щодо їх законності та обгрунтованості, прийшов до висновку, що вони підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Судом достовірно встановлено, що в період проходження навчання за контрактом в [PERSON] державному університеті внутрішніх справ, [PERSON] було відраховано з університету на підставі невиконання вимог Контракту, а саме п.п. 2.3.1, 2.3.2., 2.3.6 п. 2.З., а також порушення п. 3 Контракту, в якому передбачені підстави на відшкодування витрат на підготовку, а саме дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладів МВС Україні у звязку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни. Понесені закладом витрати на навчання курсанта в [PERSON] університеті внутрішніх справ обґрунтовані та складають 18247,55 грн. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладених між сторонами договорів та нормами чинного законодавства України і підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, з [PERSON] на користь Державного бюджету на рахунок [PERSON] державного університету внутрішніх справ слід стягнути витрати на навчання в сумі 18247,55 грн, в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1762,00 грн. На підставі ч. 1 ст.530, 629 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved