Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність та усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом виселення. Позов мотивує тим, що 16.03.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11129041000, відповідно до умов якого останній отримав кошти в розмірі 50 348 швейцарських франків під 8,9 % річних строком до 16.03.2028 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 16.03.2007 року між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, банку передано в іпотеку нерухоме майно, а саме - квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS], та належить [PERSON] на праві приватної власності. Оскільки, позичальник [PERSON] свої зобов'язання по договору належним чином не виконав, то у нього утворилась заборгованість перед банком, що в загальній сумі становить 428497 грн. 08.12.2011 року ПАТ "УкрСиббанк" передало право вимоги за кредитними договорами ПАТ "Дельта Банк" відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі і за кредитним договором укладеним з відповідачем [PERSON] Таким чином, ПАТ "Дельта Банк" набуло усіх прав та підстав для стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] А тому, просив суд в рахунок стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за іпотеко держателем ПАТ "Дельта Банк" права власності на предмети іпотеки; зобов'язати Державну реєстраційну службу здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру за ПАТ "Дельта Банк"; припинити право власності іпотекодавця на іпотечне майно, виселити відповідача та осіб, які з ним зареєстровані з вищезазначених квартир та стягнути судові витрати у справі. В ході розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги з посиланням на те, що 16.03.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено ще один кредитний договір № 1112910200, відповідно до умов якого останній отримав кошти в розмірі 31 000 швейцарських франків під 9,90 % річних строком до 16.03.2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором 16.03.2007 року між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, банку передано в іпотеку нерухоме майно, а саме - квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS], та належить [PERSON] на праві приватної власності. У зв'язку з зазначеним, розмір заборгованості по кредитних договорах становить 1234297 грн. 87 коп. , та просить звернути суд на іпотечне майно, припинити право власності іпотекодавця на іпотечне майно та визнати за банком права власності на дане майно. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, та подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, а подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 16.03.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11129041000, відповідно до умов якого останній отримав кошти в розмірі 50 348 швейцарських франків під 8,9 % річних строком до 16.03.2028 року. 16.03.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено ще один кредитний договір № 1112910200, відповідно до умов якого останній отримав кошти в розмірі 31 000 швейцарських франків під 9,90 % річних строком до 16.03.2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань за даними кредитними договорами 16.03.2007 року між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, банку передано в іпотеку нерухоме майно, а саме - квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS], та належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до п. 1.1 договору іпотеки, ринкова вартість предмета іпотеки, а саме квартири [ADDRESS], згідно звіту суб'єкта оціночної діяльності та/або за домовленістю сторін, становить 243 758 грн. та квартири [ADDRESS], згідно звіту суб'єкта оціночної діяльності та/або за домовленістю сторін, становить 207 292 грн. Згідно п. 4 договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором; у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати предмета іпотеки; в інших випадках відповідно до діючого законодавства. Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку»; з інших, передбачених законодавством України, підстав. Право визначення підстави та способи звернення стягнення належить іпотекодержателю. Звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду та/або виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до чинного законодавства України. Звернення стягнення на предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору та відповідно до Закону України «Про іпотеку». Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року ПАТ "УкрСиббанк" відступило, а ПАТ "Дельта Банк" прийняло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту укладеного з відповідачем [PERSON] Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що позичальник [PERSON], порушуючи умови кредитного договору, свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, а тому у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість розмірі 1134393 грн. 11 коп. Відповідно до ст. ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до п. п. 38, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку. Оскільки за кредитним договором, укладеним між позивачем і відповідачем забезпеченим іпотечним договором, утворилася заборгованість внаслідок порушення умов кредитного договору, виникає необхідність захисту права позивача шляхом звернення стягнення на предмет іпотечного договору в рахунок погашення заборгованості. Станом на 24.04.2014 року заборгованість по кредитному договору складає 1134393 грн. 11 коп. Однак, з 03 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до ст. 1 якого, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] задоволені бути не можуть, оскільки предметом позову є майно, яке підпадає під дію мораторію. Що ж стосується вимоги про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], то позовні вимоги позивача в цій частині підлягають до задоволення. Позовних вимог про стягнення боргу за кредитним договором позивачем не заявлялося. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial