Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що що ТОВ "Таліон Плюс" звернулось до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни із заявою про примусове виконання виконавчого напису №89096 від 31.10.2020 року виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем. При цьому, сам нотаріальний напис № 89096 позивачу надано не було. 15.02.2021 позивач звернувся з адміністративним позов до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни про визнання протиправними та скасування постанов. 24.03.2021 рішенням Харківського окружного адміністративного суду мої позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маткової Марії Вікторівни про відкриття виконавчого провадження №64035860 від 06.01.2021. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маткової Марії Вікторівни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.01.2021 у виконавчому провадженні № 64035860. Вважає, що вищезазначений виконавчий напис не підлягає виконанню так як він вчинений з порушенням діючого законодавства, оскільки при його вчиненні нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив норми закону. Крім того, відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18.02.2021 № 1, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства, грубими порушеннями закону, які завдали шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, за умови, що такі порушення встановлені рішеннями судів, а також набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій, Міністерством юстиції України анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 26.12.2011 за № 8679 на ім`я [PERSON] . Даний факт дає всі підстави вважати, що документи для вчинення виконавчого напису не були надані нотаріусу, оскільки на звернення позивача до Житомирського обласного державного нотаріального архіву щодо надання копії нотаріальної справи та документів, які були надані нотаріусу для вчинення нотаріального напису, він отримав відповідь, що [PERSON] не здавав до архіву такої справи. [PERSON] нотаріус, котрий без достатніх юридичних підстав вчиняв виконавчі написи, не маючи для цього необхідних документів - працював на колекторів. Зловживав нормами права, вчиняв виконавчі написи, котрі потім скасовувалися в суді. Зокрема, він вказує у виконавчому написі, що керується ПКУ №1172 від 29 вересня 1999 року, в той же час жодних документів, необхідних для того, щоб вчинити виконавчий напис нотаріусу, за вимогами цієї Постанови, колектори не надають, бо вони таких документів не мають. У даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Виходячи з цього, вважає, що нотаріусу не було надано всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості, про що свідчить анулювання його свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю за неодноразові порушення законодавства саме в цій категорії справ, а також те, що ним не передано до нотаріального архіву справу про вчинення нотаріального напису № 89096. Таким чином, оскільки, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом, існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, розмір заборгованості за кредитним договором, який значиться на виконавчому написі нотаріуса викликає сумнів щодо правильності нарахування кредитної заборгованості, вважає, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 31.10.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 89096 необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. На підставі вищевикладеного, просить визнати виконавчий напис № 89096 від 31.10.2020р., що видав приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Талион Плюс» заборгованості в розмірі 14473,50 грн., таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Талион Плюс» судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп., судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн. 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.00 коп. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в наданій суду заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач\~ Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», треті особи приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М.В., приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомили. Згідно до положення ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового\~процесу зобов`язані\~повідомляти суд\~про причини\~неявки у\~судове засідання.\~У разі\~неповідомлення суду\~про причини\~неявки вважається,\~що учасники\~судового процесу\~не з`явилися\~в судове\~засідання без\~поважних причин. Відповідно до\~ч.4\~ст.\~223\~ЦПК України,\~у разі\~повторної неявки\~в судове\~засідання відповідача,\~повідомленого належним\~чином,\~суд вирішує\~справу на\~підставі наявних\~у ній\~даних чи\~доказів (постановляє\~заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, суд доходить до такого. 31.10.2020 був вчинений виконавчий напис Горай Олегом Станіславовичем, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу, про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 125173013 від 11.11.2019, укладеним з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», правонаступником усіх\~прав та\~обов`язків,\~на підставі\~Договору відступлення\~прав вимоги\~за кредитними\~договорами 28/1118-01\~від 28.11.2018\~є ТОВ\~«Таліон Плюс»,\~заборгованість за кредитним договором № 125173013 від 11.11.2019. Стягнення заборгованості проводиться за період з 17.03.2020 по 20.10.2020. Сума заборгованості складає 13 273,50 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3499,75 гривень, прострочена заборгованість за несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 6249,25 гривень, строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 3524,50 гривень.\~За вчинення\~виконавчого напису\~нотаріусом на\~підставі статті\~31\~Закону України\~«Про нотаріат»\~стягнуто плати\~із стягувача,\~в розмірі\~1200\~гривень,\~які підлягають\~стягненню з\~боржника на\~користь стягувача. Загальна сума,\~що підлягає\~стягненню \~14473,50\~гривень. Зареєстровано в реєстрі за № 89096. 06.01.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною відкрите виконавче провадження ВП № 64935860 з примусового виконання Виконавчого напису № 89096 виданого 31.10.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з боржника, яким є [PERSON] на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованості в розмірі 14473,50 гривень. За загальними правилами ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених у ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), зазначають на те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Так, відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" від 2 вересня 1993 року № 3425-XII та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595(далі Порядок № 296/5). Пунктом 19 ст. 34 Закону № 3425-XII визначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачена Главою 14 Закону № 3425-XII та Главою 16 розділу ІІ Порядку. За статтею 87 Закону № 3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі Перелік №1172). У статті 88 Закону № 3425-XII визначені умови вчинення виконавчих написів, за якими нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зазначені умови вчинення виконавчого напису також містяться і в пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172. При цьому цей Перелік № 1172 не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі № 3425-XII та Порядку № 296/5. В подальшому, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Цією постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" Переліку № 1172 та доповнено його новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Дана постанова надала право нотаріусу вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, вказану постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін, а Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Отже, чина редакція Переліку № 1172 передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Матеріали справи свідчать, що нотаріально посвідчений договір між сторонами не укладався. Не зважаючи на відсутність оригіналу нотаріально посвідченого договору та те, що судовим рішенням 22 лютого 2017 року були скасовані зміни до Переліку № 1172 в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, третя особа Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович вчинив виконавчий напис на підставі договору позики, який не є нотаріально посвідченим договором, не забезпечений іпотекою. Крім того, нотаріусом не було дотримано вимог законодавства щодо наявності безспірної заборгованості. З договору споживчого кредиту та заяви про вчинення виконавчого напису неможливо встановити наявність безспірної заборгованості, оскільки, ці документи не відображають інформацію щодо здійснення боржником останньої оплати по кредиту, не містять відомостей, яким саме чином нараховувались відсотки за користування кредитними коштами, з них не можливо встановити дійсний розмір заборгованості. Фактично нотаріус не мав достовірної та повної інформації щодо заборгованості боржника. При цьому, відповідно до п.п. 2.3. Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. У порядку ст. 81 ЦПК України відповідачем ТОВ «Таліон Плюс» не було надано доказів про отримання позивачем [PERSON] письмової вимоги (повідомлення) про усунення порушень основного зобов`язання. Таким чином, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Щодо вимог позивача про стягнення на його користь з відповідач витрат на правничу допомогу, суд доходить до наступного. Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ,4 ,5\~ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Між позивачем та адвокатом Литвиновою Г.В. 06.05.2021 укладено договір про надання правової допомоги № 144. Згідно додаткової угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги № 144 від 06.05.2021, сторони за цією угодою домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правової допомоги становить 1000 гривень. Відповідно до платіжного доручення № Р24АР24А1176416501С9333 від 06.05.2021, позивачем [PERSON] було сплачено адвокатський гонорар у розмірі 1000 гривень. Враховуючи вище викладене, суд вважає достатньою та обґрунтованою суму витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 гривень, що є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а тому на підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати за надання професійної правничої допомоги. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved