Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо малолітнього [PERSON], [INFO]. В обґрунтування свого позову вказала, що вона, [PERSON], перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, [PERSON], з 15 жовтня 2011 року. Від шлюбу вони мають малітнього сина: [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя з відповідачем у них не склалось і рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 листопада 2014 року їх з відповідачем шлюб було розірвано У зв'язку з тим, що відповідач не виконував своїх обов'язків щодо матеріального утримання дитини, вона вимушена була звернутись до суду з позовом про стягнення з нього аліментів. Так, 19 травня 2014 року Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів прибутку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином віку повноліття. Виконавчий лист був пред'явлений нею до виконання у передбаченому законом порядку. З моменту припинення шлюбних відносин, відповідач не виконує і свої батьківські обов'язки по відношенню до сина, дитиною не опікується, не цікавиться його життям та розвитком, не приймає участі у житті сина, його зовсім не цікавлять потреби та інтереси дитини. Навіть після винесення рішення судом про стягнення аліментів, відповідач матеріальним забезпеченням дитини не займається, у зв'язку з чим в період з 02 квітня 2014 року по 30 вересня 2018 року сума заборгованості по аліментам складає 56389,91 грн., яку він не має наміру виплачувати і не приховує свої наміри. Відповідач жодного разу не прийшов відвідати сина, жодного разу не поцікавився його життям та розвитком, він повністю звільнив себе від будь-яких батьківських обов'язків щодо сина, в тому числі і щодо матеріального утримання дитини. Син, з моменту припинення між нею і відповідачем сімейних відносин, з батьком не бачиться. 29 серпня 2016 року Дніпровським районним судом міста Дніпродзержинська винесено ухвалу про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 164 КК України. Син [PERSON] за станом здоров'я потребує оздоровлення, в тому числі і за межами України, і вона не бажає, щоб при вирішенні питання виїзду сина, треба було розшукувати та просити дозволу відповідача, якому доля сина байдужа. Відношення відповідача до сина [PERSON], невиконання ним своїх батьківських обов'язків, не залишає сподівань на те, що коли-небудь він проявить батьківські почуття по відношенню до дитини. Всі батьківські почуття відповідача взагалі невільовані і вона вже не баче сенсу звертатись до його розуму та совісті, тому необхідно вирішити питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав. У зв'язку з тим, що відповідач самоусунувся від виховання та утримання свого сина [PERSON], а його відношення до своїх батьківських обов'язків виключає його участь у житті малолітньої дитини, вважає, що [PERSON] може бути позбавлений батьківських прав щодо [PERSON] [PERSON], [INFO]. Вона, як мати, в свою чергу, робить все можливе для того, щоб виховати дитину гідною людиною, має почуття відповідальності за сина, котрого бажає та може виховувати у нормальних умовах, в піклуванні та любові. У [PERSON] хороші побутові умови, він відвідує дошкільний заклад, займається оздоровленням та вихованням дитини, і надалі буде робити все можливе для того, щоб син міг жити повноцінним життям. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.01.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрито провадження по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення рішення. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, про що вказав у заяві. Просить розглянути справу у його відсутність та не заперечує проти винесення рішення по справі. Третя особа- Орган опіки та піклування в особі Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради, в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за відсутністю їх представників (а.с.30). Також надали на адресу суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO] (а.с.31-32). Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 15 жовтня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської облсті від 12 листопада 2014 року - було розірвано (а.с.12,13). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10.05.2013 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 276, батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с. 11). Згідно виконавчого листа виданого на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.05.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів прибутку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином віку повноліття, починаючи з 02 квітня 2014 року.(а.с.15). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 09.06.2017 року Дніпровським районним у місті Кам'янське відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 191, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на "[PERSON]". (а.с.17) Згідно копії довідки ТОВ «ЄРЦ КП» про реєстрацію та склад сім'ї № 1/35417 від 19.11.2018 року, неповнолітній син - [PERSON], [INFO] мешкає разом з матір'ю - [PERSON] (а.с.14). Згідно довідки про заборгованість по аліментам [PERSON] має заборгованість по аліментам, відповідно до середньої заробітної плати по місту за період з 02.04.2014 року по 30.09.2018 роки в розмірі 56389,91 гривень.(а.с.16). Згідно висновку органу опіки та піклування - адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], взявши до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 13.02.2019 року, захищаючи інтереси малолітньої дитини, вважають доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 31-32). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно п. 2 ч.1 ст.164 цього Кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування всіх обставин справи. У пункті 16 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із вимогами ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ст. 214 СК України, ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" органами опіки та піклування є державні органи адміністрації районів, районів в містах Києві та Севастополі, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно із роз'ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 року "Про внесення змін до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав" висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Таким чином, виходячи з встановлених в судовому засіданні фактів, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги фактичне визнання відповідачем пред'явлених позовних вимог, що не суперечить зібраним по справі доказам, суд вважає, що з боку позивача доведено той факт, що [PERSON] тривалий час з сином не бачиться, його вихованням не займається, життям дитини не цікавиться, та не приділяє щонайменшої батьківської турботи по відношенню до свого малолітнього сина. Відповідно до ст. 13, 141 ЦПК України судові витрати залишити за рахунок позивача.

Outcome: approved