Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Заявник звернувся до суду і вказує, що 02.03.1988 року, працюючи фуражиром у колгоспі "Комуніст" (правопопередник КСП "Комуніст"), при падінні на території ферми отримав виробничу травму - закритий компресійний перелом хребта. Після лікування, з 24.08.1988 року по 25.11.1988 року був переведений на легку роботу, яка не пов'язана з довготривалою ходою і підняттям тяжкого. З початку 2000-х років наслідки травми далися взнаки, стверджує позивач, і його стан здоров'я значно погіршився - в результаті перелому утворився остеохондроз і деформуючий спондилезм хребта з больовими симптомами, внаслідок чого він втратив працездатність і за висновком МСЕК від 23.05.2001 року йому встановлено 2 групу інвалідності, але від загального захворювання. Позивач вказує, що для переосвідчення інвалідності, отриманої в результаті виробничої травми, він почав збирати відповідні документи, та з'ясувалося, що юридичну особу - роботодавця ліквідовано, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб проведено відповідну державну реєстрацію. Позивач зазначає, що згідно з п.23 Порядку проведення розслідування і ведення обліку нещасних випадків,професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 року № 1232, що, на його думку, кореспондується зі ст.ст. 256 - 259 ЦПКУ в разі ліквідації підприємства - роботодавця факт нещасного випадку на виробництві встановлюється в судовому порядку, якщо це потрібно для отримання допомоги по загальнообов'язковому соціальному страхуванню. Позивач стверджує, що відповідно до Інструкції про порядок застосування Правил відшкодування підприємствами, установами і організаціями шкоди, спричинених робітникам і службовцям каліцтвом або ушкодженням здоров'я, пов'язаного з виконанням ними трудових обов'язків, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР і президії ВЦСПС від 13.02.1985 року № 50/П-2, у разі якщо нещасний випадок стався на території підприємства, то він має статус виробничої травми з усіма наслідками, передбаченими законодавством про охорону праці. Позивач посилається на статті 440, 456 ЦКУ (в редакції 1963 року) , які, як він стверджує, передбачали відповідальність юридичних осіб-роботодавців за шкоду, спричинену ушкодженням здоров'я на виробництві, та на ст.ст. 256 - 259 ЦПКУ, і просить встановити факт нещасного випадку на виробництві - закритий компресійний перелом хребта, який стався 02.03.1988 року на території ферми КСП "Комуніст" Петропавлівського району Дніпропетровської області. Заінтересована особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального cтрахування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України у Петропавлівському районі надала в судове засідання заперечення, в якому просить суд залишити заяву без розгляду, оскільки не визнає (оспорює) право заявника і в наявності є спір про право. В судовому засіданні заявник заяву підтримав і попросив її задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи попросила суд залишити вказану заяву без розгляду. Суд, вислухавши пояснення заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст. 234 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2). Отже, окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право, коли немає матеріально-правової вимоги однієї особи до іншої, у зв'язку з чим суд не вирішує ніяких спорів і порушення справи здійснюється за ініціативою заявника, яким можуть виступати особи, що вказані стосовно окремих категорій справ окремого провадження, шляхом подання заяв. Пунктом 3 частини 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Отже, суд може встановлювати в порядку окремого провадження факт каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, як в даному випадку, і якщо немає можливості встановити це в іншому порядку - в даному випадку не було складено роботодавцем, якого ліквідовано, акту про нещасний випадок на виробництві. Заперечення заінтересованої особи суд вважає безпідставними, тому що в ньому не зазначено, в чому саме полягає спір про право (предмет спору) між заявником і заінтересованою особою, к рім того встановлення даного юридичного факту лише створює умови для здійснення заявником його особистого права на звернення у порядку, встановленому Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317 з наступними змінами, до обласної медико - соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) для встановлення причинно - наслідкового зв'язку між травмою, отриманою 02.03.1988 року, і захворюваннями, які він має на час огляду МСЕК та встановлення ступеню втрати працездатності. Тільки у разі отримання відповідного рішення (висновку) МСЕК заявник матиме право згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» і Порядком призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженим постановою правління Фонду соціального cтрахування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України від 27.04.2007 року № 24, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 715/13982 від 22.06.2007 року, звернутися до заінтересованої особи для призначення як потерпілому страхових виплат. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 57 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підставі наданих сторонами доказів суд встановив наступне. 02.03.1988 року мало місце падіння заявника на території ферми колгоспу «Комуніст» і подальше його довготривале лікування у зв'язку з закритим компресійним переломом хребта, при цьому акт про нещасний випадок на виробництві не складався. На час отримання травми заявник виконував трудові обов'язки фуражира ферми колгоспу «Комуніст». Ці обставини підтвердили, крім заявника, допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які працювали на той час разом з заявником, що підтверджується копіями трудових книжок колгоспників, виданих колгоспом «Комуніст» заявнику - дублікат за №6-391 від 29.12.2000 року (а.с.2-3) та свідкам відповідно за № 97 від 10.06.1968 року (а.с.29-30) та за №471 від 01.12.1968 року (а.с.31-32). З копії листа рентген обстеження Петропавлівської центральної районної лікарні від 03.03.1988 року, оригінал якого оглянутий судом, вбачається, що рентген обстеження встановило наявність у заявника закритого компресійного перелому хребта L1 першого ступеню (а.с.5). З оглянутої в судовому засіданні амбулаторної карти заявника, копії відповідних записів у якій приєднано до матеріалів справи, вбачається, що він лікувався амбулаторно у травматолога з 13.06.1988 року до 04.08.1988 року з пригоду гострого болю в області стегон внаслідок травми, отриманої 02.03.1988 року, діагноз: компресійний перелом L1 (а.с.46-49). За довідкою Петропавлівської центральної районної лікарні, виданою 24.08.1988 року, заявник згідно висновку лікарської консультативної комісії (ЛКК) за станом здоров'я потребував переводу на легку роботу, яка не пов'язана з підняттям тяжкого і довготривалою ходою строком до 25.11.1988 року, діагноз: закритий зрощений перелом L1 (а.с.4). Відповідно до копії книги обліку розрахунків по оплаті праці за період з січня 1988 року бригади № 6 колгоспу «Комуніст», завіреної начальником Петропавлівського районного трудового архіву Петропавлівської районної ради, фуражир [PERSON] з березня по серпень 1988 року перебував на бзперервному лікарняному в загальній кількості 147 днів з нарахуванням лікарняних у сумі 480,84 карбованців СРСР (а.с. 63-76). Петропавлівська центральна районна лікарня повідомила, що у зв'язку зі спливом строку зберігання історія хвороби заявника не збереглася, не заперечуючи при цьому його стаціонарне лікування в 1988 році (а.с.8-9). Петропавлівський районний архів повідомив суд, що листки непрацездатності (лікарняні) заявника роботодавцем колгоспом «Комуніст» до архіву не передавалися, крім того термін їх зберігання 3 роки. Наданий заявником витяг з історії хвороби № 465 свідчить про наявність підтвердженого рентгенограмами від 10.01.2000 року діагнозу: Остеохондроз шийного відділу хребта. Спондильоз С6-С7. Остеохондроз грудного відділу хребта. Спондилоартроз. Зрощений компресійний перелом тіла L1. Остеохондроз поясничного відділу хребта..Деформуючий спондильоз. На підставі такого діагнозу рішенням (висновком) МСЕК від 23.05.2001 р. заявнику було встановлено 2 групу інвалідності від загального захворювання (а.с.6,7,10). На підставі аналізу досліджених доказів суд дійшов висновку про доведеність факту нещасного випадку на виробництві, який стався із заявником 02.03.1988 року на території ферми колективного господарства «Комуніст» під час виконання трудових обов`язків фуражира цього господарства, що спричинив заявнику ушкодження здоров`я у вигляді закритого компресійного перелому хребта L1 першого ступеню. Відповідно до п.1 Інструкції про порядок застосування Правил відшкодування підприємствами, установами і організаціями шкоди, спричинених робітникам і службовцям каліцтвом або ушкодженням здоров'я, пов'язаного з виконанням ними трудових обов'язків, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР і Президії ВЦСПС від 13.02.1985 року № 50/П-2, яка діяла підприємства, установи, організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну робітникам, службовцям і іншим працівникам (за яких вони зобов'язані сплачувати внески за державним соціальним страхуванням) каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ними трудових обов'язків і що стався з вини організації як на території цієї організації, так і за її межами. Організація звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини . Трудове каліцтво вважається таким, що настало з вини організації, якщо воно сталося внаслідок незабезпечення адміністрацією здорових і безпечних умов праці (п.2). Із встановлених судом обставин вбачається, що колективне господарство «Комуніст» не забезпечило здорових і безпечних умов праці , доріжки між будівлями ферми не були обладнані, проходи між будівлями були слизькими від весняної відлиги, у зв'язку з чим заявник, виконуючи трудові обов'язки, послизнувся і впав з висоти власного зросту. Ці обставини, крім заявника, підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] Суд бере до уваги, що загальновідомий факт, що у 1992 році у зв'язку з прийняттям Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» колективне господарство «Комуніст», як інші колгоспи, було перейменоване у колективне сільськогосподарське підприємство «Комуніст». З відповіді державного реєстратора Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 163/12 від 13.11.2012 року на звернення заявника вбачається, що 20.03.2000 року проведено державну реєстрацію сільськогосподарського виробничого кооперативу «Еліта», який був правонаступником колективного сільськогосподарського підприємства «Комуніст». 05.06.2006 року проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи сільськогосподарського виробничого кооперативу «Еліта» у зв'язку з визнанням її банкрутом ( а.с.14). Згідно з абзацом 2 п.23 Порядку проведення розслідування і ведення обліку нещасних випадків,професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232, що кореспондується зі ст.ст. 256 - 259 ЦПК України, у разі реорганізації підприємства, на якому стався такий нещасний випадок, розслідування проводиться його правонаступником, а у разі ліквідації підприємства встановлення факту настання нещасного випадку розглядається у судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved