Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

01 серпня 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (надалі ПАТ КБ "ПриватБанк") в особі свого представника (за довіреністю) [PERSON] звернулось до су- ду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини. 21.03.2011 р. [PERSON] став клієнтом Банку та отримав кредит у розмірі 1600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил нада- ння банківських послуг передбачено зміна (зменшення або збільшення) кредитного ліміту. Відпо- відач, підписавши заяву, підтвердив свою згоду на умови надання кредиту. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та пра- вил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами кош- тів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 31.05.2016 р. має забо- ргованість за кредитом в розмірі 14366,87 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом в су- мі 660,04 грн.; по процентам за користування кредитом в сумі 9462,44 грн.; за пенею та комісією в сумі 3084,06 грн. та штрафів в розмірі 500 грн. та 660,33 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги під- тримав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав частково. Погоджуючись з розміром заборгованості за кредитом та заперечуючи проти стягнення пені у значеному позивачем розмірі, пояснив, що за наявності грошових коштів він погашав кредит, але у звязку з важким матеріальним становищем та станом здоровя він є інвалідом 3-ї групи,отримує мінімальну пенсію, інших доходів не має, не мав змоги погашати заборгованість за кредитом. Просив справу розглянути за його відсутністю та зменшити розмір заборгованості. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір без но- меру від 21.03.2011 р., за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 1600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Пунктами 2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено зміна (зменшення або збіль- шення) кредитного ліміту. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погаше- ння заборгованості за кредитом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Як вбачається з розрахунку (а.с.4-5), [PERSON] станом на 31.05.2016 р. має заборгова- ність у сумі 14366,87 грн., що складається із заборгованості: за кредитом 660,04 грн.; по процен- там за користування кредитом 9462,44 грн.; з комісії та пені за користування кредитом 3084,06 грн., а також штрафів: 1160,33 грн. Згідно довідки АА № 241170 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій Украї- ни, ПАТ КБ «ПриватБанк» пройшло останню реєстрацію у зазначеному реєстрі юридичних осіб 17.07.2009 р. і володіє банківською ліцензією на право надання банківських послуг (а.с.35,36). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити про- центи. Згідно ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором… У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти ви- плачуються щомісяця до дня повернення позики. Як передбачено ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності та- ких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно став- ляться. Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання грошового зобовяза- ння, що визначено ч.1 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За змістом ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, вста- новлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої від- мови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Як слідує із ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день простроченого виконання. За ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти за неустойку не на- раховуються. Згідно ст.551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як передбачено ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За змістом п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства та, водно- час, засадами, на яких має ґрунтуватися зобовязання між сторонами, є добросовісність, розум- ність і справедливість. Положеннями ст.ст.6, 627 ч.1 ЦК України, визначено, що сторони є вільними в укладенні дого- вору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, вимога щодо врахування принципу розумності, як і принципу справедливості, є прямою вимогою закону до договору. Зокрема, сума неустойки (штрафу, пені), яка передбачається у договорі, має бути розумною. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і криміна- льних справ № 5 від 30.01.2012 р. "Про практику застосування судами законодавства при вирі- шенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" передбачено застосування положення ч.1 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки. Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України, на думку Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, можна вважати, зокрема ступінь вико- нання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад. відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Згідно копії пенсійного посвідчення № 29131087733 (а.с.49), [PERSON] є інвалідом 3-ї групи загального захворювання. Довідкою управління Пенсійного фонду України у Татарбунарському районі від 23.08.2016 р. ( а.с.50), підтверджується, що [PERSON] отримує мінімальну пенсію по інвалідності в розмірі 1230 грн. щомісячно. З довідки виконкому Татарбунарської міської ради № 1494 від 19.08.2016 р. (а.с.51) вбачається, що відповідач зареєстрований та проживає один [INFO]. Судом встановлено, що невиконання [PERSON] зобовязань у строк, встановлений до- говором, сталося в результаті його хвороби. При оцінці наслідків порушення зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним дого- вором без номеру від 21.03.2011 р., застосовуючи принципи добросовісності, розумності і справед- ливості, суд вважає можливим і необхідним зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення пені з підстав не співмірності завданим позивачу збиткам та ступінь виконання зобов'язання борж- ником. Враховуючи відсутність чіткого, нормативно закріпленого механізму зменшення розміру неус- тойки, суд, об'єктивно оцінюючи обставини справи, вважає, що сума пені, яка була нарахована банком у розмірі 3084,06 грн., у 4 рази перевищує суму основної заборгованості за кредитом ( 660,04 грн.), тому виходячи із положень ст.551 ЦК України, а також враховуючи такі істотні об- ставини, як майновий стан відповідача та стан його здоровя, він є інвалідом 3-ї групи, у звязку з чим його кошти постійно витрачаються на лікування, суд вважає можливим зменшити розмір пені до розміру основного боргу. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.03.2011 р. у загальному розмірі 11942 грн. 85 коп., що складається з заборгованості за кре- дитом - 660 грн.04 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 9462 грн.44 коп., заборгованості за пенею та комісією - 660,04 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) 660 грн.33 коп. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК Ук- раїни, понесені позивачем, в сумі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial