Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення коштів, сплачених за товар неналежної якості. Свій позов обґрунтовує тим, що 12.06.2014 року у магазині 138 мережі «ЕЛЬДОРАДО», що належить відповідачу [PERSON] «ДІЄСА» та знаходиться в м. Луцьку по вул. Кравчука, 23, придбав побутовий холодильник марки LG Electronics, модель GW-B 207 QEQV, сплативши за нього 10\~140,96 грн. Гарантійний строк на даний товар становить 12 місяців. Під час гарантійного строку виявився істотний недолік товару, допущений з вини виробника, що підтверджується комісійним актом авторизованого сервісного центру. Оскільки істотний недолік купленого товару був виявлений під час гарантійного строку, 22.06.2015 року позивач звернувся до відповідача із письмовою вимогою про заміну неякісного товару на такий же або на аналогічний товар належної якості. Відповідач листом від 27.07.2015 року вих. № 161 відмовив позивачу в обміні придбаного холодильника з істотними недоліками на такий же товар або на аналогічний належної якості. Лист мотивований відсутністю у відповідача такого ж товару. 04.09.2015 року позивач направив відповідачу письмову вимогу про розірвання договору купівлі-продажу холодильника та повернення коштів, сплачених за товар з урахуванням його вартості на час предявлення вимоги. Середньоринкова вартість холодильника LG Electronics, модель GW-B 207 QEQV відповідно до повідомлення Волинської торгово-промислової палати №19-22/01-3/425 від 01.09.2015 року становить 22\~449,00 грн. з ПДВ. Однак, станом на 25.09.2015 року його вимога не задоволена, кошти не повернуто, письмової відповіді не надійшло. Вказує, що його права порушені незаконними діями відповідача, тому вважає за необхідне розірвати договір купівлі-продажу товару та вимагати від відповідача повернення йому коштів, сплачених за товар, з урахуванням його вартості на час предявлення вимоги. Покликаючись на викладені обставини, просить розірвати договір купівлі-продажу побутового холодильника, стягнути з відповідача в його користь 22\~449,00 грн. сплачених за товар неналежної якості з урахуванням його вартості на час предявлення вимоги та судових витрат. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з тих підстав, що повернути позивачу кошти за придбаний ним товар неналежної якості з урахуванням його вартості на час предявлення вимоги не видається можливим, адже на час предявлення позивачем вимоги, такий же товар у торгівельній мережі відповідача відсутній, а тому неможливо визначити суму коштів, яка належить до повернення позивачу. Разом з тим суду пояснив, що відповідач згідний на розірвання договору купівлі-продажу товару та повернення позивачу за придбаний ним холодильник коштів в сумі, сплачених ним на час придбання товару. Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач 12.06.2014 року у магазині 138 мережі «ЕЛЬДОРАДО», що належить відповідачу [PERSON] «ДІЄСА» та знаходиться в м. Луцьку по вул. Кравчука, 23, придбав побутовий холодильник марки LG Electronics, модель GW-B 207 QEQV, сплативши за нього 10\~140,96 грн. Дана обставина підтверджується поясненнями представників сторін, фіскальним чеком, квитанцією та перепискою позивача з відповідачем, наявною у матеріалах справи. Відтак встановленим є укладення між сторонами договору купівлі-продажу предметом якого є холодильник марки LG Electronics, модель GW-B 207 QEQV за ціною 10 140,96 грн. Відповідно до гарантійного талону виданого покупцеві, забезпечується гарантійне обслуговування придбаного товару протягом 12 місяців. Під час гарантійного строку виявився істотний недолік товару, допущений з вини виробника, що підтверджується комісійним актом авторизованого сервісного центру. Оскільки істотний недолік купленого товару був виявлений під час гарантійного строку, 22.06.2015 року позивач звернувся до відповідача із письмовою вимогою про заміну неякісного товару на такий же або на аналогічний товар належної якості. Відповідач листом від 27.07.2015 року вих. № 161 відмовив позивачу в обміні придбаного холодильника з істотними недоліками на такий же товар або на аналогічний належної якості. Лист мотивований відсутністю у відповідача такого ж товару. 04.09.2015 року позивач направив відповідачу письмову вимогу про розірвання договору купівлі-продажу холодильника та повернення коштів, сплачених за товар з урахуванням його вартості на час предявлення вимоги. Середньоринкова вартість холодильника LG Electronics, модель GW-B 207 QEQV відповідно до повідомлення Волинської торгово-промислової палати №19-22/01-3/425 від 01.09.2015 року становить 22\~449,00 грн. з ПДВ. Однак, станом на 25.09.2015 року його вимога не задоволена, кошти не повернуто, письмової відповіді не надійшло. Дані обставини сторонами не оспорюються. Згідно ч.3 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Частиною 7 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред'явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Отже, як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, продавець відмовив покупцеві, як у задоволенні вимоги про обмін товару неналежної якості на аналогічний товар належної якості, а також, в розірванні договору купівлі-продажу та поверненні коштів з розрахунку на час предявлення покупцем відповідної вимоги. У судовому засіданні представник відповідача вказує, що позов до задоволення не підлягає, оскільки повернення позивачу коштів за придбаний ним товар неналежної якості з урахуванням його вартості на час предявлення вимоги не видається можливим, адже на час предявлення позивачем вимоги, такий же товар у торгівельній мережі відповідача відсутній, а тому неможливо визначити суму коштів, яка належить до повернення позивачу. Як зясовано судом, спір у справі фактично зводиться до того, яку вартість товару слід враховувати при поверненні коштів споживачу за товар неналежної якості: на час придбання або на час предявлення вимоги. Зміст наведених норм законодавства свідчить про те, що в цьому випадку повернення сплаченої за товар грошової суми повинно бути здійснено із застосуванням вартості товару на час предявлення вимоги. Твердження представника відповідача про те, що повернення сплаченої за холодильник грошової суми повинно бути здійснено із застосуванням вартості товару на час придбання, а не на час предявлення вимоги, у звязку з відсутністю у торгівельній мережі відповідача аналогічного товару суд оцінює критично, при цьому також враховується те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про відсутність такого товару у відповідача, а також відповідач не надав жодних документів, що б спростували довідку Волинської ТПП від 01.09.2015 року про середньоринкову вартість товару. Також підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на надання правової допомоги. Право на правову допомогу гарантовано\~статтями 8,\~59\~Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у\~розділі III\~Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6\~Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,\~42,56\~ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року\~№ 4191-VI\~"Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у\~пункті 2\~частини третьої статті 79,\~статтях 84,\~88,\~89\~ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Враховуючи граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу з відповідача слід стягнути в користь позивача 2000 грн. витрат на правову допомогу. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 976,40 грн. На підставі ст.ст. 655, 656, 673, 676, 678, 679 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved