Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування упущеної вигоди та моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що 6.08.2017 року приблизно о 21 годині 49 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по просп. Бажана біля станції метро „Вирлиця", проявив неуважність, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не надав перевагу в русі пішоходу [PERSON], який рухався по пішохідному переходу, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода, що призвело до травмування [PERSON] та пошкодження транспортного засобу. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 30.10.2017 року [PERSON] було визнано винним в даному ДТП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави. В результаті зазначеної пригоди позивач [PERSON] отримав тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму, забій м'яких тканин голови та тулуба і був доставлений до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, де перебував на лікуванні з 6.08.2017 року по 15.08.2017 року. Вказана пригода перешкодила позивачу поїхати на заробітки до Польщі, оскільки він на передодні уклав контракт на отримання заробітної плати 3000 злотих щомісяця, сплатив 1 393 грн. за страховий поліс та 435 грн. консультативних послуг, а також придбав квиток на автобус сполученням Київ-Вроцлав до м. Жешув на 7.08.2017 року о 23-15 годин. Вказані витрати складають упущену вигоду, які просять стягнути з відповідача на користь позивача разом з 15 000 грн. моральної шкоди, яку позивач зазнав, отримавши перелічені вище тілесні ушкодження та не поїхавши на заробітки. Також просять стягнути 1 000 грн. витрат на правничу допомогу та судовий збір. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що відповідач повністю оплатив всі видатки позивача щодо його лікування у медичній установі. Крім того, позивач не надав належних доказів упущеної вигоди та нанесення йому моральної шкоди, а надані документи викликають сумніви, оскільки контракт складений невідомою мовою і не зрозумілий його зміст. Також не доведено суду, що якби не сталась вказана ДТП, то отримав би позивач вказаний заробіток, чи ні. 3-тя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений судом належним чином, а у наданій заяві до суду не заперечував щодо допуску його до участі в справі в якості 3-ї особи (а.с.91). Представник 3-ї особи ПрАТ „Страхова компанія „Здорово" в судове засідання також не з'явився, про розгляд справи був повідомлений судом належним чином за місцем реєстрації юридичної особи (а.с.80), однак рекомендований лист повернувся не врученим у зв'язку з вибуттям страхової компанії з даної адреси. Заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Згідно ч.6, ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 6.08.2017 року приблизно о 21 годині 49 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по просп. Бажана біля станції метро „Вирлиця", проявив неуважність, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не надав перевагу в русі пішоходу [PERSON], який рухався по пішохідному переходу, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода, що призвело до травмування [PERSON] та пошкодження транспортного засобу. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 30.10.2017 року [PERSON] було визнано винним в даному ДТП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави (а.с.8-9). Таким чином, встановлені вказаним судовим рішенням факти та обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Як передбачає ч.1-2, ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За вказаною нормою права законодавець передбачає упущену вигоду як доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. В даному випадку мова йдеться не про реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а про ті доходи, які вона не доотримає внаслідок порушення її цивільного права. В результаті зазначеної пригоди позивач [PERSON] отримав тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму, забій м'яких тканин голови та тулуба і був доставлений до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, де перебував на лікуванні з 6.08.2017 року по 15.08.2017 року. Вказані обставині підтверджуються випискою із медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого (а.с.4) та фотографіями тілесних ушкоджень позивача (а.с.17-20). 20.06.2017 року позивач [PERSON] підписав заяву про наміри доручити виконання праці громадянину України, за змістом якої він отримував роботу на посаді кухара у ТОВ „RSF" в республіці Польща за адресою: вул. Комборніа, 1, 38-420 Корчина в період з 1.07.2017 року по 31.12.2017 року з оплатою 3000 польських злотих щомісяця (а.с.12; 45-51). Для здійснення вказаної поїздки до Польщі позивач придбав страховий поліс вартістю 1393 грн. (а.с.7), отримав консультативні послуги, сплативши за них 435 грн. (а.с.6), придбав пасажирський квиток на автобус рейсом Київ-Вроцлав до м. Жешув (Польща) на 7.08.2017 року о 23-15 годин вартістю 477 грн. (а.с.5). Таким чином, дорожньо-транспортна пригода, яка сталась з вини відповідача [PERSON], що доведено у судовому засіданні, перешкодила позивачу [PERSON] реалізувати своє право на отримання доходу у вигляді заробітної плати, на яку він розраховував у трудових відносинах з ТОВ „RSF" в республіці Польща в період з 1.07.2017 року по 31.12.2017 року з оплатою 3000 польських злотих щомісяця, тобто він не отримав 106 237 грн. 44 коп. ((7,37 грн. х 3000 злотих) х 5 місяців). Вказана не отримана заробітна плата, а також понесені позивачем витрати по придбанню страхового полісу, квитка на автобус, консультативних послуг складають упущену вигоду, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в загальному розмірі 108 065 грн. 44 коп. на підставі положень ст.22 ЦК України. У відповідності до п.1, ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Як описано вище позивач отримав з вини відповідача тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму, забій м'яких тканин голови та тулуба і перебував на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги з 6.08.2017 року по 15.08.2017 року. Вказані тілесні ушкодження спричили [PERSON] фізичний біль і моральні страждання. Згідно ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Як роз'яснює п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року „Про судове рішення у цивільній справі" встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК). Підпункт 4, п.2 цієї ж Постанови наголошує, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки у судовому засіданні знайшли своє часткове підтвердження моральні переживання та психологічні страждання позивача, пов'язані з нанесенням вказаних йому вище тілесних ушкоджень, отриманих в наслідок ДТП, що відбулась 6.08.2017 року з вини відповідача [PERSON], які документально підтверджені позивачем, а також зазначену упущену вигоду, на яку розраховував позивач, але її не отримав, тому саме з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 8 000 грн. моральної шкоди, розмір якого виходить з вимог розумності та справедливості в порядку ч.3, ст.23 ЦК України. В задоволенні решти суми моральної шкоди необхідно відмовити. Згідно ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд частково задовольняє позов позивача, тому судовий збір в сумі 1 720 грн. 65 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду, підлягає стягненню з відповідача на його користь. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1000 грн. правничої допомоги, яка була підтверджена документально (а.с.13-16).

Outcome: approved