Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

10 вересня 2014 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Київської міської ради, третя особа - [PERSON] про визначення частки майна. Під час слухання справи [PERSON] була залучена як відповідач у справі. В своїх вимогах позивачка просить: визначити, що частка померлої [INFO] [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0834 га по [ADDRESS] (кадастровий номер 88019032) становила ?. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона є власником ? частини житлового будинку [ADDRESS] та зареєстрована у зазначеному будинку. Відповідачка є власником іншої ? частини будинку. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0834 га, яка на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 27.09.2000 року належить на праві спільної приватної власності позивачу та померлій [INFO] матері [PERSON] У 2013 році позивачка звернулась до нотаріуса щодо належного оформлення частини земельної ділянки, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину так як не визначено частку, яка належала померлій. А тому для захисту порушеного права та отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні так як на момент смерті матері, їй належало ? земельної ділянки, а не ? частина. Крім того, представник відповідача пояснила, що так як відповідачу належить на праві власності ? частина будинку, тому і повинно бути їй виділено ? частину земельної ділянки. Представник Київської міської ради в судове засідання не з'явився, направив до суду пояснення в яких просить прийняти законне та обґрунтоване рішення та слухати справу без участі представника відповідача. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши позивача та її представника, відповідача та її представника, врахувавши пояснення Київської міської ради, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 19.12.1989 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, за яким з належної їй частини будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] заповіла: [PERSON] - 1/3 частину житлового будинку; [PERSON] - 2/3 частини житлового будинку. Заповіту на земельну ділянку [PERSON] не склала. [PERSON], як вбачається з копії свідоцтва про смерть, померла [INFO]. З копії свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони є доньками померлої [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, ? частина житлового будинку [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.11.1989 року та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.11.2004 року) та ? частина належить [PERSON] (на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.11.2004 року). На підставі Державних актів про право приватної власності на землю від 27.09.2000 року, які видані [PERSON] та [PERSON], земельна ділянка площею 0,0834 га на [ADDRESS] передано для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель у спільну приватну власність [PERSON] та [PERSON] 21.01.2004 року [PERSON] та [PERSON] звернулись в Першу київську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] їх матері [PERSON] Зокрема про прийняття спадщини на підставі заповіту - житлового будинку [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0834 га за цією ж адресою. 25.01.2013 року [PERSON] в доповнення до заяви від 21.04.2004 року звернулась в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0834 га, яка розташована по [ADDRESS]. Листом від 25.01.2013 року за №351/02-14 Перша київська державна нотаріальна контора повідомила [PERSON] про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на частину земельної ділянки від площі 0,0834 га, кадастровий номер 88019032, розташованої на території [ADDRESS] переданій у спільну приватну власність з [PERSON], так як не визначена частка, яка належить померлій. Пункти 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачають, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Так як [PERSON] померла [INFO], спадщина не була прийнята до набрання чинності цим Кодексом, тому суд приходить до висновку про застосування до правовідносин норм ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №16.05.2013 №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" в пункті 3.4 роз'яснює, що розглядаючи спори, пов'язані із спадкуванням частки майна, що у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно із ст. 368 ЦК спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: "Визначити, що частка померлого (П. І. Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/2". Отже, виходячи з викладеного вище та приймаючи до уваги, що акт на земельну ділянку виданий на [PERSON] та [PERSON] та передано землю у спільну приватну власність, суд приходить до висновку, що частка [PERSON] на момент її смерті становила ?, а тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved