Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

30 квітня 2021 року до суду надійшла позовна заява представника позивача до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказує, що 19 жовтня 2019 року між відповідачем та ТОВ "Авентус Україна" було укладено кредитний договір №1399446. 11.03.2020 між ТОВ "Авентус Україна" та позивачем було укладено договір факторингу №11032020, відповідно до якого ТОВ "Авентус Україна" передає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а останнє приймає належні ТОВ "Авентус Україна" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі прав вимоги, в тому числі й до відповідача за кредитним договором №1399446 від 19 жовтня 2019 року. Відповідно до додатку №1 до договору факторингу - реєстру боржників позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 23100 гривень, з яких: 10000 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 5400 гривень - сума заборгованості за відсотками, 7700 гривень - сума заборгованості за пенею. Згідно п.1.3 договору факторингу, відповідачу було направлено лист з повідомленням про відступлення права вимоги, але незважаючи на це він не виконав свої зобов`язання та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набрав права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення по порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу, однак вона свої зобов`язання не виконала. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 11.03.2020, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 23100,00 гривень та судовий збір в сумі 2 270 гривні. Ухвалою судді від 07.05.2021 провадження у справі відкрито та призначено судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, про дату розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи в його відсутність не надавав. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи в його відсутність, неповідомлення відповідача про причини неявки до суду, відсутність відзиву відповідача на позов та згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, вважаю, що позов слід задовільнити. Судом встановлено, що 19 жовтня 2019 року між відповідачем та ТОВ "Авентус Україна" було укладено кредитний договір №1399446. Згідно кредитного договору (п. 1.1) ТОв "Авентус Україна" надала [PERSON] грошові кошти у сумі 10 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатит проценти за користування позикою. Відповідно п. 1.2 договору строк дії позики становить 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. П.1.3.1 договору передбачено знижену процентну ставку у розмірі 1,26 % від суми позики за кожень день користування позикою (459,90% річних) у межах строку надання позики. П. 1.3.2 договору встановлена стандартна процентна ставка у розмірі 1,80 % від суми позики за кожень день користування позикою (657,00 % річних). Позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий клієнтом. 11.03.2020 року між ТОВ "Авентус Україна" та позивачем було укладено договір факторингу №11032020, відповідно до якого ТОВ "Авентус Україна" передає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а останнє приймає належні ТОВ "Авентус Україна" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі прав вимоги, в тому числі й до відповідача за кредитним договором №1399446 від 19 жовтня 2019 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 11032020 від 11.03.2020 до договору факторингу - реєстру боржників позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 23100,00 гривень, з яких: 10000 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 5400 гривень - сума заборгованості за відсотками, 7700 гривень - сума заборгованості за пенею. Згідно п.1.3 договору факторингу, відповідачу було направлено лист з повідомленням про відступлення права вимоги, але незважаючи на це він не виконав свої зобов`язання та перестав повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набрав права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення по порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу, однак він свої зобов`язання не виконав. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 11.03.202, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року в справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищевказані повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним, відповідно до вимог ст.516 ЦК України. Всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свої зобов`язання за вказаними кредитними договорами. У відповідність ст.509 ЦК України - в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як - то: передати майно, сплатити гроші, виконати роботу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідність ст.525 ЦК України - одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. На підставі п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У відповідність ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Факт порушення відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредитного боргу у строки, передбачені кредитним договором №1399446 від 19 жовтня 2019 року, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Виходячи з викладеного вище, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь позивача 23100,00 грн. заборгованості за договором № 1399446 від 19.10.2019. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача також належить стягнути на користь позивача сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у розмірі 2270 грн.

Outcome: approved