Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

20.11.2018 року представник позивача КП «Водоканал» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за воду і послуги каналізації в розмірі 30123,64 грн., мотивуючи тим, що відповідачі користуються послугами КП «Водоканал», однак своєчасно не сплачують оплату за отримані послуги. Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2019 року позовні вимоги КП «Водоканал» задоволено в повному обсязі. 29.07.2021 року відповідач [PERSON] подав заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 26.08.2021 року заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2019 р. скасовано, справа призначена до розгляду в спрощеному позовному провадженні. Позивач звернувся з заявою щодо розгляду справи у його відсутність, під час розгляду зазначив, що комунальні послуги були нараховані з урахуванням пільг, підстави для здійснення перерахунку відсутні, так як [PERSON] не звертався з заявою про перерахунок та не надавав доказів на підтвердження своєї відсутності за зазначеною адресою. Під час виконання рішення суду від 05.02.2019 року за виконавчим провадженням з [PERSON] було стягнуто 174,99 грн . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи або провести його віддалено для сторін, під час розгляду справи висловив свої заперечення, пояснив, що він є військовослужбовим, у зазначений період перебував на службі у військовій частині, про що відомо позивачеві, оскільки він надавав довідку про пільги. Відповідні довідки він своєчасно не надавав, з заявами про перерахунок не звертався. Просив у задоволенні позову відмовити , оскільки надані послуги ним спожиті не були. Крім того, просив застосувати позовну давність. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судові засідання повторно не з`явилися, про час та місце розгляду були повідомлені належним чином. Відповідно до ст.223 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність осіб, що не з`явилися до судового засідання. Відзив на позов у відповідності до ст. 178 п.8 ЦПК України від [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не надано. Вислухавши пояснення учасників провадження, розглянувши матеріали провадження, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом. За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі зареєстровані та мешкають у квартирі [ADDRESS] і користуються послугами КП «Водоканал», але не здійснюють вчасно й у повному обсязі оплату за послуги водопостачання та каналізації, що привело до утворення заборгованості. За період з 01.10.2014р. по 31.07.2017р. заборгованість перед позивачем складає 30123,64 гривень. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно до статутних документів, основним видом діяльності комунального підприємства "Водоканал" є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та водовідведення, тому заявник в силу закону є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення. Частиною 1 ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, причому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Згідно із приписами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до вимог ст.ст. 66-68 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно щомісяця вносити оплату за надані йому комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і водовідведення. Згідно з пунктом 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць; оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до положень ст. 526 ЦПК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг, що надає КП "Водоканал", але вчасно не вносив оплату за надані послуги. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно з статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Враховуючи, що позивач звернувся до суду 20.11.2018 року, висунув вимоги щодо стягнення богу за період з 01.10.2014р. по 31.07.2017 р, суд вважає, що позовні вимоги підлягають стягненню у межах трирічного строку позовної давності, а саме: за період з 20.10.2015 по 20.11.2018 року у сумі 21692,18 грн, та з урахуванням сплачених [PERSON] за рішенням суду 174,99 грн, сума, що підлягає стягненню становить 21517,19 грн. Доводи з боку відповідачів, що останній певний час не був споживачем послуг позивача, через те, що був відсутній за місцем мешкання є недоведеними, оскільки довідкою від 28.07.2021 року підтверджено, що [PERSON] брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях у період з 29.05.2014 року по 19.06.2014 року; з 13.05.2015 року по 24.06.2015 року; з 20.10.2015 року по 05.12.2015 року; з 03.07.2016 року по 06.07.2016 року; з 24.03.2017 року по 27.03.2017 року. Однак, порядок проведення перерахунку за надання послуг з водопостачання та водовідведення споживачам фізичним особам регулюється Законом України «Про питну воду і питне водопостачання» №2918-ІІІ від 10.01.2002р., Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р., «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», введеними в дію Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005р.№ 630, «Порядком зменшення розміру плати за комунальні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї», затвердженим Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 306/1 від 23.07.2013р. та «Порядком зменшення розміру плати за комунальні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї за місцем реєстрації», затвердженим Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №142 від 24.03.2017р. Зокрема, статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що споживач має право на зменшення розміру оплати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його, їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Порядком визначено, що при несвоєчасному зверненні споживача до виконавця послуг з питання оформлення перерахунку за спожиті послуги останній уточнює та вносить зміни до особових рахунків спочатку поточного кварталу. За попередній період перерахунки не проводяться. Доказів звернення до позивача з питання про проведення перерахунку заборгованості відповідач [PERSON] не надав. Враховуючи наведене суд вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.9 ч.1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Відповідно до посвідчення серія [NUMBER] [PERSON] є учасником бойових дій. Відповідно до ч.6\~ст. 141 ЦПК України, п.9 ч.1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»,\~враховуючи,\~що [PERSON] \~є учасником\~бойових дій\~та у\~відповідності до\~ст.5\~п.13\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнений\~від сплати\~судового збору,\~судові витрати,\~понесені позивачем\~у вигляді\~судового збору\~підлягають стягненню\~з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1258,60грн.

Outcome: partial