Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

24 жовтня 2013 року до Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арматурно-ізоляторний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з 02.07.2012 року по 28.08.2013 рік він працював на підприємстві відповідача. З лютого 2013 року у підприємства існує заборгованість по заробітній платні перед ним, однак при звільненні ця заборгованість погашена не була. Згідно довідки про середню заробітну платню за період з лютого по липень, позивачу нарахована 6656,29 грн. (по 1150 грн./міс., а в травні 906,29 грн.), крім того заборгованість за серпень також 1150 грн., а всього не виплачена заробітна платня у сумі 7806,29 грн. Також підприємство повинно виплатити йому середній заробіток за період затримки виплати по день фактичного розрахунку. Так як з моменту звільнення минув один місяць, відповідач повинен йому сплатити заборгованість і за цей місяць у сумі середнього заробітку, тобто 7806,29 грн. / 7 міс. = 1115,18 грн. У зв»язку з невиплатою позивачу заборгованості по заробітній платні впродовж 7 місяців, йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює у сумі 500 грн. Сума моральної шкоди складається з того, що позивачу завдані моральні страждання, які погіршили стан його здоров»я, був порушений нормальний ритм його життя, погіршився нічний відпочинок, позивач почуває себе приниженим через таке ставлення керівництва підприємства до нього як добросовісного робітника, негативно вплинуло на його авторитет серед його знайомих та родичів, від чого позивач відчуває душевний біль та страждання. Довгий час позивач залишається без необхідних йому коштів до існування, не може забезпечити нормальне життя своєї родини, вимушений звертатися до родичів та знайомим, брати у них у позику гроші, які він не може повернути їм і досі. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та середньому заробітку у сумі 8921,47 грн., а також моральну шкоду в сумі 500 грн. В судове засідання позивач не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було призначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 02.07.2012 року по 28.08.2013 року працював у відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Арматурно-ізоляторний завод». При звільненні з ним не було проведено повного розрахунку по заборгованості по заробітній платі у сумі 7806,29 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. На підставі викладеного, суд вважає, що своїми діями відповідач порушивши вимоги законодавства про працю, що, в свою чергу, потягло порушення законних прав позивача при звільненні, а тому доводи позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі і слід задовольнити у повному обсязі. Вирішуючи питання стосовно виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки, суд виходить з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебував в трудових відносинах із відповідачем і був звільнений 28.08.2013 року на підставі ст. 36 п. 1 КЗпП України (за згодою сторін). Заборгованість по заробітній платі при звільненні з позивачем в той день зроблений не був, по теперішній час заборгованість з заробітної плати відповідачем позивачу не сплачено, яка становить 7806 грн. 29 коп. У відповідності до ст.117 КЗпП України передбачена відповідальність за затримку розрахунку при звільненні в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. При відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз'яснено у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" №13 від 24.12.1999р., непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Відповідно до п.2 Постанови КМУ № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 08.02.1995 р., середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Позивач просить суд стягнути середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку, а саме за один місяць. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею цього Кодексу. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, доказів, які б спростували наявність заборгованості по заробітній платі не надав, тому суд доходить до висновку, що до стягнення також належить і середній заробіток за час затримки розрахунку з позивачем. Відповідно до довідки № 33 від 23.09.2013 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Арматурно-ізоляторний завод», середньомісячний заробіток [PERSON] складає 7806,29 грн. / 7 міс. = 1115,18 грн. (де 7806,29 грн. - це не виплачена заробітна платня за період з лютого по серпень). Вимога [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у сумі 500 грн., яку він зазнав через протиправні дій відповідача, а саме, що йому була завдана суттєва моральна шкода, яка виявилася у погіршенні стан його здоров»я, у порушенні нормального ритму його життя, у погіршенні нічного відпочинку, у почуванні себе приниженим через таке ставлення керівництва підприємства до нього як добросовісного робітника, у негативному впливанні на його авторитет серед його знайомих та родичів, від чого позивач відчував душевний біль та страждання - не підлягає задоволенню, оскільки у порушення зазначених вище норм матеріального і процесуального права позивач не надав доказів на підтвердження того, що порушення відповідачем його прав призвели до моральних страждань, втрати нормального способу життя, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі та середньому заробітку у сумі 8921,47 грн. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з»явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Згідно п. 1 ч. 1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" передбачено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Виходячи з цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial