Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

17.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду в порядку окремого провадження про встановлення факту смерті [PERSON] в м. Сніжне, Донецької області, яка настала 25.02.2016 року. В обґрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що 25.02.2016 року у м. Сніжне помер її чоловік [PERSON]. Оскільки м. Сніжне є тимчасово окупованою територією, звернулася до відділу державної РАЦС Нікопольського МРУЮ у Дніпропетровській області з заявою про реєстрацію смерті чоловіка, на підтвердження факту смерті надала документи. Однак у реєстрації факту смерті отримала відмову, оскільки документи, що видані на окупованій території є недійсними та не створюють будь-яких правових наслідків. Встановити факт смерті [PERSON] потрібно заявниці для отримання свідоцтва про смерть чоловіка, виданого державним органом України. Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник Відділу державної РАЦС Нікопольського МРУЮ у Дніпропетровській області не заперечувала проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, вислухавши заявника, представника відділу державної РАЦС Нікопольського МРУЮ у Дніпропетровській області , суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. За правилами ст.234, п. 8 ч. 1 ст.256,257-1 ЦПК України, в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав; суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника; заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України; справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду; ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання; копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Судом встановлено, що [PERSON] згідно свідоцтва про укладення шлюбу є дружиною [PERSON] ( а.с.12) [PERSON] та [PERSON] взяті на облік як особи, що переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції з 26.03.2015 року та зареєстровані і проживали за адресою [INFO] ( а.с.14,15) В грудні 2015 року [PERSON] виїхав до м. Сніжне з метою перевірити стан їх помешкання та майна, що там знаходиться, однак під час перебування в м. Сніжне в нього загострилась хронічна хвороба та стався серцевий напад, від якого він помер 25.02.2016 року. ( а. с. 6,7,8,9) З письмової відповіді, наданої Відділом ДРАЦС Нікопольського МРУЮ від 11.03.2016 року , вбачається, що заявникові [PERSON] було відмовлено у внесенні відомостей до актового запису про смерть її чоловіка [PERSON], з посиланням на те, що надані документи не відповідають формі, що визначена законодавством України ( а.с.13) За правилами ст.1,9,17,18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Надане заявником свідоцтво про смерть( а.с. 8), що підтверджує факт смерті [PERSON] видані органами державної влади, які створені всупереч законодавства України, а тому не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" органом державної реєстрації актів цивільного стану. Однак, оскільки заявник не може отримати від закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] у судовому порядку, що також за правилами ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до правил ст. 257-1 ЦПК України, якою доповнено ЦПК України на підставі Закону України "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України" N 990-VIII від 04.02.2016 року, рішення суду про встановлення факту смерті допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved