Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON] подано до суду позов до селянсько фермерського господарства "Роксолана" про визнання договору оренди землі недійсним відповідно до закону. Вимоги мотивуються тим, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В судовому засіданні позивач [PERSON] настоює на позовних вимогах про визнання договору оренди землі недійсним відповідно до закону, так як договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відсутність в договорі оренди землі передбачених законодавством істотних умов є підставою для визнання цього договору недійсним відповідно до закону.09 вересня 2016 року в судове засіданння позивач [PERSON] не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, просить задовольнити позовні вимоги. В судове засідання представник відповідача СФГ "Роксолана" не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутність чи про причини неявки не подано. В судове засідання представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділу Держгеокадастру в Устинівському районі Кіровоградської області не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутність чи про причини неявки не подано. Заслухавши позивача [PERSON], ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 6,87 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3525888000:02:000:0237, на території Сонцівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. За договором оренди землі від 20 березня 2006 року, [PERSON] (орендодавець) передав в платне користування СФГ "Роксолана" (орендар), земельну ділянку, площею 6,87 га на території Сонцівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області строком на десять років. Державна реєстрація договору оренди землі проведена Устинівським районним відділом КРФ ДП «Центр ДЗК» 01 червня 2006 року за №58. Договір оренди землі між [PERSON] та СФГ "Роксолана", відповідно п. 3.1 цього договору, припиняється 01 червня 2016 року, відповідно до абз.1 ч.1 ст.31 Закону України «Про оренду землі», так як договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено. Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Частинами 1,5 ст.6, ст.13, ст.14 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України , Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. За договором оренди землі від 20 серпня 2010 року, [PERSON] (орендодавець) передав в платне користування СФГ "Роксолана" (орендар), земельну ділянку, площею 6,87 га на території Сонцівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області строком на десять років. У резолютивній частині цього договору зазначено: "Орендодавець" "Данильченко Олег Леонідович", "Орендар" "СФГ "Роксолана", є підписи сторін: "Орендодавець"- підпис нерозбірливий, "Орендар" - підпис нерозбірливий. Державна реєстрація договору оренди землі Кіровоградською регіональною філією ДП "Центр ДЗК" проведена 06 грудня 2010 року за № 041038500071, тобто, до припинення договору оренди землі між [PERSON] та СФГ "Роксолана" від 01 червня 2006 року, який закінчується 01 червня 2016 року. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи Кіровоградського науково- дослідного експертно - криміналістичного центру за №166 від 13 жовтня 2016 року встановлено, що підпис від імені "[PERSON]Л." в розділі "Реквізити сторін" в колонці "Орендодавець" в договорі оренди землі між сторонами від 20 серпня 2010 року, державна реєстрація 06 грудня 2010 року (які надані у двох примірниках) виконані не самим [PERSON], а іншою особою. Відповідачем СФГ "Роксолана" не подано суду доказів про підтвердження досягнення сторонами при укладенні договору оренди землі згоди щодо всіх істотних умов, передбачених ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», які є обовязковими для цього виду договорів, та кореспондується з положеннями ст.ст. 10, 60 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень. \~ \~ Пунктами 1,8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року за № 9 встановлено, що цивільні відносини щодо недійсності правочинів регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Сімейним кодексом України, Законом України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів», Законом України від 6 жовтня 1998 року «Про оренду землі» та іншими актами законодавства. При розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Частинами 1,2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на дату укладення договору оренди землі) встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Частина 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", кореспондується із положеннями ч.1 ст.638 ЦК України, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом, як істотні. \~ \~ Позивачем [PERSON] належними письмовими доказами доведено, що підписи від імені «[PERSON]Л.» в розділі «Реквізити сторін» в колонці "Орендодавець" в договорі оренди землі між сторонами від 20 серпня 2010 року, державна реєстрація 06 грудня 2010 року (які надані у двох примірниках) виконані не самим [PERSON], а іншою особою, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи Кіровоградського науково- дослідного експертно - криміналістичного центру за №166 від 13 жовтня 2016 року. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Договір оренди землі між сторонами не відповідає положенням ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про оренду землі», ст.638 ЦК України - щодо істотних умов договору оренди землі. При встановлених обставинах, позовні вимоги про визнання договору оренди землі недійсним відповідно до закону підлягають задоволенню як обгрунтовані, так як волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.ч.3,4,5 ст.203 ЦК України); відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 Закону України «Про оренду землі» є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону(ч.2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»); недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч.1 ст.216 ЦК України). Судові витрати по справі підлягають відшкодуванню позивачу [PERSON] відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved