Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача 16 липня 2021 року ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» звернулося до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення виплаченого страхового відшкодування та витрат по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.02.2018 року було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/7530910, за умовами якого були застраховані майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією автомобіля марки ВАЗ 2107, д.н.з. [NUMBER] . 20.07.2018 року відбулась дорожньо - транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу ВАЗ 2107, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача, під час якої заподіяно матеріальну шкоду іншому автомобілю. Відповідно до постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.09.2018 року (справа №308/8312/18) відповідача [PERSON] визнано винним в скоєнні дорожньо-транспортній пригоді, а також доведено факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Позивач відповідно до умов полісу здійснив виплату страхового відшкодування, а тому набув право вимоги до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що вину в скоєнні ДТП визнає. Досудове врегулювання даного спору позивачем не проводилось. Огляд транспортного засобу був здійснений після трьох днів з моменту ДТП, тобто за цей час власник авто міг пошкодити автомобіль ще більше, що суттєво впливає на суму страхової виплати. Відповідач не був запрошений на огляд та взагалі навіть не був повідомлений про результати такого огляду, в матеріалах справи також відсутні також будь - які фотографії пошкоджень. Просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Заяви ( клопотання) учасників справи. Разом з позовною заявою позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 04 жовтня 2021 року відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення судових витрат або звільнення від сплати судових витрат, в якій зазначає, що його майновий стан не дозволяє йому повністю (навіть частково) виконати рішення суду. Просить відстрочити, розстрочити, зменшити або звільнити його від сплати судових витрат. 04 жовтня 2021 року відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про розстрочення виконання рішення суду з урахуванням його майнового стану. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2021 відкрито провадження, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Пояснення сторін в судовому засіданні 21.07.2021 року представником позивача подано заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 04.10.2021 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставин справи, встановлені судом. Відповідно до даних довідки Управління патрульної поліції в Закарпатській області №3018205381011590 від 31.07.2018 встановлено, що 20.07.2018 року о 16 год. 05 хв. учасниками дорожньо - транспортної пригоди стали легковий автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , водієм якого був [PERSON] та легковий автомобіль ЗАЗ 110307, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] ; дорожньо - транспортна пригоди сталась внаслідок порушення [PERSON] п. 2.5 ПДР, п. 16.13 ПДР. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.09.2018 року встановлено, що 20.08.2018 року о 16 год. 53 хв. в м. Ужгород на перехресті вулиць Загорська-Закарпатська водій [PERSON] керував транспортним засобом марки ВАЗ 2107, д.н.з. [NUMBER] , став учасником ДТП та перебував під ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів); від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Станом на 20.08.2018 року діяв поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/7530910, укладений ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» щодо транспортного засобу марки ВАЗ 2107, д.н.з. [NUMBER] . 31.07.2021 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» із заявою на виплату №172258, в якій погодився із вартістю відновлюваного ремонту в суму 6 549,15 грн. Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] є власником транспортного засобу ЗАЗ 110307, держаний номерний знак [NUMBER] . Актом огляду транспортного засобу від 23.07.2018 року підтверджується характер пошкоджень, завданих автомобілю марки ЗАЗ 110307, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до ремонтної калькуляції №18-172258 від 24.07.2018 року, вартість ремонту транспортного засобу ЗАЗ 110307, д.н.з. [NUMBER] , становить 6 549,15 грн. На підставі страхового акту №180000172258 від 31.07.2018 року ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» здійснено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в сумі 6 549,15 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР055439 від 01.08.2018 року Оцінка суду. Між сторонами спору виникли відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які пов`язані із відшкодуванням шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, відповідно до ч. 2 ст.1192 ЦК України. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, що визначено ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як передбачено ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; регрес застосовується після припиненні зобов`язання з відшкодування шкоди. Статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. п. 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Статтею 27 Закону України "Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як передбачено ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 7 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. По справі встановлено, що позивач як страховик у зв`язку із настанням страхового випадку відшкодував у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і в нього виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи (відповідача) у розмірі виплаченого відшкодування. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують право позивача на відшкодування шкоди. В свою чергу, відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б були підставою для відмови в задоволенні позову. Таким чином суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно платіжного доручення №ЗР057920 від 18.06.2021 року позивачем було сплачено 2 270 грн. 00 коп. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок) судового збору, який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Щодо заявленого клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду Згідно ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення судових витрат або звільнення від сплати судових витрат та одночасно заяву про розстрочення виконання рішення суду, однак документів, що підтверджують надіслання (надання) заяв і доданих до них документів іншим учасникам справи не надано, а тому такі заяви повертаються заявнику без розгляду. Одночасно суд роз`яснює [PERSON] , що він не позбавлений можливості звернутися до суду в порядку розділу ІV Цивільного процесуального кодексу України з заявою про відстрочення і розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення суду. На підставі викладеного, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 9, 22, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 993,979, 1187, 1188, 1191, 1194 ЦК України,

Outcome: approved