Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 01.06.1989 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] Він є приватним підприємцем та займається реалізацією на території м. Первомайська комбікормів та інших сумішей які використовуються у вирощуванні домашньої худоби. Для зайняття цією діяльністю ним були придбані наступні нежитлові приміщення та земельні ділянки на яких вони розташовані: - нежитлове приміщення за № 2, що знаходиться у будинку [ADDRESS], набуте на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21.12.2007 року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] зареєстровим № 4071, вартістю 30284грн., - нежитлове приміщення за №7, що розташоване по [ADDRESS], набуте на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17.09.2004 року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] за реєстровим № 1710, вартістю 7100грн., - нежитлове приміщення, що знаходиться у будинку [ADDRESS], набуте на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16.05.2002року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] за реєстровим № 796, вартістю 1000грн., - 2/100 нежитлового приміщення, будівлі магазину з прибудовами за [ADDRESS], набуте на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 13.09.2006року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] за реєстровим № 4071, вартістю 630грн., - земельна ділянка за [ADDRESS] за кадастровим №4412100000:07:002:0270, площею 0,0277га., для обслуговування магазину, зареєстрована на мене на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку Серії ЯИ №134573, виданого Первомайською міською радою Луганської області 03.11.2009року, вартістю 12590грн., - земельна ділянка за [ADDRESS] за кадастровим №4412100000:07:002:0269, площею 0,0070 га., для обслуговування магазину, зареєстрована на мене на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку Серії ЯИ №134572, виданого Первомайською міською радою Луганської області 03.11.2009року, вартістю 2728грн., - земельна ділянка за №7, розташована по [ADDRESS] за кадастровим №4412100000:10:001:0042, площею 613,8кв.м., для обслуговування магазину, зареєстрована на мене на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку Серії ЯА №935920, виданого Первомайською міською радою Луганської області 10.10.2005року, вартістю 3161грн., - земельна ділянка за [ADDRESS], площею 0,0312га., для здійснення підприємницької діяльності, зареєстрована на мене на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку Серії ЛГ №027060, виданого Первомайською міською радою Луганської області 31.01.2003року, - земельна ділянка за [ADDRESS], площею 0,0028га., для здійснення підприємницької діяльності, зареєстрована на мене на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку Серії ЛГ №027061, виданого Первомайською міською радою Луганської області 31.01.2003року. Вартість останніх двох ділянок складає 1326 грн. Також у 2007 році ним було придбано автомобіль марки ГАЗ, моделі 3302-414, 2007року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] [NUMBER], тип - вантажний (бортовий, тентований), реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 30000грн. Оскільки усе це майно було придбано після 1989 року, тобто після реєстрації шлюбу з відповідачкою, та воно відповідно до ст. 60 СК України є спільним майном подружжя, тобто майном спільним з відповідачкою. Оскільки сімейні відносини позивача з відповідачкою не склались через взаємне непорозуміння, вони зараз проживають окремо, відповідачка має на меті утворити іншу сім'ю з іншим чоловіком, та вони звернулись до відділу реєстрації актів цивільного стану з заявою про розірвання шлюбу, та вирішили поділити вищезазначене спільне майно. Відповідно до ст. 69 СК України дружина, чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. 15.02.2014 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір про поділ майна подружжя. Відповідно до договору, виходячи із засад рівності при визначенні розміру часток у спільному майні, що набувалося ними за час шлюбу, вони домовились про те, що: - нежитлове приміщення за №2, що знаходиться у будинку [ADDRESS], набуте на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21.12.2007року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] за реєстровим № 4071, вартістю 30284грн., - нежитлове приміщення за №7, що розташоване по [ADDRESS], набуте на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17.09.2004року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] за реєстровим № 1710, вартістю 7100грн., - нежитлове приміщення, що знаходиться у будинку [ADDRESS], набуте на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16.05.2002року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] за реєстровим № 796, вартістю 1000грн., - 2/100 нежитлового приміщення, будівлі магазину з прибудовами за [ADDRESS], набуте на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 13.09.2006року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] за реєстровим № 4071, вартістю 630грн., - земельна ділянка за [ADDRESS] за кадастровим №4412100000:07:002:0270, площею 0,0277га., для обслуговування магазину, зареєстрована на мене на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку Серії ЯИ №134573, виданого Первомайською міською радою Луганської області 03.11.2009року, вартістю 12590грн., - земельна ділянка за [ADDRESS] за кадастровим №4412100000:07:002:0269, площею 0,0070га., для обслуговування магазину, зареєстрована на мене на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку Серії ЯИ №134572, виданого Первомайською міською радою Луганської області 03.11.2009року, вартістю 2728грн., - земельна ділянка за №7, розташована по [ADDRESS] за кадастровим №4412100000:10:001:0042, площею 613,8кв.м., для обслуговування магазину, зареєстрована на мене на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку Серії ЯА №935920, виданого Первомайською міською радою Луганської області 10.10.2005року, вартістю 3161грн., - земельна ділянка за [ADDRESS], площею 0,0312га., для здійснення підприємницької діяльності, зареєстрована на мене на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку Серії ЛГ №027060, виданого Первомайською міською радою Луганської області 31.01.2003року, - земельна ділянка за [ADDRESS], площею 0,0028га., для здійснення підприємницької діяльності, зареєстрована на мене на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку Серії ЛГ №027061, виданого Первомайською міською радою Луганської області 31.01.2003року. Вартість останніх двох ділянок складає 1326грн. Автомобіль марки ГАЗ, моделі 3302-414, 2007року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] [NUMBER], тип - вантажний (бортовий, тентований), реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 30000грн., переходить до позивача одноособово, а він передає відповідачці за це гроші у сумі 300000грн. Цей договір було укладено письмово та підписано позивачем та відповідачкою. Також вони домовились про те, що після передачі позивачем відповідачці грошей у зазначеній сумі, вони посвідчать договір нотаріально. У цей же день, тобто 15.02.2014 року позивач передав відповідачці гроші, що підтверджується розпискою написаною відповідачкою власноручно. Однак вона відмовилась від нотаріальної реєстрації договору про поділ майна подружжя посилаючись на зайнятість. В подальшому позивач неодноразово звертався до відповідачки, але договір так і не було посвідчено нотаріально. Позивач просить суд визнати дійсним договір про поділ майна подружжя та визнати право власності на нежитлові приміщення та земельні ділянки. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 35) Відповідачка позов визнала в повному обсязі, про що надала суду письмову заяву, в якій також просить справу слухати за її відсутністю (а.с.39). Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що дійсно шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 01.06.1989 року (а.с.10). Згідно договору про поділ майна подружжя від 14.12.2010 року (а.с. 6-7), а саме п.3 право спільної сумісної власності подружжя на вищевказане майно та земельні ділянки припиняється; право власності на вищезазначені земельні ділянки, нежитлове приміщення, нежитлові будівлі та на частку нежитлової будівлі та автомобіль переходить до [PERSON] Відповідно до п.п.5,6 позивач [PERSON] передав, а відповідачка [PERSON] прийняла грошові кошти у сумі 300000 грн, та жодних претензій до позивача не має. Про отримання відповідачкою зазначеної грошової суми свідчить також і розписка від 15.02.2014 року (а.с. 13). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 64 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з вимогами ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно до вимог ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 208 ЦК України передбачено перелік правочинів які укладаються у письмовій формі, у тому числі правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Стаття 207 ЦК України передбачає вимоги до письмової форми правочину, згідно якою письмовою є угода, якщо її зміст зафіксовано в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Згідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», судам слід мати на увазі, що спори, пов'язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України). Згідно з п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що: а) згідно з частиною першою статей 81, 82 ЗК право власності на земельну ділянку набувають громадяни України та юридичні особи, створені громадянами або юридичними особами України, а іноземні громадяни та юридичні особи й особи без громадянства та спільні підприємства, засновані за участю іноземних юридичних і фізичних осіб, можуть набувати право власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення на підставах, передбачених частинами другою, третьою статті 81, частинами другою, третьою статті 82 ЗК; в) з 1 січня 2002 р. відповідно до статті 125 ЗК право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2009 р. у відповідності із Законом України від 5 березня 2009 р. N 1066-VI право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав"; (підпункт "в" пункту 18 у редакції постанови Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 р. N 2) е) у випадках, передбачених статтями 86 - 89 ЗК, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду, а при перебуванні ділянки в спільній сумісній власності (у подружжя, членів фермерського господарства, якщо інше не передбачалось угодою між ними, співвласників жилого будинку) - за договором або законом. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Учаснику спільної сумісної власності зазначене право належить за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Набута юридичною особою земельна ділянка не є спільною власністю її засновників, учасників або членів і не може розподілятися між ними як співвласниками; (підпункт "е" пункту 18 із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 р. N 2) є) не може здійснюватися перехід права власності за судовими рішеннями (через визнання права власності на відчужену земельну ділянку або визнання дійсним договору щодо її відчуження, звернення стягнення на земельну ділянку в рахунок зобов'язань власника земельної ділянки або передачу її у власність кредитору з цих підстав, видачу виконавчого документа за аналогічним рішенням третейського суду тощо) на земельні ділянки, щодо яких встановлена заборона на продаж або іншим способом відчуження, а саме: сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб, відчуження та зміни цільового призначення земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону (без доплат) і вилучення (викуп) для суспільних потреб (пункт 15 розділу X "Перехідні положення" ЗК). Усі земельні ділянки зазначені у договорі про поділ майна подружжя перебувають на час укладання договору у спільній власності подружжя, право власності належним чином оформлено та зареєстровано відповідно до вимог ЗК України. З договору про поділ майна подружжя вбачається, що він укладений відповідно до вимог ЦК України (а.с.6), крім того позивач виконав умови договору у повному обсязі. Таким чином, відповідно до ст. 174 ЦПК України, суд переконався, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог, які підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved