Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, яку уточнив під час розгляду справи, в якій просить стягнути з [PERSON] ПрАТ «НФСК «Добробут» на її користь суму заподіяної матеріальної шкоди, в розмірі 56 957.73 грн.; суму експертних послуг в розмірі 705.60 грн. та 675,36 грн.; суми за послуги по відправці телеграм в розмірі 48.00 грн. та 51.36 грн.; суми за послуги банків в розмірі 7.06 грн. та 7.00 грн.; суму за сплату судового збору в розмірі 584.52 грн. Всього - 59 036.63 грн. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником автомобіля марки «Шевроле Авео», реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданим ВРЕР № 1 ГУ МВС України в Харківській області 11.08.2009 року. В цьому свідоцтві зазначено, що [PERSON] має право на керування її автомобілем. 06.11.2012 року відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21104», реєстраційний номер [NUMBER], на перехресті пр-та Гагаріна з вул. Зерновою в м. Харкові, відповідно до дорожньої обстановки при виникненні перешкоди не прийняв мір для зменшення швидкості, скоїв зіткнення з автомобілем марки «Шевроле Авео», реєстраційний номер [NUMBER], який належить позивачці, під керуванням [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди заподіяно матеріальну шкоду, в зв'язку з пошкодженням автомобіля, в розмірі 56 957.73 грн. 18.07.2013 року постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні відповідача по справі [PERSON] за ст. 124 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Постановою апеляційного суду Харківської області від 31 липня 2013 року вказана постанова Комінтернівського районного суду залишена без змін, а апеляційна скарга адвоката Бєжанової А.В. в інтересах [PERSON] - без задоволення. Розмір заподіяної матеріальної шкоди, в зв'язку з пошкодженням автомобіля «Шевроле Авео», в сумі 56 957.73 грн. підтверджується Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 2683 від 16.04.2013 року, виданим Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса. За експертні послуги позивачкою сплачено 705.60 грн., що підтверджується квитанцією філії «Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 02.04.2013 року. Послуги банку по цьому платежу становлять 7.06 грн., що підтверджується квитанцією № 157 від 02.04.2013 року. Також позивачка зазначила, що нею сплачені послуги за відправку телеграм про виклик для огляду пошкодженого автомобіля, вартість яких складала 48.00 грн. та 51.36 грн., що підтверджується квитанціями ВАТ "Укртелеком" від 02.04.2013 року. За судову транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу № 2395/4073 від 03.06.2013 року, на яку посилались в своїх рішеннях суди першої та апеляційної інстанції, позивачкою було сплачено 675,36 грн., що підтверджується квитанцією № 101КП125 від 04.12.2012 року, а також сплачені послуги банку- 7.00 грн., що підтверджується квитанцією № 101КП125У від 04.12.2012 року. Крім того, [PERSON] зазначила, що діями відповідача їй завдано моральну шкоду яку вона оцінює в розмірі 10 000 гривень. Така сума нею обумовлена тим, що через неправомірні, винні дії відповідача [PERSON] автомобіль перетворився в груду металу. Для його відновлення фактично потрібно витратити значно більше коштів, а саме 62 877,28 гривень, що підтверджується Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 2683 від 16.04.2013 року, виданим Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса (див. стор. 10 Висновку). Після ДТП автомобіль втратив товарну цінність. Крім того, сім'я втратила засіб пересування, т.я. вони мешкають за містом в с. Пісочин, працюють вони в м. Харкові і до ДТП щодня їздили на роботу своїм автомобілем. Тепер фактично втратили таку можливість і вимушені їздити на маршрутці, автобусами, метро, тролейбусами. Це дуже незручно і потребує багато часу на дорогу до роботи та з роботи додому. Донька позивачки, [PERSON], 1989 р.н., займається на курсах іноземних мов в м. Харкові. Її на заняття возили на автомобілі, тепер не має такої можливості через його втрату і вимушені возити дитину на заняття на громадському транспорті. Це морально пригнічує, завдає душевні страждання та переживання. Відповідач обіцяв вирішити всі питання в добровільному порядку, тепер уникає будь-яких зустрічей та розмов щодо відшкодування шкоди. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON], який діяв на підставі довіреності, представник [PERSON], яка діяла на підставі договору про надання правової допомоги у судове засідання не з*явились, повідомлялись про час і місце розгляду справи належним чином. Надали суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов просили задовольнити. Суд, за таких обставин, вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача та представника позивача за наявними у справі доказами. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник відповідача [PERSON] під час розгляду справи заперечував проти задоволення позову та зазначив, що [PERSON] застрахував свою цивільно - правову відповідальність у страховій компанії ПрАТ «НФСК «Добробут», тому страхові виплати повинна сплачувати страхова компанія. Винуватець ДТП повинен сплатити лише різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, а не повну суму спричиненої шкоди. В зв*язку з чим, просив в задоволенні відмовити. Представник відповідача ПрАТ «НФСК «Добробут» до судового засідання не з*явився, про день та час слухання справи сторона відповідача повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судових документів та судової повістки на адресу відповідача, причини не явки суду не повідомили, заяв про слухання справи за їх відсутністю та заперечень на позов до суду не надходило. Третя особа [PERSON], який є згідно довіреності представником позивача у судове засідання не з*явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином. Надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов просив задовольнити. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що сторона відповідача не з'явилася в судове засідання без поважних причин, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Виходячи з наведеного, суд визнає причини неявки сторони відповідача неповажними та вважає можливим ухвалення рішення за наявними матеріалами справи. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін і відповідно до ч 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу нездійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданого ВРЕР № 1 ГУ МВС України в Харківській області 11.08.2009 року власником автомобіля марки «Шевроле Авео», реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску є [PERSON]. Також в свідоцтві зазначено, що [PERSON] має право на керування вказаним автомобілем. 06.11.2012 року в м. Харкові на перехресті пр. Гагаріна з вул. Зернова, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-21104 державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який відповідно до дорожньої обстановки при виникненні перешкоди не прийняв мір для зменшення швидкості, скоїв зіткнення з автомобілем ШЕВРОЛЕ державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Для оцінки вартості матеріальної шкоди автомобіля, позивач звернувся до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса. Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2683 від 16.04.2013 року, сума матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля марки «Шевроле Авео», реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, який належить [PERSON] на момент 16 квітня 2013 року складає 56957,73грн. (а.с. 12-24). Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 березня 2009 року, яка набрала законної сили, було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні відповідача по справі [PERSON] за ст. 124 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (справа № 641/847/13-п, провадження № 3/641/322/2-013) (а.с. 5-8). 31 липня 2013 року Постановою апеляційного суду Харківської області вказана постанова Комінтернівського районного суду залишена без змін, а апеляційна скарга адвоката Бєжанової А.В. в інтересах [PERSON] - без задоволення (справа № 641/847/13-п, провадження № 33/790/485/13, категорія: ст. 124 КУпАП) (а.с. 9). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Стаття 22 ЦК України зазначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, в свою чергу, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 3 ч. 1 ст.1188 ЦК України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Як вбачається з Полісу № АВ/2713578 від 26.02.2012 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільна-правова відповідальність [PERSON] при експлуатації транспортного «ВАЗ-21104», реєстраційний номер [NUMBER], застрахована в Приватному акціонерному товаристві "НФСК «Добробут". Частиною 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Стаття 6 даного Закону, в свою чергу зазначає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно із ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, винуватець ДТП повинен сплатити лише різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а не повну суму спричиненої шкоди. Відповідно до існуючої судової практики (п.16 Постанови Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки») непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. В свою чергу, розрахунок витрат пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу проводиться на підставі «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів». По даній справі була проведена судова авто товарознавча експертиза Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім.. проф..С.М. Бокаріуса. Згідно висновку експерта № 2683 від 16 квітня 2013 року матеріальна шкода завдана власнику автомобіля «Шевроле Авео», реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок ДТП 6 листопада 2012 року, складає 56957 грив. 73 коп. Відповідно до ст. 36 Закон України Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право на прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та його розмір надано Страховику. Згідно вимог абзацу 2 ст. 36.2 Закон України Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Згідно п. 2 Полісу № АВ/2713578 від 26.02.2012 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Приватного акціонерного товариства "НФСК «Добробут", ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потрепілого) складає 50000,00 грн., франшиза (частина збитків, що не відшкодовуєтся страховиком згідно договору страхування) складає 100000,00 грн. Відповідно матеріалів справи, та пояснень сторін та їх представників, сума страхового відшкодування є 50000 грн. 00 коп., та позивачу вказана сума сплачена не була, також не було сплачено й суму франшизи у розмірі 1000 грн. Таким чином суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення на її користь з ПрАТ «НФСК «Добробут» 50000 грн. страхового відшкодування та з [PERSON] 1000 грн. франшизи - обґрунтованими, законними та підлягаючими задоволенню. Також з відповідача [PERSON] підлягають стягненню кошти сплачені позивачем за проведення експертиз та ті, що сплачені під час проведення експертизи. Так, відповідно до квитанції філії «Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 02.04.2013 року за експертні послуги за проведення експертизи позивачем було сплачено 705.60 грн. та за послуги банку по цьому платежу становлять позивачем також було сплачено 7.06 грн., що підтверджується квитанцією філії «Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» № 157 від 02.04.2013 року, вказані суми підлягаю стягненню з відповідача (а.с. 25). Також, з [PERSON] підлягають стягненню сплачені [PERSON] послуги за відправку телеграм про виклик для огляду пошкодженого автомобіля, вартість яких складала 48.00 грн. та 51.36 грн., що підтверджується квитанціями ВАТ "Укртелеком" від 02.04.2013 року. (а.с. 25). Суд відмовляє позивачу у позовних вимогах в частині стягнення з відповідача сплачених коштів за судову транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу № 2395/4073 від 03.06.2013 року, на яку посилались в своїх рішеннях суди першої та апеляційної інстанції, в сумі 675,36 грн., що підтверджується квитанцією № 101КП125 від 04.12.2012 року, а також сплачених послуг банку згідно тарифу - 7.00 грн., що підтверджується квитанцією № 101КП125У від 04.12.2012 року, в зв*язку з тим, що вказані витрати були понесені під час розгляду іншої справи в рамках розгляду адміністративної справи. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача [PERSON] заподіяло позивачу моральні страждання, пов'язані зі змушеними матеріальними утрудненнями, переживаннями, додатковими зусиллями забезпечити свій побут і гідний матеріальний стан родини, що підтверджується наданими стороною позивача доказами - довідкою з місця роботи позивача (а.с. 62), довідкою з місця роботи третьої особи (а.с. 63) та іншими доказами (а.с. 64-67). Однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн. оцінені ним суб'єктивно і є завищеними, у зв'язку з чим вважає за необхідним задовольнити їх на суму 2000 грн. Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів суму судового збору у розмірі 584,52 грн. пропорційно розміру задоволених вимог (по 292,26 грн. з кожного). На підставі викладеного,

Outcome: partial