Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

[INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що позначені на плані літерами: А -житловий будинок, а - веранда, Б - літня кухня, В - сарай, Г - сарай, Д - гараж, №1 - огорожа, №2- хвіртка, №3 - ворота, який розташований за адресою [ADDRESS] , права засновника селянського ( фермерського ) господарства «БРАСЛАВСЬКИЙ» ідентифікаційний код юридичної особи - 32165694, місцезнаходження якого Одеська область, Миколаївський район, смт. Миколаївка. вул. Нова, будинок 30 і земельної ділянки розміром 13,00 га, яка розташована на території Миколаївської селищної ради народних депутатів, яка надана для ведення селянського ( фермерського ) господарства, відповідно до рішення 14 сесії 21 скликання Миколаївської селищної ради народних депутатів Миколаївського району Одеської області від 25 червня 1993 року №б/н, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею Серія ОД від 27.10.1993 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 278. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань статутний капітал Селянського ( Фермерського ) господарства «Браславський», ідентифікаційний код юридичної особи - 32165694 складає 0.00 гривень. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач як син, є спадкоємцем першої черги і має право на спадкування за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини він звернувся до державної нотаріальної контори з питання видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлого батька, але своїм листом від 02 лютого 2020 року №113/02- 14 нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно п. 218 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкування майна фермерського господарства здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про фермерське господарство». Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство». Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство», успадкування фермерського господарства ( цілісного майнового комплексу або його частини здійснюється відповідно до закону, тому фермерське господарство повинно успадковуватися як цілісний майновий комплекс. На теперішній час не передбачений порядок реєстрації підприємств ( цілісного майнового комплексу ), як об`єкта нерухомості. Фермерське господарство пройшло державну реєстрацію як суб`єкт підприємницької діяльності, але воно немає державної реєстрації, як об`єкт цивільно - правових відносин, та немає право встановлювального документу як об`єкту нерухомості. В Законі України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 15.05.2003 року № 755 - ІV» зазначено, що у разі внесення змін до установчих документів, які пов`язані із зміною складу засновників ( учасників ) юридичної особи на підставі факту смерті фізичної особи - засновника ( учасника ) та відмови інших засновників ( учасників ) у прийнятті спадкоємця ( спадкоємців ) померлого до складу засновників, крім документів, які передбачені ч. 1 ст. 29 Закону України № 755 - ІV, додатково подається нотаріально засвідчена копія свідоцтва про смерть фізичної особи, або відповідна довідка органу реєстрації актів громадянського стану чи судове рішення про оголошення громадянина померлим. Згідно роз`яснень Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 21.12.2005 року № 11202 замість нотаріально посвідченої копії рішення засновників ( учасників ) юридичної особи або уповноваженого ними органу, яким затверджено зміни до установчих документів, подається копія свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом. Відсутність свідоцтва про право на спадщину за законом є перешкодою для проведення державної реєстрації з метою внесення змін до установчих документів, які пов`язані із зміною засновника на підставі факту смерті фізичної особи. Після смерті свого батька до теперішнього часу позивач не може переоформити фермерське господарство та внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. В роз`ясненнях, що містяться в п. 9 Постанови № 20 від 22.12.95 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що успадкування майна селянського ( фермерського ) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Миколаївської селищної ради, Одеської областів судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Згідно ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач позов визнав та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, суд приходить до висновку про ухвалення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні. Згідно ст. 247 ч. 2 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, фіксуваня судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , права засновника селянського ( фермерського ) господарства «БРАСЛАВСЬКИЙ», ідентифікаційний код юридичної особи - 32165694, місцезнаходження якого Одеська область, Миколаївський район, смт. Миколаївка, вул. Нова, будинок 30, в обсязі, визначеному статутом, зареєстрованим 2 вересня 2002 року (номер запису - 04057190Ю0010222) в тому числі і право користування земельної ділянки розміром 13,00 га, яка розташована на території Миколаївської селищної ради народних депутатів, яка надана для ведення селянського ( фермерського ) господарства, відповідно до рішення 14 сесії 21 скликання Миколаївської селищної ради народних депутатів Миколаївського району Одеської області від 25 червня 1993 року №б/н, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею Серія ОД від 27.10.1993 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №278 та право власності на житловоий будинок з господарським будівлями і спорудами що позначені на плані літерами: А -житловий будинок, а - веранда, Б - літня кухня, В - сарай, Г - сарай, Д - гараж, №1 - огорожа, №2- хвіртка, №3 - ворота, який розташований за адресою [ADDRESS] . Данні обставини підтверджується матеріалами справи копією інформаційного листа приватного нотаріуса Сологуб О.А. ( а.с. 7 - 8 ), копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 9 ), копією Державного акту на право постійного користування землею ( а.с. 10 ), копією Свідоцтва про державну реєстрацію ( а.с. 11 ), копією Статуту СФГ «БРАСЛАВСЬКИЙ» ( а.с. 12 - 17 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 18 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 20 ), довідкою виданою начальником КП «Миколаївського РБТІ» Кривоус Н.Г. ( а.с. 21 ), копією Технічного паспорту ( а.с. 22 - 25 ), довідками виданими Миколаївською селищною радою ( а.с. 26 - 27 ). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ч. 1 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ч. 1 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України. Ч. 1, ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про фермерське господарство» визначено, що головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господарства може письмово доручати виконання своїх обов`язків одному з членів господарства або особі, яка працює за контрактом. У відповідності до ст. 19 Закону України "Про фермерське господарство" до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Згідно статті 20 зазначеного Закону майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін. У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом. Фермерське господарство має право здійснювати відчуження та набуття майна на підставі цивільно-правових угод. Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом. Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються Статутом фермерського господарства. П. 4 ст. 35 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено, що діяльність фермерського господарства припиняється, зокрема, у разі якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства. Відповідно до ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Перелік прав та бов'язків особи, які не входять до складу спадщини визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини. Положення ст. 92 ЗК України не обмежують і не скасовують права постійного користування земельними ділянками, яке набуте особами в установлених законодавством випадках станом на 01.01.2002. Крім того у рішенні Конституційного Суду України наголошено, що згідно з ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01 липня 2004 року право власності на інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відтак, до спадкоємців переходить право постійного користування земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у спадкодавця.

Outcome: approved