Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

21 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною повноліття, в якому зазначала, що вона з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: дочку - [PERSON], яка після розірвання шлюбу проживає з нею. Позивачка самостійно займається вихованням дитини, дбає про її фізичний та духовний розвиток, матеріально утримує доньку. Відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає, лише сплачує аліменти за рішенням суду. Дочка, маючи намір досконально вивчити англійську мову, ходить на додаткові, позашкільні заняття, додатково вивчає англійську мову у полтавській школі «Європейський вибір». В січні 2017 року (в першій декаді), група дітей, яка відмінно навчається у школі «Європейський вибір» для поглибленого вивчення англійської мови, в межах програми по вивченню англійської мови, буде направлена за кордон, а саме до Латвії, Єстонії, Литви та Фінляндії. Вона має можливість забезпечити матеріально поїздку дитини за кордон в межах вказаної програми, але не може зв»язатись з відповідачем, батьком дитини, оскільки протягом останніх десяти років з ним не спілкується, а він не спілкується з донькою. Отже, вона фактично позбавлена можливості взяти у відповідача дозвіл на тимчасовий виїзд дочки за кордон в січні 2017 року, в межах програми по вивченню англійської мови. Тому позивачка вимушена звернутись до суду з позовом про надання дозволу на виїзд за кордон дитини без згоди та супроводу батька. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності. При винесенні рішення покладається на розсуд суду. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтави ради не з»явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце слухання справи. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності відповідача [PERSON] та представника Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтави ради. Суд, заслухавши позивача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно з ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Такий порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 "Про затвердження Правил перетину державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231(із змінами). Згідно положень ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ №231 від 31 березня 1995 року (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. П.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved