Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх позовних вимог на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який працював в колгоспі "Перемога" Горностаївського району Херсонської області (реорганізованому в КСП "Перемога") та мав право на земельну частку (пай) із земель цього господарства. 27 червня 1997 року КСП "Перемога" отримало державний акт на право колективної власності на землю, але [PERSON] не був включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), доданого до державного акту, та відповідно не отримав права на земельну частку (пай), середній розмір якої по КСП "Перемога" становить 9,54 га. В подальшому [PERSON] був включений до списку пропущених членів КСП "Перемога", які мають право на земельну частку (пай), але земельної частки (паю) не отримав. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , була дружина померлого - мати позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , є позивач. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 9,54 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП "Перемога". 27 червня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 11 липня 2019 року від відповідача Горностаївської селищної ради Херсонської області надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечив проти позову. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що обов`язковими умовами для отримання права на земельну частку (пай) є перебування особи в членах колективного сільськогосподарського підприємства на момент видачі державного акта на право колективної власності на землю, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю та включення особи до списку, доданого до цього акта. [PERSON] помер [INFO] . Державний акт на право колективної власності на землю КСП "Перемога" отримало 27 червня 1997 року. Отже, на момент видачі підприємству державного акта на право колективної власності на землю [PERSON] не перебував у членах КСП "Перемога" у зв`язку зі смертю, тому він не мав права на отримання земельної частки (паю). Оскільки померлий [PERSON] не мав права на отримання земельної частки (паю), тому ця земельна частка (пай) не входить до складу спадщини. На підставі викладеного просить суд відмовити в задоволенні позову. Крім того, відповідач Горностаївська селищна рада Херсонської області заявляє про застосування позовної давності, оскільки позивач, звернувшись до суду з позовом 19 червня 2019 року, пропустив трирічний строк позовної давності. 05 вересня 2019 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, якою позивач підтвердив заявлені ним позовні вимоги. Позивач наполягає, що на момент видачі КСП "Перемога" державного акта на право колективної власності на землю [PERSON] перебував у членах підприємства, що підтверджується інформаційним листом Відділу у Горностаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 14 серпня 2018 року № Д-35/0-0.27-34/141-18, відповідно до якого [PERSON] значиться в списках пропущених членів КСП "Перемога", які мають право на земельну частку (пай). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, а в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, в тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позивач вважає помилковим твердження відповідача про те, що право на земельну частку (пай) має лише член КСП "Перемога" і лише на момент видачі державного акта на право колективної власності на землю. Крім того, позивач вважає, що він не пропустив строк позовної давності, оскільки дізнався про порушення свого права лише з інформаційного листа Відділу у Горностаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 14 серпня 2018 року № Д-35/0-0.27-34/141-18. 10 вересня 2020 року від відповідача Горностаївської селищної ради Херсонської області надійшли заперечення, яким відповідач підтвердив свої заперечення проти позову. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив. В судовому засіданні представник відповідача Горностаївської селищної ради Херсонської області Ткаченко Р.Є. заперечив проти позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Згідно ст.5 ЗК України (1990 року) земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно ч.6, ч.7 ст.6 ЗК України (1990 року) при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у томі числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. Згідно ч.2 ст.23 ЗК України (1990 року) державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Згідно п.1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 рок № 720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнень і затвердження указаних списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству. В результаті проведеної процедури паювання земель колективної власності передбачалася видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та проведення їх реєстрації відповідною районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що його батько [PERSON] мав право на земельну частку (пай) із земель КСП "Перемога" Горностаївського району Херсонської області, оскільки за життя працював в колгоспі "Перемога" (реорганізованому в КСП "Перемога") та був внесений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Проте, суд критично оцінює ці доводи позивача. Так, батько позивача [PERSON] помер [INFO] , про що виконавчим комітетом Великоблаговіщенської сільської ради Горностаївського району Херсонської області складено актовий запис про смерть від 03 січня 1997 року за № 1 (свідоцтво про смерть - л/с 9). КСП "Перемога" отримало державний акт на право колективної власності на землю 27 червня 1997 року (л/с 52-54). Отже, [PERSON] помер до отримання КСП "Перемога" державного акта на право колективної власності на землю. На підтвердження того, що [PERSON] мав право на земельну частку (пай) із земель КСП "Перемога", позивач надав суду інформаційний лист Відділу у Горностаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 14 серпня 2018 року № Д-35/0-0.27-34/141-18 (л/с 12), відповідно до якого [PERSON] значиться в списках пропущених членів КСП "Перемога", які мають право на земельну частку (пай), за № 53. Проте, інформаційний лист не являється доказом, який підтверджує факт включення особи до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При цьому, Відділ у Горностаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області надав суду копію списку пропущених членів КСП "Перемога", які мають право на земельну частку (пай), затверджений рішенням Славненської сільської ради Горностаївського району Херсонської області від 10 квітня 2000 року № 52 (л/с 60). В цьому списку [PERSON] значиться за № 53. Разом з тим, такого рішення, як рішення Славненської сільської ради Горностаївського району Херсонської області від 10 квітня 2000 року № 52, не існує взагалі. Так, Архівний сектор Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області надав суду копію рішення Славненської сільської ради Горностаївського району Херсонської області від 27 квітня 2000 року № 52 (л/с 71-74), яким надано згоду на виділення земельних часток (паїв) у власність для ведення особистого підсобного господарства та передбачено розподіл земельних ділянок в семи контурах на паї. Отже, цим рішенням не вирішувались питання про права членів КСП "Перемога" на земельні частки (паї). Згоду на включення пропущених членів КСП "Перемога" до додаткового списку, який додається до Державного акта на право колективної власності для отримання сертифікатів на середню земельну частку (пай), надано рішенням Славненської сільської ради Горностаївського району Херсонської області від 10 квітня 2000 року № 47 (л/с 67-69). Цей список включає двадцять одного члена КСП "Перемога", серед яких немає [PERSON] . Позивач не надав в суду інших доказів на підтвердження права [PERSON] на земельну частку (пай) із земель КСП "Перемога" Горностаївського району Херсонської області. Крім того, суд звертає увагу, що позивач взагалі не надав жодних відомостей про роботу [PERSON] в колгоспі "Перемога" та членство останнього в цьому господарстві. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач не надав належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів про те, що [PERSON] був членом КСП "Перемога" на час видачі підприємству державного акта на право колективної власності на землю, був включений до списку, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, та набув право на земельну частку (пай) у колективній власності на землю. В порядку п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (1963 року) спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , була дружина померлого [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, фактично вступила у правління та володіння спадковим майном. Даний факт підтверджується довідкою Славненського старостинського округу Горностаївської селищної ради Херсонської області від 27 травня 2019 року № 08-44/71 (л/с 15). З інформаційного листа приватного нотаріуса Горностаївського районного нотаріального округу від 06 грудня 2019 року № 01-16/167 (л/с 47) та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 05 грудня 2019 року (л/с 49) вбачається, що крім [PERSON] немає інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Згідно ч.1 ст.524 ЦК України (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч.1 ст.529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилась після його смерті. Згідно ч.1, ч.2 ст.548 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч.1, ч.2 ст.549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] померла [INFO] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Каховському району реєстраційної служби Каховського міськрайонного управління юстиції у Херсонській області складено актовий запис про смерть від 25 липня 2014 року за № 147 (свідоцтво про смерть - л/с 10). В порядку ч.1 ст.1269 ЦК України позивач [PERSON] , як син померлої та спадкоємець першої черги права на спадкування за законом, прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки в межах шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За заявою [PERSON] заведена спадкова справа № 193/2014. З інформаційного листа приватного нотаріуса Горностаївського районного нотаріального округу від 06 грудня 2019 року № 01-16/167 (л/с 47), інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 05 грудня 2019 року (л/с 48) та спадкової справи № 193/2014 (л/с 77-79) вбачається, що крім [PERSON] немає інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Згідно ч.1 ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1, ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт належності померлому [PERSON] права на земельну частку (пай), тому це право не може бути включеним до складу спадщини, яка відкрилась після його смерті. Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, суд вважає, що наявність правових підстав для визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай) розміром 9,54 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП "Перемога" в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] позивач не довів, чим не виконав вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Разом з тим, згідно ст.71 ЦК України (1963 року), який підлягає застосуванню до спірних правовідносин за часом їх виникнення та згідно із пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (2004 року), загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки. Згідно ст.76 ЦК України (1963 року) перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Згідно ст.80 ЦК України (1963 року) закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Аналогічні положення щодо строку позовної давності містять і положення Цивільного кодексу України (2004 року), відповідно до яких відповідач Горностаївська селищна рада Херсонської області заявила про застосування до спірних правовідносин позовної давності. Суд критично оцінює пояснення позивача [PERSON] про те, що він не пропустив строк позовної давності, оскільки дізнався про порушення свого права лише в серпні місяці 2018 року. Так, з 1997 року [PERSON] , як спадкоємцеві, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , було достовірно відомо, що останній не набув права на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП "Перемога". В судовому засіданні позивач пояснив, що за життя [PERSON] не вживала жодних дій для відновлення права померлого спадкодавця [PERSON] на земельну частку (пай). За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] , звернувшись з позовом 19 червня 2019 року, пропустив строк позовної давності. За змістом ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. У зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог, суд відмовляє в задоволенні позову з цих підстав, без посилання на строки звернення до суду.

Outcome: dismissed