Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

В лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 10.07.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «ОТП Банк», був укладений кредитний договір № СМ-SME303/250/2008, відповідно до якого позичальник отримала кредит у розмірі 30000,00 доларів США на споживчі потреби, строком до 10 липня 2018 року, з умовою сплати процентної ставки у розмірі 6% річних. Позичальник зобов`язалася повністю повернути суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені кредитним договором. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 10 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки №РМ- SME303/250/2008, предметом якого є магазин продовольчих товарів (вбудоване приміщення № [NUMBER] , загальною площею 56,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить відповідачу іпотекодавцю на праві власності. 29 квітня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір купівлі продажу кредитного портфелю, відповідно до якого позивач прийняло право вимоги за кредитними договорам, в тому числі за кредитним договором відповідача. Також 30 квітня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, в тому числі і за договором іпотеки відповідача. 15 листопада 2011 року між ТОВ "ОТП Факторинг Україна", ПАТ «ОТП Банк» з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони було укладено додатковий договір № 3 до Кредитного договору, згідно якого було змінено умови та порядок повернення кредиту. Відповідач свої обов`язки по поверненню кредитних коштів не виконує. Тому, станом на даний час заборгованість по кредитному договору складає 42151,16 доларів США (еквівалент - 1140514,12 гривень), що складається з 21075,58 долларів США (еквівалент 570257,06 гривень) тіло кредиту, 21075,58 долларів США (еквівалент 570257,06 гривень) пеня. Позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № СМ-SME303/250/2008 від 10 липня 2008 року укладеного з ЗАТ «ОТП Банк» у сумі 1140514,12 гривень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №РМ- SME303/250/2008, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган М.А., реєстровий №4600 - магазин продовольчих товарів (вбудоване приміщення № [NUMBER] ), загальною площею 56,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] область [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною за процедурою, яка передбачена Законом України «Про виконавче провадження», на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Передати в управління іпотекодержателю - Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» предмет іпотеки - магазин продовольчих товарів (вбудоване приміщення № [NUMBER] , загальною площею 56,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності шляхом надання права Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» примусового входу до предмета іпотеки. Обладнання предмета іпотеки охоронними пристроями, заміни замків, а також укладання договорів про надання охоронних послуг щодо предмета іпотеки зі спеціалізованими підприємствами, установами, організаціями. Стягнути з [PERSON] на користь товариства судові витрати. Ухвалою суду від 13 березня 2019 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального провадження і призначено проведення підготовчого засідання на 12 квітня 2019 року. Ухвалою суду від 12 квітня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судове засідання на 10 травня 2019 року. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду відзив на позовну заяву /а.с. 86-87/, та заяву про застосування строку позовної давності /а.с. 88/, згідно яких позов не визнає повністю, зазначивши, що 23 грудня 2009 року до неї було пред`явлено вимоги позичальника про дострокове повернення кредиту та сплату процентів за користування ним, таким чином ЗАТ «ОТП БАНК» змінив кінцевий строк виконання зобов`язання. Також 3 лютого 2010 року було здійснено виконавчий напис нотаріуса за заявою ПАТ «ОТП Банк» яким звернуто стягнення на спірне майно. Також !ОТП Банк» неодноразово зверталося в 2010 та 2011 роках із позовом до відповідача таким чином змінивши кінцевий строк виконання зобов`язання, тобто позивач повинен був звернутися до суду із позовом до кінця 2013року, але зробив це лише в 2019 році. Відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Представник позивача надав суду відповідь на відзив /а.с. 117-119/, згідно якої, зазначив, що оскільки в 2011 році між ТОВ "ОТП Факторинг Україна", ПАТ «ОТП Банк» з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони було укладено додатковий договір № 3 до Кредитного договору, згідно якого було змінено умови та порядок повернення кредиту. Таким чином всі доводи відповідача не мають юридичного обґрунтування. Строк позовної дасності позивачем не пропущений. У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини. 10.07.2008 року між відповідачем [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «ОТП Банк», був укладений кредитний договір № СМ-SME303/250/2008, відповідно до якого позичальник отримала кредит у розмірі 30000,00 доларів США на споживчі потреби, строком до 10 липня 2018 року, з умовою сплати процентної ставки у розмірі 6% річних, що підтверджується копією кредитного договору /а.с. 7-11/. Позичальник зобов`язалася повністю повернути суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені кредитним договором. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 10 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки №РМ- SME303/250/2008, предметом якого є магазин продовольчих товарів (вбудоване приміщення № [NUMBER] , загальною площею 56,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить відповідачу іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується копією іпотечного договору /а.с. 24-27/. 29 квітня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір купівлі продажу кредитного портфелю, відповідно до якого позивач прийняло право вимоги за кредитними договорам, в тому числі за кредитним договором відповідача, що підтверджується копією договору /а.с. 34-42/. Також 30 квітня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, в тому числі і за договором іпотеки відповідача, що підтверджується копією договору /а.с. 43-44/. 15 листопада 2011 року між ТОВ "ОТП Факторинг Україна", ПАТ «ОТП Банк» з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони було укладено додатковий договір № 3 до Кредитного договору, згідно якого було змінено умови та порядок повернення кредиту, що підтверджується його копією /а.с. 123-126/. Відповідач свої обов`язки по поверненню кредитних коштів не виконує. Тому, станом на даний час заборгованість по кредитному договору складає 42151,16 доларів США (еквівалент - 1140514,12 гривень), що складається з 21075,58 долларів США (еквівалент 570257,06 гривень) тіло кредиту, 21075,58 долларів США (еквівалент 570257,06 гривень) пеня, що підтверджується детальним розрахунокм заборгованості, довідкою про погашення кредиту та випискою по кредитному договору /а.с. 47-53/. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно положень ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Встановлено, що позивач, який набув право вимоги за кредитним договором, користуючись своїм правом на дострокове виконання зобов`язань за договором звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до статті 1 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною першою статті 7 Закону № 898-IV за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. У статті 33 Закону № 898-IV передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В матеріалах справи міститься копія договору про відступлення права вимоги, з якого вбачається, що позивач отримав право вимоги до [PERSON] за кредитним договором та за договором іпотеки. Отже, позивач набув право вимоги до відповідача за договором іпотеки. Відповідач надала заяву в якій просила застосувати позовну давність, на задоволенні якої остання наполягала. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Суд вивчивши надані сторонами докази вважає, що позовна давність в даному випадку позивачем не пропущена оскільки, як встановлено судом, досудова вимога яка надана суду /а.с. 89/, дійсно змінила кінцевий термін виконання зобов`язань, але в межах строку позовної давності після направлення досудової вимоги, між сторонами 15 листопада 2011 року було укладено додатковий договір № 3 до Кредитного договору, згідно якого знову було змінено умови та порядок повернення кредиту. Згідно ч.1 ст. 264 ЦК України Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Уклавши додатковий договір [PERSON] вчинила дію, яка свідчить про визнання нею свого боргу та обов`язку сплачувати кредит, таким чином перервавши перебіг позовної давності. Згідно наданої суду довідки /а.с. 52-53/ відповідач [PERSON] продовжувала після укладання додаткового договору частково погашати заборгованість по кредиту, останній платіж здійснений нею 2 грудня 2014 року /а.с. 53 оберт/, в межах строку позовної давності позивач в 2017 році звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитом до [PERSON] /а.с. 104-105/. Згідно ч.2 ст. 264 ЦК України Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Таким чином строк позовної давності знову перервався в 2017 році. Позивач звернувшись в лютому 2019 року із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки до суду не пропустив строку позовної давності, виходічи з вищенаведених обставин оскільки останній постійно переривався та починався заново відповідно до вимог ст. 264 ЦК України. Згідно ст. 34 Закону України «Про іпотеку» Після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Отже враховуючи вищенаведене позовні вимоги підлягають задоволенню оскільки, і позивача є передбачене законом право на отримання задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та передачу управління даним майном позивачу по справі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 17107 гривень 71 копійку. На підставі ст. 512, 154, 525, 526, 530, 611, 1054, 1055, 1050 ЦК України,

Outcome: approved