Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON]звернувся з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що в 2001 році уклав з Ружинською райдержадміністрацією строком на 10 років договір оренди земельної ділянки водного фонду та водних об'єктів, розташованих на території [ADDRESS]. Умови вказаного договору він виконував належним чином і після закінчення терміну оренди, тобто після 01.11.2011 року продовжує відкрито використовувати вказану в договорі земельну ділянку, сплачуючи орендну плату і жодних заперечень від Ружинської райдержадміністрації відносно вказаного до нього не надходило. Позивач зазначає, що намагався з Ружинською райдержадміністрацією врегулювати питання щодо подальшої оренди зазначеної земельної ділянки, однак, оскільки він "перебував в глибокій опозиції до влади [PERSON] і його представників в районі", тому це питання йому вирішити не вдалось. Проте вважає, що так як фактичні орендні відносини тривають і по даний час, тому відповідно до ст.764 ЦК України, вищевказаний договір оренди є пролонгованим на той же строк. Однак, оскільки це не підтверджено документально, то його право користування вказаним об'єктом оренди ставиться під сумнів іншими особами, тому він вимушений звертатись до суду та просить визнати за ним право користування на умовах оренди земельною ділянкою водного фонду та водним об'єктом на території [ADDRESS] загальною площею 48.40 га( в тому числі водне дзеркало -45.28 га, прибережна смуга - 3.12 га) терміном до 01.11.2021 року для вирощування товарної риби (риборозведення). В судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали з наведених вище підстав, вказавши, що по питанню поновлення договору оренди земельної ділянки водного фонду та водного об'єкту звертались в Ружинську райдержадміністрацію в усній формі. 2 З відповідною письмовою заявою по вказаному питанню ні до Ружинської райдержадміністрації, ні до Топорівської сільської ради не звертались, додаткову угоду не укладали. Представник відповідача -Ружинської райдержадміністрації відносно задоволення позову заперечив, пояснивши, що на час закінчення строку дії договору оренди землі, укладеного райдержадміністрацією з [PERSON], повноваження щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою перейшли до Топорівської сільської ради Ружинського району, оскільки ця земельна ділянка перебуває в межах населеного пункту. З письмовими заявами щодо укладення додаткової угоди до договору оренди від 01.11.2001р. позивач до райдержадміністрації не звертався, будь-яких рішень з вказаного питання не приймалось. Представник відповідача - Топорівської сільської ради Ружинського району позовні вимоги не визнав повністю, пояснивши, що фактично після закінчення строку дії договору оренди в листопаді 2011 року і по даний час позивач не користується спірною земельною ділянкою: рибу, яку він запустив в став весною 2011р., він же виловив до закінчення строку дії договору оренди, і після цього ніякого зариблення не проводив, а благоустрій території - прибережної смуги він проводить, оскільки поблизу знаходиться належна йому земельна ділянка. Топорівська сільська рада категорично заперечувала щодо поновлення договору оренди з [PERSON] і про це неодноразово повідомляла як Ружинську райдержадміністрацію, так і самого [PERSON] за місцем його реєстрації, вказаним в договорі оренди, а також за місцем його перебування в [ADDRESS]. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 01.11.2001 року між Ружинською районною державною адміністрацією Житомирської області та [PERSON] укладено договір оренди земельних ділянок водного фонду та водних об'єктів: площею 48.40 га(а.с.6-8). Відповідно до п.1.1 вказаного Договору орендодавець - Ружинська райдержадміністрація передала [PERSON], а він, як орендар, набув право на оренду зазначеної земельної ділянки водного фонду, яка розташована на території [ADDRESS]. Вказаний Договір, як вбачається з п.1.3, укладений строком на 10 років, тобто сторонами було погоджено строк його дії. Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Статтею 122 Земельного кодексу України ( яка діяла на час закінчення строку дії вищевказаного договору оренди землі) було передбачено повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування. Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб, а районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання; ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті, тощо. Відповідно до ч. 1 ст.85 Водного кодексу України порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст.792 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною 3 ст.16 Закону України "Про оренду землі", яка регламентує порядок надання земельної ділянки в оренду, у разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду сторони укладають договір оренди землі відповідно до вимог цього Закону. Статтею ст.31 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором (ч. 1 ст.34 Закону України "Про оренду землі"). 3 Договір оренди земельної ділянки водного фонду від 01.11.2001р. було укладено сторонами строком на 10 років, тобто до 01.11.2011 року. По закінченні строку дії цього договору орендар (позивач) не повернув орендовану земельну ділянку орендодавцеві (відповідачу). Відповідно до ч. 3 ст.33 Закону України "Про оренду землі"( в редакції, яка діяла на час закінчення строку дії договорів оренди) у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору такий договір підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Однак, враховуючи положення ст. ст. 116, 124 Земельного кодексу України, а також те, що законодавством, чинним на момент закінчення строку дії договорів оренди земельної ділянки водного фонду від 01.11.2001р., не було передбачено автоматичного поновлення договорів оренди землі, реалізація права позивача на поновлення зазначеного договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін була можлива лише за наявності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування. Як вбачається зі ст.6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники управлінь, відділів та інших структурних підрозділів - накази. Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо регулювання земельних відносин і з вказаних питань рада в межах своїх повноважень приймає акти у формі рішень( ст.59 вказаного Закону). Проте позивачем не надано суду доказів прийняття Ружинською районною державною адміністрацією чи Топорівською сільською радою Ружинського району розпорядження чи рішення про поновлення договору оренди земельної ділянки водного фонду укладеного з ним 01.11.2001р. Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 (із змінами та доповненнями) при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Суд вирішує ці питання по суті, якщо це відповідає закону (наприклад, визнає відповідно до частини третьої статті 1 Закону України від 5 червня 2003 р. N 899-IV ( 899-15 ) "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай), якщо районною (міською) державною адміністрацією безпідставно відмовлено у видачі документа, що посвідчує право на земельну частку (пай); вирішує відповідно до частини четвертої статті 7 Закону України від 19 червня 2003 р. N 973-IV ( 973-15 ) "Про фермерське господарство" питання про надання земельної ділянки у власність або оренду для створення фермерського господарства, якщо відповідна районна (міська) державна адміністрація чи орган місцевого самоврядування безпідставно відмовили в цьому або, незважаючи на рішення суду, що зобов'язує їх розглянути заяву з цього приводу, не розглядають її за наявності необхідних документів). В інших випадках суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо. 4 Тому визнання за позивачем права користування на умовах оренди земельною ділянкою водного фонду та водним об'єктом в зв'язку з поновленням договору оренди землі за відсутності рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо поновлення дії договору оренди є порушенням виключного права вказаних органів на розпорядження землями і в зв'язку з цим вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed