Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач пред'явив позов в суд до ЛеменІляша Михайловича [PERSON] про звернення стягнення на майно житловий будинок. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № MKТ0GА0000000002 від 3 квітня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 28035, 70 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 3 квітня 2018 року. 17 жовтня 2012 року між відповідачкою по справі [PERSON] та ПАТ " Приватбанк" було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № MKТ0GА0000000002 від 3 квітня 2008 року. Відповідно до умов кредитної угоди Банк зменшив суму заборгованості яка виникла часу надання кредитних коштів до дня підписання додаткової угоди на 1050,55 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14, 62% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим погашенням кредиту 3 квітня 2018 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Станом на 22 квітня 2014 року заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 29090, 65 доларів США, а саме: заборгованість за кредитом - 21374, 64 долари США; заборгованість по процентах за користування кредитом - 3264, 84 долари США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 106, 39 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 2938, 33 доларів США; штраф (фіксована частина) - 22,24 долари США; штраф (процентна складова) - 1384, 21 долари США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] 3 квітня 2008 року уклали договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 2559. Відповідно до договору іпотеки [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: незавершений будівництвом будинок який розташований в [ADDRESS] який належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення Тячівського районного суду . обумовленою сторонами вартістю 180358 гривень. Відповідно до ч .2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно ч.1 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідачі підлягають виселенню з житла яке є предметом іпотеки розташованого за адресою: [ADDRESS]. Тому просить суд винести рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № MKТ0GА0000000002 від 3 квітня 2008 року в розмірі 29090, 65 доларів США, що еквівалентно 326978 гривень 93 копійки, звернути стягнення на незакінчений будівництвом житловий будинок [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним Акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" з укладенням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та проживають у житловому будинку [ADDRESS]. Представник позивача до суду не з'явився, однак подав суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, згідний на заочний розгляд справи. Відповідачі [PERSON] [PERSON], в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, клопотань чи тверджень щодо позовних вимог суду не надали. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до укладеного кредитного договору № MKТ0GА0000000002 від 3 квітня 2008 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON], згідно умов якого Банк надав у користування кредит в сумі 28035,70 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 3 квітня 2018 року. В зазначеному договорі сторони повністю узгодили всі їх умови. Факт виконання позивачем умов вищевказаного кредитного договору сторонами не оспорювався. 17 жовтня 2012 року між відповідачкою по справі [PERSON] та ПАТ " Приватбанк" було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № MKТ0GА0000000002 від 3 квітня 2008 року. Відповідно до умов кредитної угоди Банк зменшив суму заборгованості яка виникла часу надання кредитних коштів до дня підписання додаткової угоди на 1050,55 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14, 62% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим погашенням кредиту 3 квітня 2018 року. Крім цього в якості забезпечення виконання кредитного договору між позивачем та відповідачем [PERSON] 3 квітня 2008 року було укладено договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 2559. Цей договір забезпечує вимоги позивача, що витікають з умов кредитного договору від 3 квітня 2008 року, за умовами якого [PERSON] зобов'язується перед Банком повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, неустойку (пеню, штраф), враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. Узгоджена вартість предмету іпотеки становить 180358 гривень. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Крім цього, положення ст.ст. 546, 548-551, 553-554 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення яких встановлюється в Законі або договорі, а також порукою, заставою, іпотекою. Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Крім того, частиною 2 ст. 553 ЦК України встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. У відповідності до ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Так, як вбачається з матеріалів справи, третя особа [PERSON] дійсно порушила умови договору у частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним. У зв'язку з цим станом на 22 квітня 2014 року [PERSON] виникла заборгованість перед позивачем 29090, 65 доларів США, а саме: заборгованість за кредитом - 21374, 64 долари США; заборгованість по процентах за користування кредитом - 3264, 84 долари США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 106, 39 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 2938, 33 доларів США; штраф (фіксована частина) - 22,24 долари США; штраф (процентна складова) - 1384, 21 долари США. Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства. У відповідності до статті 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Іпотекодержатель має пріоритет у задоволенні вимог. Відповідно до статті 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату відсотків, неустойки, основної суми боргу та будь якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до статті 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до Закону та з інших підстав, передбачених Законом. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні було встановлено, що позивачем на виконання вимог ст.ст. 12, 35 Закону України "Про іпотеку", 17 березня 2014 року, на адресу відповідачів направлялася письмова вимога про виконання порушеного зобов'язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, оскільки в тридцяти денний строк порушене зобов'язання виконано не було, то позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий який розташований за адресою: [ADDRESS], підлягають задоволенню. Виходячи з суми боргу, яка складає 29090, 65 доларів США що на 22 квітня 2014 року за курсом НБУ складає 326978 гривень 93 копійки, а також вартість предмета іпотеки в сумі 180358 гривень, суд вважає вимоги позивача спів мірними. Вибір способу реалізації предмета іпотеки позивачем зазначений в позовній заяві, тобто укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Якщо суд визначає спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання права іпотеко держателю на продаж предмета іпотеки, то оцінка предмета іпотеки визначається згідно ст. 38 Закону України "Про іпотеку", згідно з якою ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотеко держателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Як вказано в ст. 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. З урахуванням викладеного суд вважає, що загальний розмір вимог, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки складається з: заборгованість за кредитом - 21374, 64 долари США; заборгованість по процентах за користування кредитом - 3264, 84 долари США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 106, 39 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 2938, 33 доларів США; штраф (фіксована частина) - 22,24 долари США; штраф (процентна складова) - 1384, 21 долари США. Нерухоме майно, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги позивача, складається з житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Суд вважає, що початкова ціна предмета іпотеки повинна бути на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Способом реалізації предмету іпотеки суд вважає застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку", а саме укладення договору купівлі-продажу продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Згідно ст. 39 Закону "Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотеко держателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. У відповідності до ч.1 ст. 40 цього ж Закону звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. На думку суду не підлягають до задоволення вимоги позивача щодо виселення інших осіб, які зареєстровані чи проживають у житловому будинку [ADDRESS], оскільки позивачем не конкретизовано які саме особи повинні бути виселені з будинку, що є предметом іпотеки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А згідно до ст. ст. 58, 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 3654 гривень 00 копійок.

Outcome: partial