Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

02 серпня 2018 року позивач АТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 10596,89грн., мотивуючи тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 13.12.2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4132,64 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за використання кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ ПриватБанк Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та банком кредитний договір. Таким чином відповідач взяла на себе зобов'язання щомісячно сплачувати кредит, відсотки за його користування, комісію, а також інші витрати згідно договору. Однак у зв'язку з тим, що відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, станом на 15 липня 2018 року виникла заборгованість назагальну суму 10596,89грн., яка складається із заборгованості за кредитом на суму 3616,40 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 2235,61 грн., заборгованості за пенею та комісією 4246,70 грн., штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 498,18 грн. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою судді від 08 серпня 2018 року у справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник АТ КБ "Приватбанк" у судове засідання не з'явився, однак у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причин неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у її відсутності до суду не направила. Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подала відзив, та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 13 грудня 2014 року. Позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 4132,64 гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач взяла на себе зобов'язання щомісячно сплачувати кредит, відсотки за його користування, комісію, а також інші витрати згідно договору. Однак відповідачем не виконуються вищевказані умови кредитного договору та згідно наданого представником позивача розрахунком станом на 15 липня 2018 року виникла заборгованість назагальну суму 4132,64 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом на суму 3616,40 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 2235,61 грн., заборгованості за пенею та комісією 4246,70 грн., штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 498,18 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості. В силу положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Невиконання відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів у встановлений кредитним договором термін, надає право позивачу вимагати від нього вчинення цих дій у судовому порядку. Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При підписанні Генеральної угоди від 13 грудня 2014 року відповідач підтвердила, що дана Генеральна угода разом з наданими АТ КБ ПриватБанк Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та позивачем кредитний договір. Відповідно до п.п.1.1.3, 1.7, 2.1 Генеральної угоди датою остаточного погашення заборгованості за Договором 1 є 31 грудня 2016 року. Пунктом 1.3 Генеральної угоди передбачено, що у випадку порушення позичальником будь-якого зобовязання передбаченого договором та розділом 1 Генеральної угоди більш ніж на 1 день, строком повернення кредитних зобовязань є другий день з моменту таких порушень. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості за договором №б/н від 13 грудня 2014 року, відповідачкою [PERSON], з моменту підписання Генеральної угоди та отримання коштів в сумі 4132,64 грн., останній платіж щодо погашення заборгованості - тіла кредиту було здійснено 27 травня 2016 року в розмірі 200,00 грн. Разом з тим, позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та штрафу. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1 Генаральної угоди передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 1.3.3, 2.2 Генаральної угоди передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, постанові від 11 жовтня 2017 року №347/1910/15-ц. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому відповідно до зазначеного вище, ст.3 ЦК України, ст.11 ЦПК України суд вважає, що штраф в розмірі 498,18 грн. не підлягає до стягнення. А тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості б/н від 13 грудня 2014 року в розмірі 10098,71 грн., яка складається із заборгованості за кредитом на суму 3616,40 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 2235,61 грн., заборгованості за пенею та комісією 4246,70 грн. В іншій частині задоволення позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" слід стягнути судовий збір у розмірі 1762,00 гривень, сплачений позивачем при поданні позову. На підставіст.ст.3, 509, 526, 527,5 30, 549, 551, 599, 616, 1049, 1054 ЦК України, ст.61 Конституції України та

Outcome: partial