Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, просить розірвати шлюб з [PERSON] Позов обґрунтовано тим, що 10 серпня 2012 року між ним та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1730. [INFO] у сторін народився син [PERSON], який проживає разом з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалось, протягом останнього року відносини між ними погіршувались, що призвело до розпаду сім'ї; надії на примирення немає. У підготовче судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, до якої додав нотаріально посвідчену заяву про визнання відповідачем позову. Відповідач у підготовче засідання не з'явилася. За таких обставин фіксування судового засіданні технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207цього Кодексу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом установлено, що 10 серпня 2012 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї між громадянином України [PERSON] та громадянкою Російської Федерації [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 1730. [INFO] у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Закон України "Про міжнародне приватне право" встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок. За приписами ст. 63 цього Закону передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Частиною 1 статті 60 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про міжнародне приватне право" особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Позивач є громадянином України, а відповідач - громадянкою Російської Федерації. Зважаючи на відсутність спільного особистого закону подружжя [PERSON] та [PERSON], ураховуючи те, що останнє їх спільне місце проживання в Україні, то правові наслідки шлюбу, укладеного між сторонами справи, зокрема його припинення, визначаються за правом України. Таким чином, при вирішенні спору застосуванню підлягає сімейне законодавство України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 17 березня 2018 року [PERSON], [INFO], подала до Помінової Ю.О., яка тимчасово виконує обов'язки нотаріуса Барінової Н.В. Іркутського нотаріального округу, адресовану Оболонському районному суду м.Києва заяву, в якій підтверджує згоду на розірвання шлюбу з [PERSON] і проти розірвання шлюбу не заперечує; водночас просить розглянути справу за її відсутності з огляду на проживання на території Російської Федерації (серія та № 38 АА 2521583). Оскільки між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, що підтверджено також і визнанням позову відповідачем, яке не порушує будь-чиїх прав, то суд робить висновок про те, що шлюб підлягає розірванню у судовому порядку. Перешкод для розірвання шлюбу в судовому порядку судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 352 грн 40 коп. судового збору, а іншу частину - стягнути з відповідача.

Outcome: approved