Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.08.2013 року у розмірі 51420,61 грн. станом на 31.07.2019 року, яка складається з: 3687,16 грн. - заборгованість за кредитом, 43008,66 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1800,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2424,79 грн. - штраф (процентна складова). Обгрунтовує вимоги таким. Відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 07.08.2013 року зягдно якої отримав кредит у розмірі 4400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.07.2019 року має заборгованість 51420,61 грн.. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення пені та комісії в розмірі 1800,00 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., та штрафу(процентна складова) в розмірі 2424,79 грн., не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на приписах закону, оскільки [PERSON] проживає в м.Дружківка і на нього розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 3687,16 грн., та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 43008,66 грн., позивачем не підтверджена сума заборгованості за кредитом та сума заборгованості за відсотками та період виникнення такої заборгованості оскільки, наданий до суду розрахунок заборгованості не містить розшифровки помісячних нарахувань за з 07.08.2013 року по 31.07.2019 року, а містить лише суми та цифри, порядок нарахувань яких не наведено в розрахунку. Також, доданий позивачем розрахунок не оформлений належним чином, так-як не містить прізвища посадової особи, яка має право складати такий розрахунок. Розрахунок заборгованості наданий позивачем є незрозумілим, оскільки фактично не містить розрахунку а лише констатує банківські нарахування. В зв`язку з чим є незрозумілим за якою методикою нараховані відсотки за кредитом та інші суми, а саме за якою відсотковою ставкою, за який період та в якому розмірі було проведення нарахування сум, що на думку позивача підлягають стягненню. Вказані обставини свідчать про недоведеність позивачем обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Позивачем не зазначається, які саме «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою», та «Тарифи банку», було покладено в основу Договору, коли саме, та яким розпорядчим документом вони затверджені, період їх дії, та підстави внесення змін. В заяві про надання кредиту, не зазначено, з якими саме умовами і правилами надання банківських послуг, було ознайомлено позичальника. Також не зазначено, які саме Умови і правила надання банківських послуг, що визначають основні і суттєві умови Договору, розумів позичальник під час укладання Договору, враховуючи те, що під час укладання Договору, позичальнику не було надано копії «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», та «Тарифів банку». Копію Умов та правил надання банківських послуг, позивачем додано до позовної заяви. Зазначені «Умови і правила надання банківських послуг» не містять дати їх затвердження, та терміну їх дії. Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором б/н від 07.08.2013 року позивачем неодноразово змінювався розмір процентна ставки. Двічі розмір процентної ставки змінювався в бік збільшення. Натомість, як вбачається зі змісту Умов і правил надання банківських послуг, передбачено умови тарифів - процентну ставку, яка за своєю юридичною природою є фіксованою, і не зазначено, що тип процентної ставки - змінювана, що не передбачає можливості збільшення процентної ставки. Натомість позивачем не надано до суду жодного підтвердження про письмове повідомлення відповідача про підвищення процентної ставки, та про застосування змінюваної процентної ставки. Відповідно до анкети- заяви зафіксовано волевиявлення відповідача на отримання платіжної картки «Універсальна Gold» з лімітом 3000 грн. , а не 4400 грн. Просить у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 687,16 грн- заборгованості за кредитом, 43008,66 грн. заборгованості по процентам, 1800,00 грн.- заборгованості за пенею та комісією, 500,00 грн.- штрафу (фіксована частина), 2424,79 грн.- штрафу (процентна складова) відмовити в повному обсязі. Також надав заяву про застосування строку позовної давності в три роки щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитом, перебіг якого починається з 30.09.2016 року, по 31.07.2019 року. Представник позивача надав суду відповідь на відзив. Зазначає, що укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком умов та тарифів. Тобто, правила та умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. У даній заяві зазначено, що підписавши заяву, відповідач ознайомився та згодний з умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, розміщених а сайті банку, тарифами, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заяві про приєднання. Підписавши заяву, банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в умовах та правилах надання банківських послуг, тарифах банку - договорі банківського обслуговування в цілому. Враховуючи викладене, заява про приєднання до умов та правил з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, що розміщені на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають договір про надання банківських послуг. Також до матеріалів позовної заяви долучено довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" з якої вбачається, що відповідачу встановлено поточну проценту славку у розмірі 2,5 % (30,00% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. З виписки з карткового рахунку прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово- економічні експертизи по справі не призначались. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Сторони досягли згоди і уклали кредитний договір, в якому передбачили умови сплати пені та штрафу. У разі виникнення прострочки на протязі одного місяця - сплачується пеня в розмірі 50 грн. У разі виникнення прострочки другий місяць поспіль - сплачується пеня в розмірі 100 грн. У разі порушення позичальником термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань більше ніж на 30 днів банком нараховується штраф за формулою: " 500"" грн. + " 5" % від заборгованості за кредитом. Штраф розраховується на окремому рахунку та підлягає сплаті першочергово, що передбачено п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в одностороньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Відповідач мав можливість самостійно знайомитися з балансом свого карткового рахунку шляхом отримання інформації через Інтернет. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5% в місяць або 30,00 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку (додаються). Підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зазначені зміни повністю узгоджуються з умовами та правилами надання банківських послуг. На сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходило, більше того вже після підвищення процентної ставки відповідач активно користувався карткою, в тому числі неодноразово здійснював погашення заборгованості, що являється підтвердженням прийняття діючих умов договору. У разі зміни процентної ставки розрахунок процентів на заборгованість, що виникла до зміни нараховується за діючою процентною ставкою на момент використання цих коштів, якщо частина боргу використана уже після зміни процентної ставки, розрахунок процентів на цю частину заборгованості здійснюється за новою процентною ставкою. Дана умова не діє при нарахуванні процентів на прострочену заборгованість. На сьогоднішній день боржник до банку з метою списання штрафних санкцій не звертався, хоча банком і налаштовано прийняття таких заяв як через відділення банку так і шляхом подачі заяви через сайт банку http://credithelp.privatbank.ua/. В заяві - анкеті клієнта, зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак, умовами договору визначено (п. 2.1.1.2.3.), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк випущеної картки до останного дня 04.2017 року. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 25.09.2019 року- до спливу строку позовної давності. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває. Просять суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У своїх запереченнях відповідач зазначає, що окрім анкети - заяви відповідачем не підписано жодного документу, який позивач вважає частиною кредитного договору, а також, на підставі того, що пам`ятка клієнта взагалі відсутня, а в заяві - анкеті немає відмітки про те, що з пам`яткою клієнта відповідач ознайомлений, та що отримав пам`ятку клієнта разом із тарифами та основними умовами обслуговування. В заяві - анкеті, в графі - кредитний ліміт, не зазначено суми бажаного кредитного ліміту, взагалі дана графа пуста; в анкеті - заяві не зазначено: номер кредитної картки, термін її дії, та з якими саме Умовами і правилами, тарифами ознайомлений відповідач, та на які дав згоду; анкета - заява не містить ознак узгодження в письмові формі умов щодо розміру кредиту, процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу, виду виданої кредитної картки, та її номеру, тощо. На підставі наведеного, надані позивачем документи взагалі не можна вважати кредитними договором. Підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Загалом, відповідачем [PERSON] було повернуто позивачеві АТ КБ «Приватбанк», на підставі договору б/н від 07.08.2013 року, грошві кошти на загальну суму 41910,03 грн. Отже, за договором б/н від 07.08.2013 року, відповідачем було повернуто грошові кошти, в розмірі 41910,03грн., що на 979,44 грн. більше, ніж сума фактично отриманих від позивача грошових коштів (40930,59 грн.(отримано) - 38213,00 грн.(повернуто) - 3697,03грн. (стягнуто з пенсії) = 979,44 грн. ( різниця між фактично отриманими коштами та повернутими коштами). Зазначене свідчить про те, що відповідач виконав свій обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів за договором б/н від 07.08.2013 року станом на 08.11.2016 року, а отже, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 3687,16 гри., оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону. Просить в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за договором відмовити в повному обсязі. У відповіді на заперечення позивач наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що заява про приєднання до умов та правил з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, що розміщені на сайті складають договір про надання банківських послуг. Відповідач підписанням анкети- заяви позичальника приєднався до умов та правил надання банківських послуг. За договором про надання банківських послуг ю/н від 07.08.2013 року клієнт має прострочену заборгованість. Банком надані докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань. Штраф та пені нараховані правомарно. З аналізу умов кредитного договору визначені сторонами вбачається, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобов`язання сплати процентів за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно і на сьогоднішній день не припинено. На сьогоднішній день боржник до банку з метою списання штрафних санкцій не звертався, хоча баком і налаштовано прийняття таких заяв як через відділення банку так і шляхом подачі заяви через сайт. Кредитний договір чинний, а заперечення відповідача не обгрунтовані. Строк випущеної картки до останнього дня 04.2017 року. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 25.09.2019 року- до спливу строку позовної давності. Тому строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені не має, оскільки порушення зобов`язання триває, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивач у судове засідання не з`явився. У позовній заяві зазначає, що не заперечує щодо рогляду справи без участі представника позивача. Відповідача у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд прийняв рішення про розгляд справи без участі учасників справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно із частиною 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 07.08.2013 року відповідач звернувся до відповідача із анкетою- заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Кредитний ліміт за платіжною карткою «Універсальна» складає 3000 грн. (а.с. 9). В заяві відповідач вказав, що він згодний, з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг до його укладання і погодився з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом роздруківки з сайту http://privatbank.ua. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанка www.privatbank.com.ua. Зобов`язався виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанка www.privatbank.com.ua. Вказані обставини сторонами визнаються, а також початкова процентна ставка у розмірі 30 %. Відповідач, відповідно до кредитного договору б/н від 07.08.2013 року отримав картку № [NUMBER] зі строком дії карти до останього дня 04.2017 року (а.с. 118). Таким чином суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 3000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що відповідач не звертався до банку з заявою про закриття картрахунку і відмову від кредитної карти № [NUMBER] . Такі обставини не заперечувалися відповідачем. У своїх запереченнях (а.с.85) відповідач зазначає, що останній раз користувався банківською карткою 08.11.2016 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦПК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 31.07.2019 року відповідачеві нарахована заборгованість в сумі 51420,61 грн., з яких: 3687,16 грн.- тіло кредиту, 43008,66- заборгованість за відсотками, 1800,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією, штраф- 2924,79 грн.(500,00 грн.- фіксована частина, 2424,79 грн.- процентна складова). Враховуючи, що відповідач вийшов на прострочення і не вносить щомісячних платежів, в тому числі не сплачує проценти за користування кредитом, банк обґрунтовано звернувся до суду з позовом про стягненням заборгованості в примусовому порядку. Відповідач просить суд застосувати строку позовної давності. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до ч.1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до ч.2. ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені). Суд встановив, що строк дії картки № [NUMBER] , яка була видана [PERSON] при укладенні кредитного договору, становить до останнього дня 04. 2017 року. Банк пред`явив позов до суду 25.09.2019року, (а.с.45) до спливу 3 річного строку позовної давності. В правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності ( ст.. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Враховуючи, що строк дії картки [PERSON] по 30.04.2017 року, а в суд позивач звернувся 25.09.2019 року, він не пропустив строк позовної давності для захисту порушеного права, яка дорівнює три роки. Тому суд вважає стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за тілом кредиту станом на 31.07.2019 року в сумі 3687,16 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості із дня укладання договору банк застосовував до кредитних відносин з [PERSON] проценту ставку у розмірі 30% річних, що не оспорюється сторонами. Згідно розрахунку заборгованості позивачем з 01.09.2014 року застосовувалася процентна ставка 34,8 %, з 01.04.2015 року - 43,2 %. Вказані процентні ставки зазначені у витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 07.08.2013 року процентна ставка не зазначена, однак сторони визнають і розмір 30 % річних, що також підтверджується розрахунком заборгованості. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також розмір комісії. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також пеню, комісію, і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. До позовної заяви додано витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов і правил надання банківських послуг, на які посилається у позовній заяві (10-34). При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), комісій та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про змінну ставку відсотків за користування кредитними коштами, комісій, пені, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною четвертою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер (оскільки за їх змінами позичальник має слідкувати на сайті банку), не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 07.08.2013 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати збільшених процентів за користування кредитними коштами, які є змінними, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів), за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, та комісії. Суд вважає, що процента ставка, яка має бути застосована до даних кредитних відносин складає 30 %. Судом встановлено, що за період з 01.09.2014 року (дата підвищення відсоткової ставки до 34,8%) по 30.04.2017 року (останнього дня строку дії картки) сплинуло 972 дні. Тому заборгованість по процентах за користування кредитом дорівнює: 3687,16 грн. х 30% : 360 х 972 = 2986,61 грн. Саме така сума заборгованості за процентами за користування кредитом має бути стягнута з відповідача на користь позивача. Загальна сума до стягнення складає 3687,16+ 2986,61 = 6673,77грн . Із розрахунку заборгованості (а.с.6-8) вбачається, що після спливу строку дії кредитного договору (строку дії кредитної картки 30.04.2017 року) відповідачечуві нараховано відсотки за користування кредитом в сумі 39246,26 грн., пеню- 1800,00 грн., штраф- 2924,79 грн. Суд вважає, що у задовленні цієї частини позову необхідно відмовити. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів та пені після квітня 2017 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені, однак таких вимог банк не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів та пені, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими, і задоволенню не підлягають. За таких обставин суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 775,79 грн.- відсотків (за ставками 2,9% з 01.09.2014 року, та 3,6% - з 01.04.2015 року, до 30.04.2017 року), 39246,26 грн. - відсотків після 30.04.2017 року, 1800,00 грн.- заборгованості за пенею та комісією, 2924,79 грн.- штрафу, 40022,05 грн.- відсотків . На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог (12,98%) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 249,35 грн.

Outcome: partial