Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що 14 лютого 2016 року на перехресті вул. Червоногвардійська та вул. Азербайджанська в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого не застрахована. 11 квітня 2016 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, ч. 2 ст. 130 КпАП України. Згідно звіту № 98 про оцінку автомобіля від 24 лютого 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників та з урахуванням Податку на додану вартість становить у розмірі 41 402,67 грн., розмір матеріального збитку становить у розмірі 41 402,67 грн. Однак оскільки податок на додану вартість не є прямим збитком, тому 26 травня 2016 року Моторно (транспортним) страховим бюро України було сплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 34 502,22 грн. на підставі наказу № 4222 від 25 травня 2016 року. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача у відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 34 502,22 грн. та витрати по сплаті судового збору. 08 листопада 2017 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 12 квітня 2018 року ухвалою суду підготовче провадження у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 19 вересня 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 22 березня 2016 року [PERSON] звернувся до позивача з заявою про здійснення відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 14 лютого 2016 року по вул. Азербайджанська, 8-а в м. Києві за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (а.с. 8). 11 квітня 2016 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, ч. 2 ст. 130 КпАП України (а.с.12). Згідно звіту № 98 про оцінку автомобіля від 24 лютого 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників та з урахуванням Податку на додану вартість становить у розмірі 41 402,67 грн., розмір матеріального збитку становить у розмірі 41 402,67 грн. (а.с. 9-23). Згідно наказу Моторно (транспортного) страхового бюро України № 4222 від 25 травня 2016 року сума страхового відшкодування підлягає виплаті у розмірі 34 502,22 грн. (а.с. 22). Згідно платіжного доручення № 4222рв від 26 травня 2016 року Моторно (транспортним) страховим бюро України сплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 34 502,22 грн. згідно наказу № 4222 від 25 травня 2016 року (а.с. 21). Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях. Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди. Представник позивача в обгрунтування вимог посилався на скоєння відповідачем, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого заподіяно матеріальної шкоди. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] не мав права передоручення [PERSON] керування автомобілем та щодо відсутності у останнього права вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди через відсутність права власності на автомобіль [NUMBER]. Крім того, при проведенні оцінки майна порушено вимоги ст. 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність", п.5.4 ст. 5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року. Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно п.п. 33.1, 33.1.4 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Статтею 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно п.п. ґ п. 38.1.1 п. 38.1, ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно п.п а п. 41.1 ст. 41 Закону України МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Судом встановлено, що Моторно (транспортним) страховим бюро України сплачено [PERSON] у відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована у розмірі 34 502,22 грн. Твердження відповідача про відсутність у [PERSON] права вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, через відсутність права власності на автомобіль [NUMBER], не грунтуються на законі, виходячи з такого. Згідно роз'яснень, що містяться у п п. 9 постанови Пленуми Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" положення щодо захисту права власності поширюється також на особу,яка хоч і не є власником,але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, або на іншій підставі, передбаченої законом чи договором, така особа також має право вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну. Крім того, відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, зокрема і від власника майна, відповідально до положень глави 29 цього Кодексу (ст. 396 ЦК України). Пунктом 1 ч.1 ст.395 ЦК передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння. Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником,а також на інших підставах, встановлених законом (ст.398 ЦК України). Згідно пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції; на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення); у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності). Згідно пункту 2.2 Правил дорожнього руху власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Згідно ст. 317 ЦК України зміст права власності складають три правомочності -володіння,користування і розпорядження. Судом встановлено, що власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON] (а.с.9), який уповноважив на підставі нотаріально посвідченої довіренності довіреності від 24 серпня 2011 року [PERSON] експлуатувати та розпоряджатися (керувати, продати, застрахувати, за ціну та на умовах на власний розсуд) слідкувати за технічним станом і проводити поточний ремонт автомобіля [NUMBER], з правом передоручення повноважень іншим особам (а.с.11). Згідно довіреності від 26 січня 2013 року, посвідченої Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 72, [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] експлуатувати та розпоряджатися (керувати, продати, застрахувати, за ціну та на умовах на власний розсуд) слідкувати за технічним станом і проводити поточний ремонт автомобіля [NUMBER], без права передоручення повноважень третім особам (а.с.10). Крім того, 12 травня 2015 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна» та [PERSON] укладено поліс № АІ/5626700 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль [NUMBER] (а.с. 13). Отже, за встановлених обставин [PERSON] мав права передоручення повноважень [PERSON], який хоч і не є власником, але має законне право володіння майном та має право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів порушення вимог ст. 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" та п.5.4 ст. 5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, при проведенні оцінки майна. З огляду на викладене, позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають задоволенню повністю: стягнути з Стягнути з [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: 02000, [ADDRESS], на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України (ЄДРПОУ 21647131, МФО 322313, п/р 2600202284871, знаходиться за адресою: м. Київ, бул. Русанівський, 8) у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 34 502 (тридцять чотири тисячі п'ятсот два) грн. 22 коп. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 1600 грн. 00 коп.

Outcome: approved