Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з первісним позовом,який був уточнений, до [PERSON], Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача -орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання рішення і бездіяльності незаконними, про зміну порядку участі батька у вихованні дитини та усуненні перешкод у спілкуванні. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач [PERSON] зазначив, що він був одружений з [PERSON], у шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. 03.09.2013 року рішенням Івано-Франківського міського суду шлюб між ними було розірвано і після розлучення дитина залишилась проживати з мамою. З моменту розлучення у сторін почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина та його відвідування. [PERSON] та її співмешканець [PERSON] створюють штучні перешкоди для нормального спілкування з дитиною. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05.12.2013 року визначено спосіб участі батька у вихованні [PERSON] шляхом побачень, спілкування і спільного відпочинку два дні на тиждень за домовленістю із матір»ю [PERSON], в її присутності, тощо.З 29.09.2014 року позивач не бачив сина через категоричну відмову відповідачки [PERSON] побачитися із дитиною без обгрунтування причини. Через неможливість побачення з дитиною, позивач звернувся із виконавчим листом до ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції. ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження, відповідач [PERSON] була ознайомлена з резолютивною частиною виконавчого листа, та винесена постанова про закриття виконавчого провадження від 21.10.2014 року у зв"язку із фактичним виконанням рішення суду. Крім того, позивач вважає, що орган опіки і піклування МВК халатно і непрофесійно поставився до своїх прямих обов'язків у вирішенні питання позивача по спілкуванню з сином, не прийняв до уваги що відповідач [PERSON] умисно не виконувала попередній Витяг із рішення органу опіки та піклування від 07.08.2013 року та рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.12.2013 року, орган опіки та піклування проігнорував прохання надати можливість спілкуватися із сином без присутності матері,хоча зустрічі позивача із сином з 08.02.2014 року по 26.09.2014 року відбувалися без присутності матері. На підставі викладеного просив суд визнати дії [PERSON] щодо виконання рішення суду протиправними, а рішення і бездіяльність органу опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо контролю за виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 05.12.2013 року по справі № 344/13156/13-ц, розгляду і дачі висновку про порядок участі батька у вихованні сина - незаконними. Зобовязати [PERSON] не чинити перешкод позивачу [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з неповнолітнім сином [PERSON], зобов"язати орган опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради встановити дієвий контроль за виконанням судових рішень та власних висновків щодо порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною. Встановити порядок участі у вихованні та спілкуванні з сином : до 6-ти річного віку в середу з 12-00 год. до 19-00 год., якщо дитина буде відвідувати садочок, з правом забирати дитину із садочка з 12-00 год., першої і третьої суботи кожного місяця, другої і четвертої неділі кожного місяця з правом залишати дитину цілодобово за місцем проживання позивача, з 6-ти років до виповнення дитині 10 років, у середу надати можливість забирати із школи та відводити у школу по понеділках, встановити необмежене спілкування з сином [PERSON] засобами телефонного, мобільного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином протягом цілого дня; зобов'язяти [PERSON] повідомляти позивача [PERSON] про місце фактичного перебування і проживання дитини, а у разі настання змін, повідомляти про це позивача [PERSON] особисто на наступний день з моменту настання таких обставин; один раз в рік поїздки батька з дитиною з метою оздоровлення в межах України без присутності матері; почергове святкування Нового року (один рік в матері, один рік в батька) без присутності матері; святкування Різдвяних та Великодніх свят (почергово один рік в батька або в матері) без присутності матері; святкування дня народження сина(почергово один рік в батька або в матері) без присутності матері; святкування дня народження батька кожного року без присутності матері; святкування дня народження брата [PERSON] кожного року без присутності матері; святкування дня народження сестри [PERSON] кожного року без присутності матері. Відповідач [PERSON] звернулася в суд з зустрічним позовом до [PERSON], за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача -орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про зміну порядку участі батька у вихованні дитини, посилаючись на невиконання [PERSON] рішення суду, встановлення власного графіку спілкування із сином, погрози та приниження з боку [PERSON], а також його аморальної та асоціальної поведінки,просила суд змінити порядок участі [PERSON] у вихованні неповнолітньої дитини [PERSON],[INFO], та визначити спосіб спілкування два дні на тиждень, за домовленістю з матір"ю та в її присутності, як визначено рішенням органу опіки та піклування від 07.08.2013 року.Крім того,позивач вважає недопустимим визначення способу участі батька у вихованні дитини у вигляді поїздок 1 раз на рік з дитиною на оздоровлення в межах України та святкування батька з дитиною свят. Позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Заявлені зустрічні вимоги [PERSON] не визнали, просили суд відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти задоволення первісних позовних вимог заперечували, просили в позові відмовити, оскільки перешкод у спілкуванні позивач не чинить. Заявлені зустрічні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити зустрічні позовні вимоги та встановити графік участі батька у вихованні дитини запропонований матір"ю. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судовому засіданні проти задоволення первісних позовних вимог в частині визнання рішення і бездіяльності органу опіки та піклування незаконними заперечували, просили в позові відмовити посилаючись на те,що орган опіки та піклування не має повноважень контролю за виконанням судових рішень. Крім того,оскільки участь позивача у вихованні дитини визначена рішенням суду, позивачу була надана письмова відповідь про необхідність звернення до суду з позовом про зміну участі батька у вихованні з дитиною. Допитана по справі в якості свідка відповідач [PERSON] суду пояснила, що вона проживає з чоловіком [PERSON] та неповнолітнім сином [PERSON], [INFO]. В період з лютого 2014 року по вересень 2014 року позивач [PERSON] бачився та спілкувався із неповнолітнім сином. Після того,як дитина звикла до батька, зустрічі відбувалися без її присутності. Декілька разів дитина залишалася ночувати за місцем проживання батька. З жовтня 2014 року [PERSON] не бачився із сином. Допитана по справі свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає з батьком [PERSON] в період з лютого 2014 року по вересень 2014 року позивач [PERSON] бачився та спілкувався із сином [PERSON]. Спочатку зустрічі відбувалися в присутності матері [PERSON], після чого позивач бачився та спілкувався із сином без присутності матері та декілька разів залишався ночувати за місцем проживання батька. З жовтня 2014 року позивач [PERSON] не бачився із сином. Позивач [PERSON] хоче спілкуватися та виховувати сина [PERSON]. Вона була на прогулянках в парку та розважальних центрах міста з позивачем [PERSON] та братом [PERSON]. Коли дитина залишався ночувати за місцем проживання батька, позивач [PERSON] приділяв достатньо уваги щодо безпеки дитини, купав та годував дитину. Допитана по справі свідок [PERSON] суду пояснила, що вона зустрічається з позивачем [PERSON] восени 2014 року позивач [PERSON] бачився та спілкувався із сином [PERSON]. Позивач [PERSON] хвилюється через неможливість спілкування із сином [PERSON]. Восени 2014 року вона була на прогулянці із донькою з позивачем [PERSON] та його сином [PERSON]. Діти разом гралися. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України. Отже, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Відповідно до ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. У свою чергу, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України). Форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34 , 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року. Статтями 15, 16 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] являються батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 03 вересня 2013 року розірвано шлюб укладений між позивачем та відповідачем, неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], залишено проживати з матір'ю. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05.12.2013 року визначено спосіб участі батька у вихованні [PERSON] шляхом побачень, спілкування і спільного відпочинку два дні на тиждень за домовленістю із матір»ю [PERSON], в її присутності,поїздки 1 раз в рік з дитиною на оздоровлення в межах України за домовленістю з матір'ю; святкування батька з дитиною свят (Нового Року, Різдва, Великодніх свят, дня народження дитини та батьків, брата [PERSON], 1988 року народження, та сестри [PERSON], 1994 року народження, дитини (по місцю святкування, узгодженого між батьками)); за домовленістю з матір'ю та в її присутності. В період з 08.02.2014 року по 26.09.2014 року позивач [PERSON] бачився та спілкувався із неповнолітнім сином. Зустрічі відбувалися без присутності матері матері, також неповнолітня дитина залишалася ночувати за місцем проживання батька. Дані обставини сторонами не заперечуються,а тому згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Крім того, дані обставини підтвердила в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] З жовтня 2014 року позивач не бачився і не спілкувався з дитиною, що підтверджує той факт, що відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною,у зв"язку з чим позивач звернувся із заявою до ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції на примусове виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 05.12.2013 року. 14.10.2014 року ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження, відповідач [PERSON] була ознайомлена з резолютивною частиною виконавчого листа, складений акт та винесена постанова про закриття виконавчого провадження від 21.10.2014 року у зв"язку із фактичним виконанням рішення суду. Також,через неможливість спілкування з неповнолітнім сином позивач неодноразово звертався до міського відділу УМВС України в Івано-Франківській області.За результатами розгляду звернень позивача [PERSON] відповідачу [PERSON] були роз"яснені вимоги Сімейного Кодексу України щодо прав та обов"язків батьків,також відповідач попереджена про відповідальність у випадку невиконання рішення суду (а.с.46,79). 22.11.2014 року позивач [PERSON] надіслав відповідачу [PERSON] листа із графіком побачень з сином на грудень 2014 року. Відповідач відмовилася від його отримання ( а.с.40-42) Крім того,через неможливість побачень та спілкування з неповнолітнім сином 09.02.2015 року позивач [PERSON] звернувся із заявою до міського голови міста Івано-Франківська в якій посилаючись перешкоди, що чинить відповідач та невиконання відповідачкою рішення суду щодо його участі у спілкуванні та вихованні неповнолітнього сина, просив змінити участь у спілкуванні з неповнолітнім сином без присутності матері та із зазначенням часу (а.с.142-143). Враховуючи наведене, суд вважає,що під час розгляду справи із досліджених доказів знайшов підтвердження факт того,що відповідач [PERSON] створює перешкоди позивачу у спілкуванні з неповнолітнім сином. Що стосується заявлених позивачем за первісним позовом [PERSON] вимог про визнання дій [PERSON] щодо виконання рішення суду протиправними, рішення і бездіяльність органу опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо контролю за виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 05.12.2013 року по справі № 344/13156/13-ц, розгляду і дачі висновку про порядок участі батька у вихованні сина - незаконними, встановити дієвий контроль за виконанням судових рішень та власних висновків щодо порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, суд приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Згідно з ч.4 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 09.02.2015 року позивач [PERSON] звернувся із заявою до міського голови міста Іва-Франківська в якій посилаючись перешкоди, що чинить відповідач та невиконання відповідачкою рішення суду щодо його участі у спілкуванні та вихованні неповнолітнього сина, просив змінити участь у спілкуванні з неповнолітнім сином без присутності матері та із зазначенням часу. Листом № Б\\233 від 03.03.2015 року служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради роз"яснила позивачу його право на звернення із позовом до суду про зміну способу участі та усуненні перешкод у вихованні і спілкуванні з неповнолітньою дитиною. Згідно витягу з протоколу № 5 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 18.03.2015 року комісія постановила рекомендувати виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради встановити батькові [PERSON] наступний порядок участі у вихованні малолітнього сина [PERSON],[INFO]: щосереди та перша,третя субота; друга четверта неділя місяця з 15.00 години до 19.00 години в присутності матері дитини. З моменту відвідування хлопчиком дитячого садочка зустрічі мають відбуватися з 16.00 години до 19.00 години у присутності матері (а.с.83-84) 31.03.2015 року позивач [PERSON] звернувся із заявою до міського голови міста Івано-Франківська в якій посилаючись на розбіжності з проголосованим членами комісії та встановленим порядком щодо його участі у спілкуванні та вихованні неповнолітнього сина, просив повторно винести питання щодо його участі у спілкуванні та вихованні неповнолітнього сина на комісію,що відбудеться 01.04.2015 року (а.с.96) Як вбачається із витягу з рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та висновку засідання Комісії з питань захисту прав дитини від 07 травня 2015 року виконавчий комітет вважав за доцільне встановити батькові [PERSON] наступний порядок участі у вихованні малолітнього сина [PERSON],[INFO]: щосереди та перша,третя субота; друга четверта неділя місяця з 15.00 години до 19.00 години в присутності матері дитини. З моменту відвідування хлопчиком дитячого садочка зустрічі мають відбуватися з 16.00 години до 19.00 години у присутності матері (а.с.130-133). Згідно ч.2 ст.18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: 1) встановлення правовідношення; 2) примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку; 3) припинення правовідношення, а також його анулювання; 4) припинення дій, які порушують сімейні права; 5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; 6) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; 7) зміна правовідношення; 8) визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Оскарження дій чи бездіяльності посадових осіб щодо складання висновку, так і не згоди із встановленим способом участі батька у висновку, не передбачено чинним законодавством в якості способу захисту порушеного права. В даному випадку, висновок є рішенням колегіального органу,а тому позивач правильно обрав спосіб захисту порушеного права та звернувся із позовом про зміну участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, що відповідає вимогам ч.3 ст.19 СК України. Таким чином, суд вважає, що орган опіки та піклування діяв в межах своїх повноважень, передбачених СК України та Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, запросивши на засідання комісії сторони, повно дослідивши обставини, що мають істотне значення, та склав висновок. Відповідно до ч.5 ст.159 СК України особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. В частині заявлених вимог про визнання дій [PERSON] щодо виконання рішення суду протиправними, бездіяльність органу опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо встановлення контролю за виконанням судових рішень та власних висновків щодо порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, суд вважає,що вимоги в цієї частині не підлягають задоволенню, оскільки згідно діючого законодавства контроль за виконанням судових рішень та власних висновків не входить в компетенцію органу опіки та піклування. Крім того, [PERSON] не позбавлений права у майбутньому за наявності підстав, передбачених законом, звертатись до суду з позовом за захистом своїх прав в разі невиконання відповідачем [PERSON] рішення суду відповідно до норм ст.159 Сімейного Кодексу України. Відповідачка вказує, що на даний час вона проживає з чоловіком [PERSON] та неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], однак з жовтня 2014 року позивач не бачився із неповнолітнім сином через те,що позивач встановлював власний графік спілкування із сином, позивач розповідає дитині погані думки про її чоловіка [PERSON] Крім того дитина є маленькою,потребує постійної опіки матері та спеціального харчування. Як вбачається із пояснень сторін, досліджених в судовому засіданні неодноразових звернень в правоохоронні органи та з поведінки сторін в судовому засіданні, відносини між сторонами вкрай негативні. Відповідачка звинувачує позивача у психологічному тиску на неї та зазначає на аморальну поведінку позивача,що може негативно вплинути на дитину, однак належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин суду не надає. Крім того, особисті стосунки колишнього подружжя не є предметом спору по даній справі. Згідно ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Під час вирішення спору береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов'язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. На підставі ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. На підставі ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Стосовно заявлених первісних позовних вимог позивача [PERSON] Та зустрічних позовних вимог [PERSON], суд вважає,що заявлені первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а заявлені зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Суд бере до уваги те, що неповнолітня дитина проживає з відповідачкою, яка його виховує, хлопчик знає батька, до жовтня 2014 року постійно з ним спілкувався, залишався ночувати за місцем проживання батька, відповідачка не хоче посприяти більш тісному контакту сина з батьком та всяко цьому перешкоджає, що підтверджується поясненнями сторін,свідків та дослідженими судом письмовими доказами. Суд вважає, що визначеного органом опіки часу не достатньо для того щоб син пізнав батька, а батько міг поспілкуватись з сином та хоча б якось вплинути на його виховання. Виходячи з балансу інтересів дитини та батьків, суд вважає, що встановлення судом такого способу участі батька у вихованні дитини, як його спілкування з дитиною без присутності матері, на даному етапі буде максимально відповідати інтересам дітей. Відповідачка стверджує, що позивач не зможе забезпечити дитині дієтичне харчування та погано впливає на дитину, однак належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог суду не надала, більш того позивач не спілкується з сином через поведінку відповідачки, що підтверджується показами свідків та поясненнями сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] в присутності представників сторін та органу опіки та піклування запропонував відповідачу [PERSON] в найближчий час побачитися із сином у її присутності, однак відповідач [PERSON] проігнорували вимоги позивача. Суд вважає,що заявлений,як позивачем за первісним позовом так і позивачем за зустрічним позовом спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, не в повній мірі враховує інтереси батьків та дитини. Беручи до уваги,що дитина восени буде відвідувати дитячий садочок, а в подальшому шкільний заклад, режим дня дитини (час для навчання та відпочинку, позанавчальний час при необхідності), як такий,що існує на сьогодні так і на майбутнє, час,необхідний для розвитку дитини, суд вважає, що для того щоб син та батько нормально спілкувались та щоб позивач міг брати участь у вихованні сина, необхідне збільшити час спілкування позивача із сином у вихідний день, у будній день визначити час з урахуванням потреб дитини, а саме: щосереди з 16.00 години до 19.00 години без присутності матері; перша,третя субота; друга четверта неділя місяця з 14.00 години до 19.00 години без присутності матері дитини, та обов'язкового повернення до постійного місця проживання дитини. Суд вважає за можливе проводити такі зустрічі без присутності матері, оскільки стосунки між батьками є вкрай негативним, що може негативно вплинути на дитину, якщо батьки будуть сваритись між собою у присутності дитини. Крім того, суд вважає за можливе визначити право позивача брати сина до свого місця проживання для його спілкування з братом та сестрою, поїздки 1 раз в рік з дитиною на оздоровлення в межах України за домовленістю з матір'ю; святкування батька з дитиною свят (Нового Року, Різдва, Великодніх свят, дня народження дитини та батьків, брата [PERSON], 1988 року народження, та сестри [PERSON], 1994 року народження, дитини (по місцю святкування, узгодженого між батьками)); за домовленістю з матір'ю без присутності матері. Одночасно, суд вважає за неможливе дозволити позивачу залишати сина на ніч у себе, оскільки дитина звикла спати у своєму ліжку, засинати з відповідачкою, таке буде суперечити інтересам малолітньої дитини. Що стосується заявлених позивачем [PERSON] позовних вимог в частині встановити необмежене спілкування з сином [PERSON] засобами телефонного, мобільного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином протягом цілого дня; зобов'язяти [PERSON] повідомляти позивача [PERSON] про місце фактичного перебування і проживання дитини, а у разі настання змін, повідомляти про це позивача [PERSON] особисто на наступний день з моменту настання таких обставин, суд вважає їх передчасними,оскільки відновленню підлягають порушені права,а тому суд не може вирішувати вимоги, які можуть виникнути у майбутньому. На підставі наведеного,

Outcome: partial