Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

18.10.2017р. Органом опіки та піклування в особі Управління - служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради в інтересах [PERSON], [INFO], пред'явлено позов до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав (а.с. № 2, 3). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 13.03.2017р. по 01.09.2017р. донька [PERSON] - [PERSON] перебувала на обліку в управлінні-службі у справах дітей, як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини записані на підставі заяви матері згідно ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] взято на облік у зв'язку із тим, що мати ухилялася від виконання батьківських обов'язків. Так, перебуваючи в декретній відпустці, зловживала алкогольними напоями, неналежно доглядала дитину. Відповідачка зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS]. 11.08.2017р. приблизно об 11 год. 00 хв. на вулиці Мандриківській на території СЗШ № 140 патрульні знайшли відповідачку у стані алкогольного сп'яніння, поряд з якою була півторарічна [PERSON]. Жінка була в неадекватному стані. Перехожі повідомили поліцейським, що матір часто помічають за вживанням алкоголю. Дитину госпіталізували до КЗ «Дніпропетровська дитяча міська?клінічна лікарня № 6», де вона перебуває на сьогодні, а матір швидкою доправили до Дніпропетровської міської клінічної лікарні № 16. У лікарні був проведений огляд [PERSON] і їй поставлено діагноз: ГРВІ, затримка психо-моторного розвитку, білково-енергетична недостатність; стан середньої важкості. З жінкою спілкувалися представники відділу ювенальної превенції і управління-служби у справах дітей Соборного району. 20.09.2017р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Соборної районної у місті Дніпрі ради було розглянуто питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав у присутності останньої. [PERSON] надала пояснення про те, що 11.08.2017р. вона з дитиною гуляла на дитячому майданчику, розташованому на території СЗШ № 140, де зустріла своїх знайомих, які запропонували випити пива. Після вживання пива вона нічого не пам'ятає. Враховуючи викладене, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Представник позивача - Голик О.М. (діє на підставі довіреності від 27.12.2016р. та 03.01.2018р. - а.с. № 35, 53) в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в ході судового розгляду справи проти позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що батьківські обов'язки стосовно доньки [PERSON] вона виконує. Пояснила, що вона розлучилася зі своїм цивільним чоловіком [PERSON] (батьком дитини), який схиляв її до вживання спиртного. Наразі вона не вживає спиртного, проходить інтенсивне лікування від алкогольної залежності (при цьому робить це добровільно), від захворювання на гепатит, який, до речі, не передається побутовим шляхом, регулярно відвідує дитину у дитячому будинку, а до того - відвідувала у лікарні. Бажає, щоб дитина залишилася з нею і просила суд не позбавляти її батьківських прав. Пунктом 9 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р. справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу Підготовче судове засідання по справі було проведено 26.01.2018р. (а.с. № 44). Суд, вислухав представника позивача, відповідачку, допитавши 4-х свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON], [INFO] (а.с. № 6). З 13.03.2017р. по 01.09.2017р. [PERSON] перебувала на обліку в управлінні-службі у справах дітей як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах, що видно з висновку виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради від 17.10.2017р. № 156/05-68 (а.с. № 4, 5). За даними відділу державної реєстрації актів цивільного стану Соборної районної у місті Дніпрі ради, що мстяться у листі від 27.05.2017р. № 1662/14.3-23 (а.с. № 8), відомості про батька [PERSON] у свідоцтві про народження дитини записані на підставі заяви матері згідно із ч. 1 ст. 135 СК України. Як зазначає позивач, [PERSON] взято на облік у зв'язку із тим, що мати ухилялася від виконання батьківських обов'язків. Так, листом Центру соціальних служб сім'ї, дітей та молоді від 11.09.2017р. № 658/01-13 (а.с. № 9) повідомлено управління у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради про те, що за даними КЗ «ДЦПМСД № 4» в сім'ї [PERSON] виховується малолітня [PERSON], яка народилась недоношеною з масою тіла 1800 грам, перебуває під наглядом дитячого невролога з приводу перинатального ураження ЦНС. Мати дитини зловживає алкогольними напоями, погано доглядає за нею, що загрожує здоров'ю та життю малолітньої [PERSON]. Декілька разів мати зникала, залишаючи дитину на свого старшого сина [PERSON], 1997р.н. Під час відвідувань за місцем мешкання було з'ясовано, що родина проживає у частині приватного будинку, в якому чисто і тепло, проте будинок потребує ремонту. Дитина забезпечена речами першої необхідності, засобами гігієни, продуктами харчування, має окреме ліжко, має медичну картку. [PERSON] перебуває у декретній відпустці (працює двірником в КЖЕП № 2), отримує державну допомогу на дітей одиноким матерям, державну допомогу сім'ям з дітьми, але грошей не вистачає. Старший син [PERSON] - [PERSON] не навчається, не працює, матеріально родині не допомагає. З 08.02.2017р. сім'я [PERSON] перебуває на обліку в центрі (протокол Координаційної ради з питань соціальної роботи з сім'ями, які опинились у складних життєвих обставинах № 2 від 08.02.2017р.) з метою сприяння у підвищенні виховного потенціалу матері. Соціальні послуги надаються за карткою отримувача послуг, з сім'єю постійно працюють фахівці центру. За період перебування на обліку [PERSON] жодного разу не була помічена фахівцями центру у стані алкогольного сп'яніння. Під час відвідувань за місцем мешкання (без попередньої домовленості) - у будинку завжди було охайно, в наявності продукти харчування, дитина чиста та нагодована, мати твереза, запах алкоголю не відчувався. Під час проведення профілактичні бесід [PERSON] завіряла фахівців центру, що алкоголь не вживає вже давно, серед шкідливих звичок лише паління, доглядає за донькою належним чином і без нагляду не залишає. Жодних повідомлень, окрім первинного, стосовно вживання [PERSON] алкоголю, до центру не надходило. 11.08.2017р. у телефонному режимі до центру надійшла інформація від УССД, що за адресою: вул. Мандриківська, буд. № 140 була виявлена малолітня [PERSON], поруч з якою на лавочці спала п'яна матір. Дитина була госпіталізована в КЗ «ДДМКЛ №6» ДОР з діагнозом: гостра респіратор інфекція, відставання в психофізичному розвитку, білково-енергетична недостатність. За час перебування дитини в лікарні мати до неї не з'являлася, станом здоров'я дитини не цікавилася. Під час виходу в сім'ю 15.08.2017р. фахівці центру вдома матір не застали, мобільний телефон вимкнений. Зі слів [PERSON], вона вдома не з'являлась декілька днів, знову почала зловживати алкогольними напоями, покидати дім у стані алкогольного сп'яніння разом з дитиною. Також [PERSON] повідомив, що нещодавно на порозі дому він знайшов п'яну матір разом зі [PERSON] сплячими (показав фото з мобільного телефона). У домі на момент відвідування був безлад, будь-які запаси відсутні. Сусіди [PERSON] повідомили, що останнім часом (приблизно протягом 2-х місяців) почали помічати [PERSON] у стані алкогольного сп'яніння разом з дитиною, проте до соціальних служб вони не зверталися. Станом на 11.09.2017р. [PERSON] на контакт із фахівцями не вийшла, зі слів [PERSON] до теперішнього часу за місцем мешкання не з'явилась, місце її перебування не відоме. До листа центру додані документи, які підтверджують цю інформацію (а.с. № 9 - 24). З огляду на наведені обставини, виконавчим комітетом Соборної районної у місті Дніпрі ради складено висновок від 17.10.2017р. № 156/05-68 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав (а.с. № 4, 5). Матеріалами справи також встановлено, що [PERSON] з 11.08.2017р. до 24.10.2017р. знаходилась у КЗ „Дніпропетровська дитяча клінічна лікарня № 6" ДОР, а потім була переведена до КЗ „Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини" ДОР (відповідь від 24.10.2017р. - а.с. № 64). Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З матеріалів справи судом не встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Суду не надано доказів того, що дитина не забезпечена всім необхідним для розвитку у своєму віці (майже 2 роки), зокрема, житлом, одягом, харчуванням, медичним доглядам, лікуванням дитини, що негативно впливало б на її фізичний розвиток як складову виховання. Як видно з листа КЗ «Дніпровської дитячої міської клінічної лікарні № 6» ДОР (а.с. № 11), у дівчинки виявлено при огляді рад захворювань - правостороння пневмонія середньої важкості. Синдром рухомих порушень внаслідок перинатального ураження ЦНС. Білково-енергетична недостатність. Нестенозований двостворчатий клапан. Дитина виписана з лікарні в задовільному стані. Дійсно, з цієї довідки вбачається, що дитина хворіла, але захворювання центральної нервової системи нею набуте ще при народженні (перинатальне ураження), а щодо інших хвороб, то неможливо стверджувати, що вони є наслідком недбалого відношення матері до здоров'я дитини, оскільки доказів цього немає. З відповіді від 24.10.2017р., 19.12.2017р. та від 13.02.2018р. цієї лікарні також вбачається, що дівчинка перебувала у лікарні з 11.08.2017р. до 24.10.2017р., коли була переведена до будинку дитини . Під час її перебування у лікарні після надання письмового дозволу управління-службою з 25.09.2017р. мати [PERSON] відвідувала доньку щоденно, крім вихідних, приносила продукти харчування та предмети догляду (а.с. № 39, 63, 64). З доданих відповідачкою документів КЗ „Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини" ДОР за 2017р. та 2018р. вбачається, що відповідачка дуже часто відвідує доньку в будинку дитини, про що свідчать відмітки на зворотних сторінках (а.с. № 51, 52) Факти відвідування відповідачки своєї доньки у лікарняному закладі та в будинку дитини підтвердила в ході розгляду справи й представник позивача, отже вони в силу ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Доводячи суду свою позицію про належне піклування про дитину і власне відношення до обставин, які склалися внаслідок її негативної поведінки, відповідачка надала ряд характеристик відносно неї від сусідів станом на 29.01.2018р., завірених печаткою квартального комітету № 5 будинку [ADDRESS] (а.с. № 46 - 49). Усі характеристики позитивні. В характеристиках мешканці сусідніх будинків по [ADDRESS], згадують відповідачку позитивно. Зокрема, зазначають, що [PERSON], перебуваючи у декретній відпустці, знаходилась із дитиною вдома, відвідувала дитячу поліклініку, виходила з дитиною на прогулянки, гуляла на дитячому майданчику. Дитина охайна. До дитини мати ставиться добре. В стані алкогольного сп'яніння її не бачили. У будинку, де вона мешкає, робить ремонт, утеплює його. Працює, на роботу не спізнюється. Спокійна, ввічлива. Відповідачка надала суду також медичні довідки про стан свого здоров'я, які суд ретельно перевіряв шляхом своїх запитів (а.с. № 42, 50, 60, 61, 62). Згідно із довідкою КЗ «Дніпропетровська міська поліклініка № 2» ДОР від 23.07.2018р. [PERSON] перебуває на обліку з 20.11.2017р. з діагнозом: хронічний гепатит «С» середньої активності (а.с. № 50). На запит суду від 09.02.2018р. з КЗ «Дніпропетровська міська поліклініка № 2» ДОР надійшла додаткова відповідь від 13.02.2018р. (а.с. № 62), з якої вбачається, що відповідачка у лікаря інфекціоніста з 20.11.2017р. знаходиться під наглядом з попереднім діагнозом: хронічний гепатит ймовірно асоційований з вірусом гепатиту „С" (а.с. № 62). Отже остаточного діагнозу відповідачці не виставлено, крім того, в цій відповіді зазначено, що навіть, якщо діагноз після додаткового обстеження підтвердиться, то хронічний вірусний гепатит „С" побутовим шляхом не передається. На запитання головуючого відповідачка повідомила, що вона вже за вказівкою лікаря зробила певні аналізи, залишилось ще 2, між тим, вона не має зараз достатньо коштів, що б зробити їх. Зробить їх найближчим часом, оскільки сама зацікавлена в проходженні цього лікування. Також наголошувала на тому, що до лікарів (нарколога та інфекціоніста) зверталась за власною ініціативою, бо над усе зараз хоче повернути доньку з будинку дитини до себе. Ці пояснення суд приймає до уваги, оскільки вони підтверджені документально та показами допитаних свідків. Так, з довідки КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» № 181 від 09.02.2018р.(дублікат) видно, що відповідачка перебувала на добровільному стаціонарному лікуванні з 18.10.2017р. по 08.11.2017р. з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. На даний час утримання (F.10.20). Виписана у зв'язку з поліпшенням стану, згідно власної заяви (а.с. № 61). Отже, відповідачка вживає заходів, щоб позбутися алкогольної залежності, діагностувати та вилікувати на випадок підтвердження діагнозу гепатит, що безумовно свідчить про її намагання соціально адаптуватися у суспільстві, змінити свою поведінку не краще і тим самим поліпшити батьківське ставлення до дитини. Відповідачка суду зазначала, що факт вживання алкоголю 11.08.2017р. не заперечує, між тим дуже шкодує, що так сталося, не уявляє свого життя без доньки, хоче її скоріше забрати з дитячого будинку. З батьком дитини, який і схиляв її до спиртних напоїв, вона вже не живе, пройшла курс лікування добровільно, від відвідує майже щоденно свою доньку та заперечую проти позбавлення її батьківських прав. Також, відповідачка суду доповіла, що з 19.01.2018р. вона неофіційно працює посудомийкою у РЦ „Восход", отримує 225 грн. за зміну, ці обставини в суді 15.02.2018р. підтвердила й свідок (а.с.№71,72). З актів обстеження умов проживання за 19.05.2017р. і 28.08.2017р. (а.с. № 19, 20) видно, що родина [PERSON] проживає у частині приватного будинку, в якому чисто і тепло, проте будинок потребує ремонту. Дитина забезпечена речами першої необхідності, засобами гігієни, продуктами харчування, має окреме ліжко, має медичну картку. Отже, сам позивач надає докази того, що дитина забезпечена належними умовами для проживання, розвитку і відпочинку. Допитані в судовому засіданні 15.02.2018р. свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] також суду пояснили наступне (а.с. № 65-72). Свідок [PERSON] (хрещена мати [PERSON]) пояснила суду, що [PERSON] добра людина, останнім часом має проблеми з алкоголем, між тим з вересня 2017р. її п'яною не бачила, знає, що вона добровільна лікувалась у лікарні на ж/м Ігрень, батько дитини [PERSON] з нею вже не проживає, дитині не допомагає. Також знає, що коли дитина була в лікарні, то [PERSON] її відвідувала. Свідок [PERSON] (син відповідачки) засвідчив суду, що [PERSON] йому рідна сестра лише по матері. Мати дійсно пила, коли жила з вітчимом [PERSON], між тим він з грудня 2017р. з ними не живе, а з осені 2017р. мати не п'є. Поштовхом до цього стало те, що [PERSON] органи опіки забрали до інтернату та скерували позов до суду про позбавлення її батьківських прав. В їх будинку 2 кімнати, в одній проживає він, а в іншій (вони більша) - мати та [PERSON], окреме ліжко у сестри є. Свідок [PERSON] (знайомий відповідачки) засвідчив суду, що декілька років відповідачка працювала в їх будинку двірником, а також допомагала його хворій матері. Він її п'яною не бачив. Також суду розповів, що [PERSON] дуже шкодує, що так сталося, що в неї забрали дитину в інтернат, бажає її найскоріше забрати. Свідок [PERSON] (співробітниця відповідачки) підтвердила суду, що протягом останнього місяця працює з відповідачкою в РЦ „Восход", вона прибиральницею, а відповідачка - посудомийкою. П,яною її ніколи не бачила, вона роботу не пропускає, навіть, якщо свою роботу виконала, допомагає іншим. В них протягом місяця 16-18 змін, за кожну з яких платять 225 грн., отже за місяць вони заробляють близько 4000грн. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Таким чином, судом встановлена відсутність свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, поведінка відповідачки не свідчить про наявність кожного окремо і всіх у сукупності факторів, зазначених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». Крім того, по тексту позовної заяви зазначається, що на [PERSON] було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП, між відповідних документів до позову надано не було. Представник позивача в судовому засіданні 15.02.2018р. на запитання головуючого відповіла, що відповідачка не притягувалась до адміністративної відповідальності. Крім того, судом приймається до уваги той факт, що сторона позивача до суду в якості свідків не привела жодну особу, на яку йдеться посилання в листі від 11.09.2017р. центру соціальних служб для сім,ї, дітей та молоді (а.с. № 9). З цих підстав суд вважає недостатньо обґрунтованим висновок органу опіки та піклування від 17.10.2017р. про доцільність позбавлення батьківських прав (а.с. № 4-5). Враховуючи недоведеність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, не пред'явлення позову про відібрання дитини, дитина підлягає поверненню матері. З огляду на встановлені в сукупності обставини, суд вважає, що саме таке рішення найкращим чином відповідає інтересам дитини, зростання її в родині, в атмосфері любові, розуміння, моральної та матеріальної забезпеченості, наділення необхідною турботою та увагою. Саме ці засади регулювання сімейних стосунків передбачені частиною 8 ст. 7 СК України, як основні. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України з урахуванням тих обставин, що позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, між тим він звільнений за законом від сплати судових витрат по цій справі, судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed