Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач, [PERSON] , звернувся до Ямпільського районного суду Сумської області з позовною заявою, яку уточнив, про надання права на завершення приватизації та отримання правовстановлюючих документів на нерухоме майно. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його рідний батько, після смерті якого відкрилась спадщина, яку останній прийняв після смерті своєї матері, баби позивача, [PERSON] , яка померла [INFO] , у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Позивач на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами оформив свої спадкові права, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом. Даний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 0,07 га. Оформити свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку позивач не може, оскільки його баба [PERSON] та [PERSON] на дату смерті не отримали документів, що посвідчували б право власності на земельну ділянку. За життя [PERSON] розпочала процес приватизації земельної ділянки. За даних обставин Свеською селищною радою Ямпільського району Сумської області позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розробку на його ім`я технічної документації на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з викладеним, позивач просив суд визнати за ним право на завершення процедури приватизації земельної ділянки з отриманням правовстановлюючих документів на його ім`я на земельну ділянку, загальною площею 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача, Виконавчого комітету Свеської селищної ради Сумської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшов лист, в якому зазначено, що сільська рада позовні вимоги [PERSON] визнає, просить розгляд справи проводити без участі представника відповідача. Суд вважає за можливе розглянути даний позов без представника відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви чи клопотання від учасників справи. Позивачем 04.12.2020 подано заяву про розгляд справи без його участі. 29.12.2020 [PERSON] подано заяву про уточнення позовних вимог. Представником відповідача 28.12.2020 та 22.01.2021 подано заяву про розгляд справи без участі представника Свеської селищної ради Ямпільського району Сумської області. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 01.12.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 28.12.2020 на 11 год 00 хв. 28.12.2020 судове засідання було відкладено на 22.01.2021 у зв`язку із уточненням позивачем позовних вимог та направлення відповідачу. З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , який помер [INFO] і це підтверджується наступними документами: копією свідоцтва про народження (серія [NUMBER] , актовий запис № 120 від 10.10.1982) позивача [PERSON] (заповнене російською мовою), згідно якого його батьком є [PERSON] (а.с.6). Згідно з ксерокопії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] у віці 55 років в смт. Свеса, Ямпільського району, Сумської області про що зроблено актовий запис про смерть №35 від 02.07.2015 (а.с.7). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.17-19). [PERSON] після смерті батька прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане 23.11.2020 року приватним нотаріусом Ямпільського районного нотаріального округу Сумської області, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.13). [PERSON] прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане 28.09.2006 року нотаріусом Ямпільського державної нотаріальної контори Лях В.В., на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Баба позивача, [PERSON] за життя розпочала процес приватизації земельної ділянки, про що свідчить рішення Свеської селищної ради від 29 грудня 1993 року № 105 "Про розгляд заяв громадян на приватизацію земельних ділянок громади смт. Свеса для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд…згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.1992р. «Про приватизацію земельних ділянок» було прийнято рішення, яким передано у власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибної ділянки). але довести приватизацію земельної ділянки до завершення, провести реєстрацію права власності на дану земельну ділянку та отримати витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] не встигла, оскільки [INFO] померла(а.с.10-11). Позивач звернувся до Свеської селищної ради із заявою про надання дозволу на розробку технічної рекомендації на земельну ділянку розташованої за адресою [ADDRESS] , проте отримав відмову (а.с.28). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини виникли внаслідок того, що орган місцевого самоврядування відмовив у наданні дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку, приватизацію якої розпочав спадкодавець [PERSON] . Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України. Згідно зі ст.118 ЗК України процедура приватизації розпочинається після надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органом державної влади або місцевого самоврядування, який надає відповідні дозволи. Відповідно до частини 2 статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Із матеріалів справи вбачається, що спір у справі виник внаслідок того, що державний нотаріус відмовив спадкоємцю оформити спадщину і видати правовстановлюючий документ на земельну ділянку, приватизацію якої розпочав спадкодавець. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з пункту «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини 3 статті 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Земельний кодекс України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. Оскільки спадкодавець розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, спадкоємець має право звернутися до суду із позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на своє ім`я. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд при розгляді 17 квітня 2019 року справи № 723/1061/17, провадження № 61-26091св18. Позивач не просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, а вимагає продовжити оформлення її права на спадкування за законом, а тому суд вважає, що має місце порушення права позивача на завершення приватизації земельної ділянки. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «;Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Згідно з частиною 1 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовом про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У п. 3.5 - вказано, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки яку розпочав за життя спадкодавець, та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України оформлення речових прав на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Потрібно враховувати вимогу, щодо виконання спадкодавцем за життя активних дій та вимог законодавства щодо приватизації земельної ділянки, а також неможливості завершити процедуру приватизації та реєстрації за собою права власності на землю у зв`язку зі смертю, а тому така земельна ділянка входять до складу спадкового майна. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок"(втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). На підставі абз. 5 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК Внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, місце розташування яких визначено за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), які розроблені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою", відомості про які не внесені до Державного земельного кадастру, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Суд погоджується з аргументами позивача, вважає обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON] . Таким чином, прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , позивач набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали померлому, включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім цього, суд враховує позицію відповідача, який визнав позов. З огляду на вищевикладене в своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. На підставі ст. 7, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

Outcome: approved