Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому уточнивши свої позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі з урахуванням сум, наявних у довідках про заборгованість по заробітній платі, збільшивши суму стягнення до 20703,77 грн., компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 9212, 48 грн. та 500 гривень моральної шкоди, усі інші позовні вимоги просить не розглядати. Позов обґрунтовує тим, що перебуває у трудових відносинах з відповідачем з 19.02.1985 року згідно приказу № 15 к. Проте на даний час існує заборгованість по зарплаті, оскільки в період з липня 2013 року по липень 2015 року, а саме протягом 23 календарних місяців, заробітна плата позивачу нараховувалась, проте не виплачувалась. Також позивач, посилаючись на порядок компенсації працівникам втрати частини заробітку, просить виплатити йому компенсацію в сумі 9212, 48 гривень. Крім того, вважає, що незаконними діями відповідача завдано моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 500 грн. В судове засідання позивач з"явився, уточнивши свої позовні вимоги, просив суд їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання, не повідомивши причин своєї неявки. Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, дослідивши в сукупності зібрані по справі докази , суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та позов задовольняє частково, виходячи з наступних міркувань. З копії трудової книжки вбачається, що з 19.02.1985 року і по даний час [PERSON] працює в ПАТ "ДЗАК" на посаді наждачника (а/с 7,8) . Відповідно до довідок, виданих ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів» від 19.09.2014 року, 05.02.2015 року та довідки № 957 від 2015 року заборгованість з виплати заробітної плати перед позивачем становить 20703 грн. 77 коп. Статтями 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникові регулярно в робочі дні , у строки, встановлені договором або нормативним актом роботодавця , погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом ( а в разі відсутності таких органів- представниками , обраними і уповноваженими трудовим колективом), але але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Оскільки на момент розгляду справи з позивачем не проведено розрахунок, суд позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі задоволює в повному обсязі. Беззаперечно встановлено той факт, що позивачу не виплачувалась нарахована заробітна плата з вини відповідача, а тому також слід стягнути з відповідача в користь позивача компенсацію за затримку розрахунку. Розрахунок суд проводить наступним чином. У відповідності до ст.1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків її виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків її виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Сума компенсації (ст..3 Закону) обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов»язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Відповідно до проведеного розрахунку сума компенсації, враховуючи дані індексу споживчих цін, становить 9212 грн. 48 коп.. Тому суд вважає можливим врахувати такі при ухваленні рішення. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями /бездіяльністю/ вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як вказує законодавець, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом Беззаперечно встановлено той факт, що позивачу не виплачувалась нарахована заробітна плата, однак наявність моральної шкоди не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому згідно із ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, такий стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 1378 грн. (відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

Outcome: approved