Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

16 травня 2018 року Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області звернулося в суд з вищевказаним позовом, в якому просить примусово видворити з території України громадянина [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO] Підставою для звернення до суду з позовом стало те, що у ході проведення заходів, направлених на протидію нелегальній міграції, співробітниками Могилів-Подільського РВ УДМС України у Вінницькій області при перевірці виконання рішення про примусове повернення з України у с. Сугаки Могилів-Подільського району Вінницької області, виявлено іноземця, який назвався громадянином [PERSON] [PERSON] [PERSON] (YERMAKOU ALIKSEI), [INFO], який проживає за адресою: [INFO]. Подальшою перевіркою правомірності перебування на території України та згідно з інформацією, наданою [PERSON] у поясненні, згідно постанови Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, а також паспорта громадянина [PERSON], встановлено що відповідач, останнього разу прибув до України 28.11.2017 році, поза пунктом пропуску. Після незаконного прибуття в Україну у 2017 році громадянин [PERSON] [PERSON] [PERSON] (YERMAKOU ALIKSEI) поселився у співмешканки [PERSON], у с. Сугаки, Могилів-Подільського району, Вінницької області, де й продовжує проживати на сьогоднішній день. За порушення правил перетину кордону, Могилів Подільським міськрайонним судом Вінницької області, громадянин [PERSON] [PERSON] [PERSON] (YERMAKOU ALIKSEI), 26.02.2018 року був притягнутий до адміністративної відповідальності, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП (перетинання державного кордону без відповідних документів) і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 гривень, постанову не оскаржив. Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення [PERSON] визнав, але натомість штраф не сплатив. Також позивач зазначає, що рішенням від 22.03.2018 року [PERSON] було зобовязано покинути територію України у 30-денний термін, проте він у визначений термін добровільно не виїхав за межі території України, прийняте рішення про примусове повернення з України в суді не оскаржувався, продовжуючи злісно порушувати законодавство України. Оскільки відповідач законних джерел доходу не має, приймаюча сторона в Україні відсутня, проживає на території України без засобів на належне існування, достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, повязаних з подальшим перебуванням в Україні також немає. Так як у відповідача відсутні підстави для тимчасового проживання, тому позивач вважає, що відповідач буде ухилятись від виїзду з України, в зв'язку з чим звернувся в суд з даним позовом. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також постанову виконати негайно. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Також зазначив, що українську мову він розуміє, тому не потребує послуг перекладача. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до паспорта НВ № 1677368, [PERSON] (YERMAKOU ALIKSEI), [INFO] є громадянином [PERSON] [PERSON] (а.с. 15-16). Згідно пояснення [PERSON] від 22.03.20018 року, останній проживає за адресою: [INFO]. Зазначив, що 28 листопада 2017 року приблизно о 12.00 год. здійснив перетин державного кордону України з [PERSON] Молдова поза пунктом пропуску, перепливши р. Дністер в с. Немія. Свою провину в вчиненому правопорушенні визнає. Також зазначає, що він не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, в розшуку чи під слідством не перебуває. Невиконаних зобов'язань перед юридичними чи фізичними особами в Україні немає, а також обставин, які обмежують його виїзд з України відсутні (а.с. 17). Відповідно до рішення № 3 про примусове повернення з України, вирішено примусово повернути за межі України громадянина [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], [PERSON], а також зобовязано вказаного іноземця покинути територію України у 30 денний термін з дня винесення рішення про примусове повернення з України. Про прийняте рішення повідомити керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури (а.с. 12). Факт отримання даного рішення відповідачем підтверджується його розпискою від 22.03.2018р. (а.с. 14). З розписки від 22.03.2018 року вбачається, що відповідач зобовязався покинути територію України не пізніше 20.04.2018 року (а.с. 13). Відповідно до постанови Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26 лютого 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. в дохід держави (а.с. 11). Зі змісту даної постанови вбачається, що 26 лютого 2018 року о 14 год. 00 хв. в с. Сугаки Могилів-Подільського району Вінницької області по вул. Долини виявлено [PERSON], який біля 12 год. 00 хв. 28.11.2017 здійснив перетин державного кордону України з [PERSON] Молдова поза пунктом пропуску, перепливши його по річці Дністер в районі с. Немія Могилів-Подільського району Вінницької області. Дана постанова набрала законної сили 13.03.2018 року. Зазначену постанову відповідач не оскаржив та штраф не сплатив. Що також не заперечується в судовому засіданні [PERSON] Разом з тим, слід зазначити, що, підстави для тимчасового проживання [PERSON] на території України, передбачені частинами 4-12 ст. 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відсутні. Відповідно до Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150, зазначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду з держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. У пункті 8 вище вказаного Порядку зазначено, що заяви про продовження строку перебування на території України подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше, ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Підпункт 1 пункту 6 зазначеного вище Порядку вказує, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули з держав з безвізовим порядком в'їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в'їзду в Україну. Вказаних обставин для перебування відповідача в Україні немає. Для продовження терміну перебування він також не звертався до відповідних органів. Відповідно до ч. 1 ст. 288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. Згідно із ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Частиною 1 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави. В судовому засіданні було встановлено та визнано відповідачем, що громадянин [PERSON] [PERSON] [PERSON] був ознайомлений з рішенням про примусове повернення в країну походження. Разом із тим, як у визначений зазначеним рішенням строк, так і станом на час розгляду цієї справи, воно не виконане відповідачем без поважних причин, що вказує про ухилення від виїзду з України, та свідчить про наявність підстав для примусового видворення відповідної особи за межі України. За даних обставин, враховуючи, що громадянин [PERSON] [PERSON] [PERSON] порушив встановлені правила перебування іноземців на території України та проживання без документів на право проживання в Україні, порушивши вимоги ст.ст. 9, 16, 23 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", тривалий час на території України проживає незаконно, законних джерел доходу немає, приймаюча сторона в Україні відсутня, проживає на території України без засобів на належне існування, достатнього фінансового забезпечення для покриття витрати, повязаних з подальшим перебуванням в Україні немає, рішення про видворення за межі України добровільно не виконав, ухиляючись від виїзду за межі України, в силу чого суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, рішення слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved