Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

27.01.2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки, [PERSON], [INFO]. Посилалась на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який юридично оформлений у Відділі РАГС Полтавського міськвиконкому . [INFO] року у них народилась дочка, [PERSON], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Гроші на утримання дочки та сім"ї відповідач не надає. Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 09.02.2015 року позивач змінила позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідач займається приватною підприємницькою діяльністю по виробництву меблів на замовлення, має нерегулярний, мінливий дохід, просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, а саме по 4000 грн. щомісячно. Зазначала , що відповідач має дохід приблизно 20 000 грн. на місяць, а тому в змозі сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. У судовому засіданні позивач зменшила вимоги, просила стягнути з відповідача на утримання дочки аліменти у твердій грошовій сумі по 2 000 грн. на місяць. Пояснила, що відповідач пішов із сім"ї у вересні 2014 року та з цього часу матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, не сплачує кошти за комунальні послуги, які нараховуються на їхню квартиру, хоча зареєстрований у квартирі. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Спочатку просив стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання дочки у розмірі, що не перевищує 30% прожиткового мінімуму, встановленого для відповідного віку дитини, а потім погодився сплачувати аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно. Підтвердив ту обставину, що з вересня 2014 року він із сім"єю не проживає, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, за квартиру комунальні послуги не сплачує, ці витрати несе позивач. Також пояснив, що надані позивачем договори на виготовлення меблів, що були укладені ним із клієнтами, ще не свідчать про те, що він виконував вказані роботи та отримав по цим договорам кошти. При цьому відповідач не заперечував сам факт укладених ним договорів на виготовлення меблів, які маються в матеріалах справи. Зазначав, що відповідно до поданих ним податкових декларацій його дохід у 2013 році становив 3 000 грн., а у 2014 році 8400 грн. Пояснив, що у березні 2015 року він перевів поштовим переказом позивачеві 1400 грн. Просив стягнути з нього аліменти на утримання дочки у розмірі 500 грн. щомісячно, а якщо позивач буде нести додаткові витрати на можливе лікування дитини, відпочинок тощо, то вона зможе у будь-який час звернутися до суду із позовом про стягнення з нього додаткових витрат на утримання дочки. Щодо судових витрат, то просив відмовити у задоволенні цих вимог, пояснив, що він провів моніторинг серед адвокатів по місту Полтава про розмір гонорару за складання позовної заяви, який становить 100-150 грн. за складання позовної заяви. Зазначив, що позивач взагалі могла не користуватися послугами адвоката, а скласти позовну заяву особисто. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який юридично оформлений у Відділі РАГС Полтавського міськвиконкому, актовий запис № 1286 ( а.с. 5). Сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем ( а.с. 9). Сторони разом не проживають, відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надавав, ця обставина не заперечувалась відповідачем у судовому засіданні. Щодо переказу коштів відповідачем на ім"я позивача у березні 2015 року у розмірі 1400 грн., то враховуючи ту обставину, що вказані кошти були надіслані позивачеві без зазначення ідентифікаційних ознак їх призначення, як аліменти на утримання дитини, суд не приймає квитанції про переказ вказаних коштів як аліментні платежі, враховуючи ту обставину, що відповідач визнав той факт, що з вересня 2014 року він не сплачує кошти за надання до їхньої квартири комунальних послуг за опалення квартири, газопостачання, водопостачання та водовідведення і ніші послуги, а тому вказані кошти могли бути переказані позивачеві як компенсація за оплату комунальних послуг, які здійснювала позивач. Визначаючи розмір аліментів, які відповідач повинен сплачувати на утримання дочки суд виходить із наступного. Положеннями ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не надала суду доказів, які б підтверджували, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки у розмірі 2 000 грн. щомісячно. Аналізуючи надані позивачем договори , що укладені відповідачем в процесі його підприємницької діяльності , суд дійшов до висновку, що вони не містять даних про те, що відповідач має такий дохід, який би давав йому можливість сплачувати на утримання дитини щомісячно по 2 000 грн., будь-яких інших доказів про дохід відповідача позивач не надав. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд вважає неспроможними пояснення відповідача в частині розміру його доходів, що задекларовані ним в податкових деклараціях платника єдиного податку фізичної особи - підприємця за 2013 рік у розмірі 3 000 грн., за 2014 рік у розмірі 8 400 грн. Із пояснень відповідача вбачається, що він має у власності легковий автомобіль, орендує приміщення цеху для виготовлення меблів, має станки та устаткування для виготовлення меблів . Зазначене майно потребує коштів для його утримання і використання, а оренда цеху оплати коштів за оренду, робота станків та устаткування також потребує виробничих затрат, які явно перевищують зазначені ним в податкових деклараціях доходи. Закон України "Про охорону дитинства" передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідач працездатний за віком, не інвалід , має можливість працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Враховуючи викладене суд дійшов до висновку про те, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дочки у розмірі 800 грн. щомісячно. Щодо судових витрат, які понесла позивач , пред"явивши позов до суду, то відповідно до пункту 2 ч. 3 статті 79 ЦПК України випрати на правову допомогу відносяться до судових витрат і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги, то вимоги позивача про стягнення судових витрат задовольняються судом частково, у розмірі 200 грн. Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати, що полягають у сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати яких звільнена позивач при пред"явленні позову.

Outcome: partial