Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду з позовом про захист гідності та честі та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.05.2015 року приблизно о 10 год. 20 хв. [PERSON] під час громадського віче мешканців м.Жовква Жовківського району Львівської області з приводу представлення особового складу нового очільника Жовківського РВ ГУМВС України, на майдані перед приміщенням Жовківської РДА висловився на адресу позивача нецензурною лайкою та привселюдно заявив, що позивач [PERSON] "за вирішення питань отримує хабарі". Вважає, що вказана інформація грубо порушила громадський порядок внаслідок своєї цинічності та брутальності і є абсолютно невмотивованою, надуманою, не підтвердженою жодним фактичним матеріалом, та недостовірною . Більш цього, поширена інформація відповідачем негативна, недостовірна інформація порушує особисті права позивача, зокрема ганьбить його честь, гідність, а також завдає шкоди його діловій репутації, як лідера Всеукраїнської громадської організації «Народний антикорупційний нагляд» . Враховуючи, те що негативна інформація щодо позивача висловлена відповідачем, має характер наклепу (тобто поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу), то така інформація підлягає спростуванню. Також вищевказана інформація порушує особисті права позивача, що виражається у негативному упередженому ставленні до нього з боку осіб. Які були присутні на віче, чули звернення відповідача, яке набуло в їх розумінні ваги, оскільки відповідач є народним депутатом Верховної Ради України. Окрім того, у зв»язку з неправомірним поширенням відповідачем широкому колу осіб недостовірної негативної інформації відносно позивача, останній знаходиться в стані постійного нервового напруження та стресу, що стало причиною серйозного порушення функції сну. В результаті чого, у позивача різко знизилась працездатність, суттєво погіршився стан його здоров»я, що в свою чергу негативно впливає на виконання його посадових обов»язків та на повагу громадян, представників ВГО «Народний антикорупційний нагляд», філії якого є у 16-ти областях України. А тому вважає, що вищевказану інформацію відповідач по справі має спростувати перед громадскісьтю через засоби масової інформації, а саме народний часопис Жовківщини "Відродження" поширені ним недостовірні відомості, стосовно "отримання [PERSON] хабарів за вирішення питань". Окрім того просить стягнути із відповідача в користь позивача моральну шкоду в розмірі 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп. та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному об»ємі та надав суду аналогічні пояснення як і в позовній заяві, додатково повідомив що вищевказані події вплинули на стан здоров»я позивача, в той день мала відбутися робоча поїздка в с.Скло, однак так, як його стан погіршився в позивача гіпертонічна хвороба серця , є інвалідом третьої групи він був змушений за міцем перебування звернутися за першою медичною допомогою в Новояворівську районну лікарню . А тому такі події стали підставою звернення до суду із вищевказаним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та надав суду аналогічні пояснення як і в позовній заяві . Просив суд позов задоволити. Відповідач в жодне судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Однак на адресу суду подав письмові заперечення, мотивуючи такі тим, що такий позов є необгунтованим, надуманим та що обставини викладені в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи. Що стосується суті позовних вимог, то вони суперечать положенням ст.30 Закону України «Про інформацію» , ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості . Оскільки предметом спору у цьому випадку є іронічні висловлювання відповідача, які не можна інакше витлумачити, як критика, оцінка дій у сатиричній формі, з використанням характерних для публіцистики мовних засобів, таких як гіпербола, алегорія, то вони не можуть бути підставою для вимог про їх спростування . А тому він як активіст Євромайдану та народний депутат України, який представляє інтереси своїх виборців, ніколи не приховував своїх критичних зауважень, щодо публічних діячів, «громадських активістів», службових та посадових осіб органів державної влади та місцевого самоврядування. Вважає, що у задоволені позову слід відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні щодо позову заперечив , підтримав письмові заперечення відповідача та просив суд у позові позивачу відмовити. Однак в подальшому в судові засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності відповідача та його представника та на підставі поданих до суду доказів. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він роздавав газету коли представляли начальника Жовківського РВ ГУМВСУ у Львівській області, був народний депутат [PERSON] стояв з мікрофоном, колий [PERSON] підійшов [PERSON] це побачив [PERSON] казав до [PERSON] «Шо ти корупціонер, ти від партії «Регіонів», що ти робиш все за гроші» обізвали нецензурними словами. Також говорив «ти береш хабарі». Я був до кінця віче, ходив роздавав газету. Повідомив , що тиску на мене ніхто не чинить, також дані покази він дає добровільно. Не заперечив, що він є членом громадської організації «Народний антикорупційний нагляд» з минулого року. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім того, ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право на повагу до гідності та честі. Як зазначається в п.1 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). За змістом ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Як вбачається із постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Судом встановлено факт поширення відповідачем інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб, те, що поширена інформація стосується позивача, що стверджується допитом свідка в судовому засіданні [PERSON] та що вищевказана інформація була озвучена на народному віче широкому колу осіб. Таким чином, поширення відповідачем такої недостовірної інформації порушує особисте немайнове право позивача, а саме право на повагу до гідності та честі. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п.5 вказаної постанови № 4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом встановлено, що позивачу заподіяна моральна шкода протиправною винною поведінкою відповідача щодо розповсюдження відомостей щодо позивача, які принижують його честь та гідність, як особи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо)та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень, та таку обґрунтовує тим, що у зв»язку з неправомірним поширенням відповідачем широкому колу осіб недостовірної негативної інформації відносно позивача, останній знаходиться в стані постійного нервового напруження та стресу, що стало причиною серйозного порушення функції сну. В результаті чого, у позивача різко знизилась працездатність, суттєво погіршився стан його здоров»я, що в свою чергу негативно впливає на виконання його посадових обов»язків та на повагу громадян, представників ВГО «Народний антикорупційний нагляд», філії якого є у 16-ти областях України. Як вбачається із копії виписки №1888 із медичної карти стаціонарного хворого кардіологічного відділення від 25.02.2014 року позивача по справі [PERSON] , що останній є інвалідом 3-ї групи, та що повний діагноз іхостабільна стенокардія, атеросклеротичний кардіосклероз гіпертонічна хвороба, дуже високий ризик. Твердження позивача про те, що у зв»язку із вищевказаними подіями у нього різко погіршився стан його здоров»я підтверджується випискою із медичної карти амбулатного (стаціонарного) хворого [PERSON] із діагнозом гіпертонічна хвороба 2-ї стадії, ступінь 2, ризик 3, Неускладнений гіпертонічний криз. Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що відповідачем позивачу, у якого погіршився стан його здоров»я та, який зазнав душевні страждання, було завдано моральну шкоду. Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги характер дій відповідача щодо поширення недостовірної інформації про позивача, тяжкість моральних страждань, перенесених позивачем, суд вважає за необхідне позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди задоволити . Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved