Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

08 листопада 2019 року Обласне комунальне підприємство "Донецьктеплокомуненерго" звернулося в інтересах виробничої одиниці "Дружківкатепломережа" до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в якій просить стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті за опалення у сумі 8768,40 гривень за період з 01 липня 2015 року по 31 травня 2018 року, інфляційні витрати у розмірі 162,47 грн., 3 % річних у розмірі 21,13 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Позивач у позові вказав, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] , користуються послугами опалення та гарячого водопостачання, які надає ВО "Дружківкатепломережа" ОКП "Донецьктеплокомуненерго". Але за послуги сплачували не регулярно. 03 липня 2018 року позивачу ухвалою Дружківського міського суду було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за надану теплову енергію з відповідачів. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 15 листопада 2019 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 04 грудня 2019 року (а.с. 39-40). Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 04 грудня 2019 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 24 грудня 2019 року (а.с. 49-50). У судове засідання представник позивача не з`явився, надали заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, наполягають на задоволенні позовних вимог у повному обсязі , проти заочного рішення не заперечують. В судове засіданні відповідачі не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. При цьому, рекомендовані відправлення з копією позовної заяви, додатками до неї та судовою повісткою про виклик до суду на ім`я відповідачів, які були їм направлені за їх місцем проживання, повернуті до суду з причини: «за закінченням, встановленого строку зберігання». Також відповідачі повідомлялися через оголошення на сайті судової влади України. Можливості сповістити відповідачів за допомогою інших засобів зв`язку відсутні. З огляду на це, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, без фіксації судового процесу, на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на території адміністративно-територіальної одиниці м. Дружківка Донецької області зареєстрованими не значаться, що підтверджується довідками виконавчого комітету Дружківської міської ради наданих до суду 20 грудня 2019 року та 09 січня 2020 року ( 1423/160.1242/1-19 від 03.12.2019) (а.с 51,52,57). Тобто, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] не є власниками квартири та не значаться в ній зареєстрованими. Позивачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що [PERSON] , [PERSON] мешкали в даній квартирі та фактично користувалась послугами теплопостачання, тому зазначені відповідачі не можуть нести обов"язки по сплаті коммунальних послуг даной квартири. Оскільки відповідачі [PERSON] , [PERSON] не є споживачами послуг теплопостачання, то в задоволенні вимог до них треба відмовити. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №202920735 від 04.03.2020 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] з 05 листопада 2019 року, відповідно до договору купівлі-продажу серія та номер: 4542, виданого 05.11.2019 року (а.с.65-66). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, наданого до суду приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Гнатенко Вікторією Леонідівною, від 05 листопада 2019 року за зареєстрованим № 4542, який укладено між [PERSON] та [PERSON] , квартира [ADDRESS] , належала продавцю [PERSON] на праві спільної сумісної власності та була отримана ним відповідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Гурінович Л.І. від 02.08.1997 року за зареєстрованим №1120, зареєстрованого в Дружківському міському бюро технічної інвентаризації від 18.08.1997 року за №8744 кн. 20, з 02 серпня 1997 року (а.с. 73-74). Тобто, відповідач [PERSON] був власником та користувачем послуг, наданих позивачем за адресою: [ADDRESS] , з моменту купівлі зазаначеної квартири, тобто з 02 серпня 1997 року до моменту її продажу [PERSON] , а отже до [INFO] . Відповідно до особового розрахунк у № [NUMBER] по квартирі [ADDRESS] , наймачем квартири є [PERSON] . Дана квартира розташована в багатоповерховому будинку та забезпечена централізованим опаленням, прилади обліку теплової енергії в квартирі відсутні. Відповідач від даних послуг не відмовляється. Окреме індивідуальне опалення в квартирі відсутнє. Таким чином суд вважає, що відповідач [PERSON] , був споживачем теплопостачання за вказаною адресою у період з 01 липня 2015 року по 31 травня 2018 року. Згідно довідки ВО Дружківкатепломережа ОКП Донецьктеплокомуненерго заборгованість відповідача за централізоване опалення по [ADDRESS] складає 8768,40 грн, яка утворилась станом на 31 травня 2018 року внаслідок того, що послуги за опалення сплачувались не регулярно. З зазначеної довідки вбачається, що плата за гаряче водопостачання в зазначений період по цій квартирі нараховувалася, але сплачувалася не регулярно. Відповідно до ст. 20, 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24 червня 2004 року № 1875-ІУ оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом, зобов`язаний споживач. Згідно ст.. 1 зазначеного Закону, споживач це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно Правил надання послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 ріку № 1497 (із змінами та доповненнями), які діяли до 21 липня 2005 року, споживач - це наймач (власник) квартири (приватного будинку), якому надаються послуги з централізованого холодного та гарячого водопостачання, теплопостачання та водовідведення у житловому фонді та підсобних приміщеннях. Відповідно Правил надання послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 ріку № 1497 (із змінами та доповненнями),розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати послуг є календарний місяць, плата за який вноситься не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяцем, якщо договором не встановлено інших термінів. Згідно п. 18 Правил надання послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 ріку № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Судом встановлено, що письмовий договір про надання послуг с централізованого опалення між позивачем та відповідачем не укладався, тому плату за послуги теплопостачання відповідач був зобов`язаний внести до березня 2015 року не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем. Проте з довідки ВО Дружківкатепломережа ОКП Донецьктеплокомуненерго заборгованість відповідача за централізоване опалення за період з 01 липня 2015 року по 31 травня 2018 року складає 8768,40 гривень. Суд встановив, що плата за теплопостачання нараховувалася відповідачу з 01 жовтня 2014 року згідно Постанови Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 17.10.2014 року №146 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб" єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг" згідно наступного тарифу: -для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 537,18 грн./Гкал; -для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії -13,54 грн. за 1 кв.м. за місяць. З 17 квітня 2015 року плата за теплопостачання нараховувалася відповідачу згідно Постанови Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року №1171 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб"єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг" згідно наступного тарифу: -для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 814,59 грн./Гкал; -для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії -20,53 грн. за 1 кв.м. за місяць. З 01.07.2016 року плата за теплопостачання нараховувалася відповідачу згідно Постанови Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 09.06.2016 року №1101 ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Дружківкатепломережа»: -для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1433,30 грн./Гкал; -для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії -36,11 грн. за 1 кв.м. за місяць. Суд встановив, що відповідач не регулярно сплачував послуги теплопостачання у зв`язку з чим виникла заборгованість. Наявність у відповідача заборгованості підтверджує невиконання ним обов`язків, передбачених п.33 Правил надання населенню послуг з теплопостачання № 1497 та п. 30 Правил № 630, по своєчасній оплаті наданих послуг. Оскільки відповідач добровільно заборгованість за теплову енергію не сплачував, вона підлягає стягненню з нього станом на 31 травня 2018 року в примусовому порядку. Судом встановлено, що між відповідачем [PERSON] , як споживачем теплової енергії, з одного боку, та енергопостачальником ОКП "Донецьктеплокомуненерго" ВО "Дружківкатепломережа", з іншого, договір про постачання енергетичними ресурсами не укладався. Але, відсутність письмового договору між сторонами не позбавляє відповідача, як споживача послуг, обов`язку оплати наданих послуг з огляду на те, що між сторонами склалися фактичні договірні відносини з постачання та споживання теплової енергії. Про припинення відносин щодо надання послуг відповідач не заявляв. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правові відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором ( ч.1 ст.901 ЦК України). Отже, договір про надання послуг є складним зобов`язанням, що складається з двох, органічно поєднаних між собою, зобов`язань: по перше, правові відношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; по друге, правові відношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати. Виходячи з положень ст.ст.524,533-535,625 ЦК України, грошовим зобов`язанням є таке правові відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 3 ст.510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони і одночасно, кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Тому, грошовим слід вважати будь яке зобов`язання, що складається, в тому числі, з правові відношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Таким чином, правовідносини, які склалися між [PERSON] та ОКП "Донецьктеплокомуненерго" ВО "Дружківкатепломережа" є зобов`язальними (договірними), грошовими зобов`язаннями, в яких, серед інших прав та обов`язків сторін, право виконавця (кредитора) - ОКП "Донецьктеплокомуненерго" ВО "Дружківкатепломережа" вимагати від замовників (боржника) - сплати грошей за надані послуги по теплопостачанню на його користь відповідає обов`язок відповідача оплатити ці послуги. Також, відповідно до ч.7 ст.26 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", договір на надання послуг з центрального опалення, що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб"єктом господарювання, є договором приєднання. Згідно ст.634 ЦК України, Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. На виконання зазначених норм законодавства, ОКП "Донецьктеплокомуненерго" було розміщено (опубліковано) проект Договору про надання послуг з централізованого опалення для населення: на офіційному сайті ОКП "Донецьктеплокомуненерго", в газеті "Урядовий кур"єр" в №42 від 03 березня 2017 року . Зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. З матеріалів справи вбачається, що інфляційні втрати за період 01 липня 2015 року по 31 травня 2018 року становлять 162,47 грн., а 3% річних за вказаний період 21,13 грн. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] був споживачем послуг з теплопостачання за адресою по [ADDRESS] , то необхідно стягнути з відповідача заборгованість за період з 01 липня 2015 року по 31 травня 2018 року в сумі 8768,40 грн., а також інфляційні втрати в сумі 162,47 грн., а 3% річних за вказаний період - 21,13 грн. Відповідно до вимог статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з задоволенням позовних вимог, відповідно до положень ч.2 ст.141 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на оплату суми судового збору в розмірі 1921 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 10, 11, 12,13,258,259,263,264,265,280 ЦПК України, та

Outcome: partial