Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги (в тому числі уточнюючі) тим, що відповідно до укладеного договору №MKTWGK00000027 від 06 вересня 2007 року [PERSON] (далі - відповідач) 07 вересня 2007 року отримав кредит у розмірі 55125,74 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,80 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03 вересня 2027 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надати [PERSON] грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Починаючи з 25 травня 2009 року відповідач припинив надавати [PERSON] грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором №MKTWGK00000027. Станом на 27 квітня 2012 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 63624,03 долари США, а саме: заборгованість за кредитом 32128,68 доларів США; заборгованість по процентах за користування кредитом 12761,88 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 3240 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором а також штрафи відповідно до договору 12433,94 долари США; штраф (фіксована частина) 31,30 доларів США; штраф (процентна складова) 3028,23 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідач 07 вересня 2007 року уклали договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за №3754. Згідно договору іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 80,95 м.кв., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 07 вересня 2007 року. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 284100 гривень 00 копійок. У відповідності до ст. 6 Закону України "Про іпотеку", іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований Предмет іпотеки і яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі документу зазначеного у договорі іпотеки. Земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS]. Договором іпотеки укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст. 39 Закону України"Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно ч.1 ст. 40 Закону України"Про іпотеку" та ст.109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідач підлягає виселенню з житла яке є предметом іпотеки розташованого за адресою: [ADDRESS]. Тому просять суд винести рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №MKTWGK00000027 від 06 вересня 2007 року в розмірі 63624,03 долари США, що еквівалентно 508209 гривень 66 копійок, звернути стягнення на квартиру загальною площею 80,95 м.кв., на земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 06 вересня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №3754) Публічним Акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" з укладенням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованому за адресою: [ADDRESS], із зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входить питання громадянства, і міграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку. Представник позивача до суду не з'явився, однак подав суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що рішенням Тячівського районного суду від 19 лютого 2015 року, яке набрало законної сили 12 листопада 2015 року, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" зобов'язано провести перерахунок коштів, які були ним сплачені, за процентною ставкою, яка діяла на момент укладення даного договору. Однак зазначив, що на день розгляду даної справи ним не вживалися жодні дії щодо виконання, в тому числі і в примусовому порядку, рішення Тячівського районного суду від 19 лютого 2015 року. Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 06 вересня 2007 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № MKTWGK00000027, згідно умов якого Банк надав у користування кредит в сумі 55125,73 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03 вересня 2027 року. В зазначеному договорі сторони повністю узгодили всі їх умови. Факт виконання позивачем умов вищевказаного кредитного договору не оспорювався в судовому засіданні. Крім цього в якості забезпечення виконання кредитного договору між позивачем та відповідачем 07 вересня 2007 року було укладено договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за №3754. Цей договір забезпечує вимоги позивача, що витікають з умов кредитного договору від 06 вересня 2007 року, за умовами якого відповідач зобов'язується перед [PERSON] повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, неустойку (пеню, штраф), враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира загальною площею 80,95 м.кв., яка розташований за адресою: [ADDRESS]. Узгоджена вартість предмету іпотеки становить 284100 гривень 00 копійок. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Крім цього, положення ст.ст. 546, 548-551, 553-554 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення яких встановлюється в Законі або договорі, а також порукою, заставою, іпотекою. Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідач дійсно порушив умови договору у частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним. У зв'язку з цим станом на 27 квітня 2012 року виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 63624,03 долари США (що еквівалентно 508 209 гривень 66 копійок), а саме: заборгованість за кредитом 32128,68 доларів США; заборгованість по процентах за користування кредитом 12761,88 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 3240 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором а також штрафи відповідно до договору 12433,94 долари США; штраф (фіксована частина) 31,30 доларів США; штраф (процентна складова) 3028,23 доларів США. Згідно зі ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства. У відповідності до статті 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Іпотекодержатель має пріоритет у задоволенні вимог. Відповідно до статті 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату відсотків, неустойки, основної суми боргу та будь якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до статті 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до Закону та з інших підстав, передбачених Законом. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні було встановлено, що позивачем на виконання вимог ст.ст. 12, 35 Закону України "Про іпотеку", 03 вересня 2011 року, на адресу відповідача направлялася письмова вимога про виконання порушеного зобов'язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, оскільки в тридцятиденний строк порушене зобов'язання виконано не було, то позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачу на праві власності є обґрунтованим, але такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вимоги позивача щодо укладення ним від імені відповідача договору купівлі-продажу предмету іпотеки безпідставні, оскільки укладання договору купівлі-продажу від імені відповідача, тобто іпотекодавця, Законом України "Про іпотеку" не передбачений. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, як це регламентовано ст. 38 Закону України "Про іпотеку". Виходячи з суми боргу, яка складає 63624,03 долари США, що станом на 27 квітня 2012 року за курсом НБУ складала 508209 гривень 66 копійок, а також з вартості предмета іпотеки в сумі 284100 гривень, суд вважає вимоги позивача співмірними. Вибір способу реалізації предмета іпотеки позивачем зазначений в позовній заяві, тобто укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Якщо суд визначає спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки, то оцінка предмета іпотеки визначається згідно ст. 38 Закону України "Про іпотеку", згідно з якою ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, вартість предмету іпотеки, на день укладення договору, складає 284100 гривень. Як вказано в ст. 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодозабезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. З урахуванням викладеного суд вважає, що загальний розмір вимог, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки складається із: заборгованості за кредитом 32128,68 доларів США; заборгованості по процентах за користування кредитом 12761,88 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом 3240 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором а також штрафи відповідно до договору 12433,94 долари США; штрафу (фіксована частина) 31,30 доларів США; штрафу (процентна складова) 3028,23 доларів США., всього на суму 63624,03 долари США, що за курсом НБУ складає 508209 гривень 66 копійок. Нерухоме майно, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги позивача, складається з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Суд вважає, що початкова ціна предмета іпотеки повинна бути на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Способом реалізації предмету іпотеки суд вважає застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку", а саме укладення договору купівлі-продажу продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Не підлягає до задоволення позовна вимога про звернення стягнення на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS], оскільки дана земельна ділянка згідно договору іпотеки не є предметом іпотеки. Згідно ст. 39 Закону "Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. У відповідності до ч.1 ст. 40 цього ж Закону звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно ч.3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Як неодноразово зазначалось Верховним Судом України у Постановах, зокрема, від 18 березня 2015 року (справа №39цс15), від 02 вересня 2015 року (справа №1049цс15), від 21 жовтня 2015 року (справи №1033цс15 та №1484цс15), як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР). Зважаючи на час отримання кредиту та його цільове призначення (кошти були отримані 06 вересня 2007 року для купівлі квартири), час придбання квартири, який є предметом іпотеки (07 вересня 2007 року), слід дійти висновку, що квартира, яка є предметом іпотеки, придбана саме за кошти, отримані за кредитним договором № MKTWGK00000027 від 06 вересня 2007 року, а тому [PERSON] підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення за рішенням суду, оскільки в добровільному порядку вимогу про звільнення іпотечного нерухомого майна, яка надсилалась відповідачу [PERSON] 03 вересня 2011 року (а.с.23), відповідач не виконав. На думку суду не підлягають до задоволення вимоги позивача щодо виселення інших осіб, які зареєстровані чи проживають за адресою: [INFO] зі зняттям їх з реєстраційного обліку в органах МВС України, оскільки позивачем не конкретизовано які саме особи повинні бути виселені з будинку квартири, що є предметом іпотеки. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А згідно до ст. ст. 58, 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 3326 гривень 30 копійок. В той же час, на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" виконання рішення суду частині звернення стягнення та виселення слід відстрочити.

Outcome: partial