Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Новоолександрівської сільської ради, третя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора про визнання права на оформлення та реєстрацію земельної ділянки в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається земельної ділянки площею 4,650 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] .21 січня 2004 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадкове майно, а саме житловий будинок розташований в [ADDRESS] та приватизовану земельну ділянку площею 4.65 га. Проте не встигнувши зареєструвати за собою право власності на спадкове майно [PERSON] померла. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , що видане Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області від 22.08.2005 року про що в Книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №116. Спадкоємцем [PERSON] та [PERSON] була відповідно онука та донька [PERSON] . [PERSON] є інвалідом першої групи з дитинства відповідно до довідки до акту огляду МСЕК № 555979 від 29.07.2011 року. Рішенням Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області N2 62 від 21 вересня 2005 року [PERSON] було призначено опікуна [PERSON] . Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.02.2007 року [PERSON] було визнано недієздатною та за нею призначено опікуном [PERSON] . В подальшому [PERSON] видане посвідчення № [NUMBER] про те, що Позивач призначена опікуном над недієздатною [PERSON] .. 26 березня 2014 року на ім`я [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину, а саме житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] , що було зареєстроване 26.03.2014 року і підтверджується витягом з державного реестру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. Земельна ділянка площею 4.650 га, що розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області не була переоформлена у зв`язку з втратою державного акту № ІІ-ДП № 058625 від 15.01.2001 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 02.06.2015 року серія [NUMBER] . 10 липня 2015 року [PERSON] , як опікун, а отже і єдиний спадкоємець за законом звернулась до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 40904495 від 10.07.2015 року. 15 березня 2016 року, Державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвою Л.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з тим, що не підтверджено факт належності спадкового майна [PERSON] , а також відсутні родинні стосунки між спадкоємцем та спадкодавцем. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року встановлено факт постійного спільного проживання [PERSON] та померлої [PERSON] , а отже фактично [PERSON] визнана спадкоємицею четвертої черги за законом. Оскільки за померлою [PERSON] не було зареєстровано право власності на земельну ділянку у зв`язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу, а за життя вона набула лише право на оформлення та реєстрацію земельної ділянки, яке нею не було реалізоване, а тому до [PERSON] , як до її спадкоємця, також перейшло зазначене право спадкодавця. Оскільки у [PERSON] відсутні на руках належним чином зареєстровані правовстановлюючі документи на земельну ділянки площею 4,650 га, не може бути підставою для відмови у позові, з огляду на те, що у пункті 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», звертається увага на те, що відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Просить суд визнати за [PERSON] право на оформлення та реєстрацію нерухомого майна - земельної ділянки площею 4,650 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, одержаної померлою [PERSON] у спадщину після смерті матері [PERSON] , якій земельна ділянка належала відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 058625, виданого 15 січня 2001 року на підставі рішення Новоолександрівської сільської ради народних депутатів № 14/23 від 26 червня 2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 374, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] . Ухвалою суд від 04.10.2019 року у даній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 13.04.2020 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті. До початку судового засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у наданий судом строк відзив на позов не подав, зустрічний позов не пред`являв, оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , актовий запис №02 від 01.01.2003 року (а.с.8). Після її смерті відкрилася спадщина на: земельну ділянку площею 4,650 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП №058625 від 15.01.2001 року; житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі Свідоцтва про на право особистої власності на житловий будинок, виданого 10.06.1991 року Дніпропетровською районною Радою і зареєстрованого в Новомосковському інвентарбюро 10.06.1991 року за № 456-2. Спадкоємцем після її смерті стала її донька [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.2004 року, виданого державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвою Л.В., [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , але право власності на майно у встановленому законом порядку не зареєструвала. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , актовий запис №116 від 22.08.2005 року (а.с.10). Спадкоємцем першої черги згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України, після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 25.10.2013 року. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 21.09.2005 року №62, над [PERSON] , яка була інвалідом дитинства було призначено опікуна [PERSON] , 1949 р.н. (а.с.14). З рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.02.2007 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] визнано недієздатною та призначено їй опікуна [PERSON] , 1949 р.н. (а.с.15). На частину спадкового майна [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №19571048 від 26.03.2014 року. На спадкове майно у вигляді земельної ділянки (пай) спадкові права не оформила, оскільки оригінал державного акту втрачено. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 02 червня 2015 року. (а.с.19) Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року встановлено факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю з [PERSON] , померлою [INFO] , починаючи з 21 вересня 2005 року та по [INFO] . (а.с.21-22) На частину спадкового майна після смерті [PERSON] , [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.03.2014 року, а саме на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На спадкове майно у вигляді земельної ділянки (пай) спадкові права не оформила, оскільки спадкодавцем не було зареєстроване право власності на земельну ділянку у зв`язку з втратою оригіналу державного акту. В судовому засіданні було оглянуто спадкову справу №381/2015 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. Згідно ст.1264 ЦК України, Уу четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України суд вирішує справи відповідно доКонституції України, цього Кодексу,Закону України"Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких , заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні «Рисовський проти України» (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено «Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Отже, права позивача як спадкоємця підлягають захисту в судовому порядку на підставі ст.16 ЦК України шляхом визнання права на спадкове майно. Оскільки спадкодавець [PERSON] за життя не оформила право власності на земельну ділянку, оскільки оригінал правовстановлюючого документу було втрачено, то відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України таке право не втрачається і може бути передане у спадок, у зв`язку з тим, що позивач є спадкоємцем після її смерті, права та обов`язки спадкодавця на вищевказане майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок її смерті, також входить до складу спадщини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved