Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, відповідно до якої просить усунути перешкоди [PERSON] у користуванні нерухомим майном, а саме нежитлового приміщення першого поверху № 1, другого поверху №1,7, 8, 12, 14, II в літ «В-2»), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; скасувати в Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про право власності Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на об`єкт нерухомості з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 997975763101; судові витрати покласти на відповідача. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що [PERSON] є одноосібним власником нерухомого майна, реєстраційний номер реєстру нерухомого майна 374016263101 що знаходиться за адресою, [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ Русанюк З.З. 11.08.2016 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30902620, яким зареєстровано за публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК» (надалі - Банк) право «власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №11,12, І; 2-го поверху №1-:-16 (після реконструкції №№1, 7, 8, 12, 14), II в літ. І літ. «В-2». об`єкт житлової нерухомості; Ні» за адресою: [ADDRESS] , чим допустив дублювання відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майном відносно майна, що належить на праві власності [PERSON] . Позивач вказує, що окремий розділ щодо об`єкту нерухомого майна було відкрито 11.08.2016 о 17.44.22 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З. та відповідно до цього об`єкту нерухомого майна,- нежитлові приміщення 1-го поверху № 11, 12, І; 2-го поверху « 1-16, (після реконструкції №№ 1, 7, 8, 12, 14), II в літ. «В-2», присвоєно номер 997975763101. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (ст. 24 Закону №1952)». Повідомляє, що рішення про державну реєстрацію прав було прийнято реєстратором на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2015 по справі №640/7004/15, але, під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав нотаріус не здійснив перевірку поданих для реєстрації документів. Так, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2015 по справі №640/7004/15 право власності за банком не визнано, як того вимагає ст. 27 Закону №1952, а лише витребувано з незаконного володіння зареєстровані нежитлові приміщення, що унеможливлює реєстрацію прав власності за банком на підставі норм Закону .№ 1952. Оскільки вказане створює перешкоди позивачу у здійсненні ним права оренди на майно, тому позивачу слід усунути перешкоди у розпорядженні майном, шляхом скасування в реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про право власності Публічного акціонерного товариства- «УкрЄиббанк» ідентифікаційний код юридичної особи 09807750 на майно за реєстраційним номером 997975763101. Під час прийняття оскаржуваного рішення нотаріусом нежитлові приміщення не були зареєстровані в реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відкриттям нотаріусом нового розділу. Більш того, на час прийняття нотаріусом оскаржуваного рішення в державному реєстрі права були зареєстровані зовсім інші речові права на нерухоме майно за вказаною адресою, а саме, інші номери приміщень, інші площі приміщень, інші літери приміщень. Під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав реєстратором не були перевірені подані документи щодо набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, так як, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2015 по справі №640/7004/15 право власності за банком не визнано, як того вимагає ст. 27 Закону №1952, а лише витребувано з незаконного володіння зареєстровані нежитлові приміщення, що унеможливлює реєстрацію прав власності за банком на підставі норм Закону №1952; Відкриття іншого розділу щодо об`єкту нерухомого майна є тим порушенням, яке неможливо виправити без відповідного рішення компетентного суду. Усунення перешкод у користуванні нерухомим майном у такому випадку полягає саме у зобов`язанні відповідача вчиняти дії, направлені на скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30902620, яким зареєстровано за публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК» право «власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №11,12, І; 2-го поверху №1-:-16 (після реконструкції №№1, 7, 8, 12, 14), II в літ. І літ. «В-2»,_об`єкт житлової нерухомості; Ні» за адресою: [ADDRESS] , оскільки на зазначений об`єкт нерухомості існує запис 15868248 що зробить порушення права власності позивача неможливим, що прямо передбачено як спосіб захисту статтею 386 ЦК України. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. Одночасно із поданням позовної заяви, [PERSON] подано заяву про забезпечення позову. Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Ухвалою суду від 19.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, почато підготовче провадження. Ухвалою суду від 19.11.2020 заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, вжито заходи забезпечення позову у цивільній справі № 953/18685/20 за позовною заявою [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтана Золтановича, Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» про зобов`язання вчинити дії та усунення перешкод у користуванні нерухомим майно, шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення першого поверху № 1, другого поверху № 1, 7, 8, 12, 14, II в літ «В-2»), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 997975763101), заборони будь-яким уповноваженим на те особам, у тому числі але не обмежуючись, Міністерству юстиції України, іншим суб`єктам державної реєстрації прав та їх обтяжень, будь-яким нотаріусам, державним реєстраторам, іншим суб`єктам державної реєстрації прав та їх обтяжень здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 997975763101, нежитлове приміщення першого поверху № 1, другого поверху № 1, 7, 8, 12, 14, II в літ. «В-2»), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у тому числі проводити державну реєстрацію будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь-які записи/відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів стосовно об`єкта нежитлового приміщення першого поверху № 1, другого поверху №1,7, 8, 12, 14, II в літ «В-2»), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1,2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. При відкритті провадження у справі судом було встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 19.11.2020 представник відповідача АТ «УкрСиббанк» отримав 03.12.2020 (а.с.82). Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З. копію ухвали про відкриття провадження у справі від 19.11.2020 отримав 08.12.2020 (а.с.83). 18.12.2020 представником відповідача АТ «УкрСиббанк» за довіреністю Гримайло Н.Р. подано відзив на позовну заяву (а.с.87-90). Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] посилаючись на наступне. Так, у судових рішеннях, що набрали законної сили, а саме у рішенні Київського районного суду м.Харкова від 06.11.2015 у справі №640/7004/15-ц та у постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 у судовій справі №820/1516/18 були встановлені наступні обставини: 19.05.2006 між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11005043000, у відповідності до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 172 000 доларів США з кінцевим строком повернення не пізніше 19.05.2016, при цьому позичальник був зобов`язаний повертати кредит частинами, згідно встановленого графіка, що є додатком до цього договору. З метою виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором та за договором іпотеки від 19.05.2006 [PERSON] передав в іпотеку банку нерухоме майно - нежитлові приміщення 1-го поверху №№11, 12, І, 2-го поверху №1-16, ІІ в літ. В-2, загальною площею 272,8 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору від 05.06.2006 приватним нотаріусом Погрібною Т.П. був вчинений виконавчий напис про звернення стягнення заборгованості за договором кредиту - №111005043000, в сумі 149802,58 доларів США, на нежитлові приміщення 1-го поверху №№11,12,І 2-го поверху №1-16, ІІ в літ.В-2, загальною площею 272,8 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Виконавчий напис був надісланий банком до Київського відділу ДВС Харківського міського управління юстиції для примусового виконання, 10.06.2009 державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Протягом 2009-2011 року державним виконавцем здійснювались заходи, направлені на реалізацію вказаної нерухомості шляхом проведення аукціонів, однак, у зв`язку з відсутністю покупців, нерухомість реалізована не була. Так банком було прийнято рішення про прийняття вказаної нерухомості у свою власність - в рахунок погашення боргу [PERSON] за кредитним договором. Згідно акту № 13237101 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 15 вересня 2011 року, що складений старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції в Харківській області Бойченко В.В., предмет іпотеки придбано Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» за 860 305,00 грн., розрахунки проведені шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. На підставі вказаного акту 04.10.2011 приватним нотаріусом ХМНО Харченко І.А. було видано свідоцтво про право власності ПАТ «УкрСиббанк» на нерухоме майно, що складається з нежитлових приміщень першого поверху №№ 11,12,І, другого поверху №№ 1-16, ІІ загальною площею 272,8 кв.м. в літ. «В-2», що розташовані по [ADDRESS] . [PERSON] у 2007 році було здійснено самочинну реконструкцію другого поверху та будівництво мансарди в будівлі літ. «В-2» по [ADDRESS] . Згідно вказаної реконструкції та будівництва мансарди, нежитлові приміщення у будівлі літ. «В-2» стали складатися із приміщень 1 -го поверху - №№11,12, І, приміщень другого поверху - №№1, 7, 8, 12, 14, II, а також мансарди - №№1-4 загальною площею 532,9 кв.м. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 17.12.2007 за [PERSON] було визнано право власності на реконструйовані та добудовані нежитлові приміщення в літ. «В-2». Рішення набрало законної сили та за [PERSON] зареєстровано право власності. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.12.2014 вбачається, що приміщення 1-го поверху № І, приміщення 2-го поверху №№1, 7, 8, 12, 14, II в літ. «В-2» розташовані по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 30.05.2014 приватним нотаріусам ХМНО Макушевою Н.В. за результатами відкритих торгів, проведених ТБ «Ресурс-Інформ» 30.05.2014 з продажу майна ліквідатором товариства «Барута О.В. і компанія» [PERSON] [PERSON] в ліквідаційній процедурі справи про банкрутство даного товариства, одним з учасників якого є [PERSON] . Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.08.2015 визнано незаконними дії ліквідатора повного товариства «Барута О.В. і компанія» [PERSON] з включення до ліквідаційної маси та продажу нежитлових приміщень першого поверху № І, другого поверху №№ 1,7,8,12,14, II в літ В-2, загальною площею 272,8 кв.м., розташовані за адресою: [ADDRESS] . Визнано недійсними результати відкритих торгів у формі аукціону, оформленого Товарною біржею «Ресурс-Інформ» протоколом від 30.05.2014 з продажу нежитлових приміщень першого поверху № І, другого поверху №№1, 7, 8, 12, 14, ІІ в літ. В-2, загальною площею 272,8 кв.м., розташовані за адресою: [ADDRESS] . Вказані вище обставини викладені у рішенні Київського районного суду м.Харкова від 06.11.2015, яким витребувано з незаконного володіння [PERSON] нежитлові приміщення 1-ого поверху І, 2-го поверху №№1-16 (після реконструкції №№1, 7, 8, 12, 14), ІІ в літ. «В-2», що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; витребувано з незаконного володіння [PERSON] нежитлові приміщення 1-го поверху №№11,12 в літ.»В-2», що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14.04.2016 у справі №640/7004/15-ц апеляційну скаргу представника [PERSON] відхилено, рішення Київського районного суду м.Харкова від 06.11.2015 залишено без змін. В подальшому, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м.Київ Русанюк З.З. від 11.08.2016 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30902620, яким зареєстровано за ПАТ «УкрСиббанк» право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №11, 12, І; 2-го поверху №1-:-16 (після реконструкції №№1, 7, 8, 12, 14), ІІ в літ. «В-2», об`єкт житлової нерухомості: Ні, за адресою: [ADDRESS] . Не погоджуючись з вказаним рішенням приватного нотаріуса позивач у березні 2018 року звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд визнати протиправними дії та скасувати рішення нотаріуса від 11.08.2016 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30902620. 30.01.2019 провадження у справі №820/1516/18 було закрито, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що прийняте приватним нотаріусом рішення від 11.08.2016 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 30902620, не відповідали нормам чинного законодавства, однак представник відповідача не погоджується із доводами позивача, вказує, що для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, АТ «УКРСИББАНК» надав весь пакет документів, що згідно з ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є достатньою підставою для здійснення реєстраційної дії, а саме: рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2015 по справі № 640/7004/15-ц, яке залишене без змін Апеляційним судом Харківської області від 14.04.2016; посвідчене нотаріусом свідоцтво про право власності ПАТ «УкрСибббанк» від 04.10.2011; витяг з державного реєстру прав, виданим Харківським міським БТІ від 22.11.2011 №32143612. З наданих для реєстраційної дії документів вбачалося, що на підставі акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки №13237101 від 15.09.2011, приватним нотаріусом ХМНО Харченко І.А. 04.10.2011 було видано свідоцтво про право власності ПАТ « УКРСИББАНК» на нерухоме майно, що складається з нежитлових приміщень першого поверху №№ 11,12, І, другого поверху №№ 1-16, II загальною площею 272,8 кв.м. в літ. «В-2», що розташовані по [ADDRESS] . Як вказує представник відповідача, у зв`язку з протиправними переходами вищевказаного нерухомого майна у володіння інших осіб, законний власник (яким є ПАТ «УКРСИББАНК» згідно висновків зроблених в рішенні Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2015) протягом тривалого часу був позбавлений можливості зареєструвати право власності за собою. Відтак, з набранням чинності рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2015 по справі № 640/7004/15-ц нерухоме майно було витребуване з чужого незаконного володіння позивача, що дало право власнику нерухомого майна ПАТ «УКРСИББАНК» провести державну реєстрацію права власності, а у державного реєстратора - виник обов`язок визнати і підтвердити цей факт в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Посилається на те, що твердженню позивача про те, що «право власності за Банком не визнано, як того вимагає ст. 27 Закону №1952, а лише витребувано з незаконного володіння», вже було надано правову оцінку судами, зокрема, у висновках ухвали Апеляційного суду Харківської області у справі №640/7004/15-ц від 14.04.2016 зазначено: «Доводи апелянта стосовно того, що докази на підтвердження права власності на спірне нерухоме майно за ПАТ «УкрСиббанк» відсутні є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Згідно ч.4 ст.334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, прав власності в набувача виникає з моменту такої реєстрації. З матеріалів справи вбачається, що на підставі акту 04.10.2011 приватним нотаріусом ХМНО Харченко І. А. було видано свідоцтво про право власності ПАТ «УкрСиббанк» на нерухоме майно, що складається з нежитлових приміщень першого поверху №№ 11,12, І, другого поверху №№ 1-16, II загальною площею 272,8 кв.м. в літ. «В- 2», що розташовані по [ADDRESS] , яке на даний час не скасоване в судовому порядку. Вказане свідоцтво було зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав від 22.11.2011, де власником спірного майна зазначено ПАТ «УкрСиббанк». Вимогами ст.. 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За правилом ч. 3 ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні нежитлові приміщення вибули з володіння власника ПАТ « УкрСиббанк» до [PERSON] та [PERSON] незаконно, а тому підлягають витребуванню у набувача. Судом першої інстанції до спірних правовідносин вірно застосовано норми ст. ст. 387,388 ЦК України, які регулюють право власника щодо витребування майна у добросовісного набувача, з посиланням на постанову Пленуму «Про судову практику у справах про захист прав власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5. Посилання в апеляційній скарзі, як на підставі для скасування рішення на ст. 349 ЦК України, якою передбачено, що у разі знищення майна право власності на нього припиняється є необґрунтованим. Пунктом 1.8 договору іпотеки від 19.05.2006 р. передбачено, що всі зроблені іпотекодавцем в період дії цього договору поліпшення, реконструкційні роботи, доробки автоматично стають предметом іпотеки і не потребують внесення змін до цього договору іпотеки. В судовому засіданні сторони не заперечували проти того факту, що в 2007 року нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 11,12,1, 2-го поверху № 1-16,ІІ в літ. В-2, загальною площею 272,8 кв.м., що розташовані за адресою: по [ADDRESS] . що є предметом іпотеки були реконструйовані. Таким чином, дане посилання не є підставою для скасування судового рішення. Судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, стосовно відмови ПАТ «УКР Сиббанк» в задоволенні позовної вимог про визнання права власності за останнім на спірне нерухоме майно, через те, що з віндекаційним позовом може звернутися лише власник майна, повторне визнання права власності неможливо. Таким чином, судами у справі №640/7004/15-ц було встановлено, що саме АТ «УкрСиббанк», а не позивач, є належним власником спірного майна, отже позивач не є власником спірного майна. Також представник відповідача вказує, що як вбачається із матеріалів позову, Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком 3.3., 11.08.2016 відкрито розділ та проведене державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення 1-ого поверху І, 2-го поверху №№ 1-16 (після реконструкція №№ 1,7,8,12,14), II в літ. «В-2», що розташовані за адресою: [ADDRESS] проведена за ПАТ "УКРСИББАНК". Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч.1 ст.253 ЦК України), тобто у даному випадку з моменту вчинення оскаржуваної реєстраційної дії. Відповідно до частини 1 статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, строки позовної давності закінчилися ще 12.08.2019, в той же час, як свідчить веб-портал Судової влади України, позивач звернувся з даним позовом до суду аж 16.11.2020, тобто по закінченню строків позовної давності, про поновлення яких не заявляє. Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 21.12.2020 засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив за підписом представника приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтана Золтановича - адвоката Квітіни Р.В., відповідно до якого представник просить застосувати строки позовної давності, відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі (а.с.115-118). При цьому, представник відповідача вказує на те, що державна реєстрація права власності на нежитлові приміщення 1-ого поверху І, 2-го поверху №№ 1-16 (після реконструкція №N2 1,7,8,12, 14), II в літ. «В-2», що розташовані за адресою: [ADDRESS] проведена за Акціонерним товариством "УКРСИББАНК" на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 06.11.2015 у справі №640/7004/15-ц, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14.04.2016, та свідоцтва про право власності ПАТ «УКРСИББАНК», яке видане приватним нотаріусом ХМНО Харченко І. А. 04.10.2011, виданим на підставі акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки № 13237101 від 15.09.2011. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 06.11.2015 у справі №640Я004/15-ц власником спірного нерухомого майна визнано ПАТ «Укрсиббанк», з огляду на що представник відповідача вважає, що у позивача відсутнє порушене право, яке потребувало б захисту. Також вказав, що як вбачається із матеріалів позову, Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком 3.3., 11.08.2016 відкрито розділ та проведене державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення 1-ого поверху І, 2-го поверху №№ 1-16 (після реконструкція №№ 1,7,8,12, 14), II в літ. «В-2», що розташовані за адресою: [ADDRESS] проведена за ПАТ "УКРСИББАНК". Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч.1 ст.253 ЦК України), тобто у даному випадку з моменту вчинення оскаржуваної реєстраційної дії. Відповідно до частини 1 статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, строки позовної давності закінчилися ще 12.08.2019, в той же час, як свідчить веб-портал Судової влади України, позивач звернувся з даним позовом до суду аж 16.11.2020, тобто по закінченню строків позовної давності, про поновлення яких не заявляє. Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 08.02.2021 позивачем подано до суду відповідь на відзив (а.с.136-137). Позивач підтримує правову позицію, викладену у позовній заяві та заперечує проти доводів, викладених відповідачем у відзиві на позов. Вказує, що відповідач у своєму відзиві заперечує щодо наведення позивачем обставин правових підстав позову посилаючись на рішення Київського районного суду м. Харкова, від 06.11.2015 по справі 640/7004/15-ц та Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 по справі 820/1516/18. Так, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2015 по справі №640/7004/15 право власності за банком не визнано, як того вимагає ст. 27 Закону Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (№1952), а лише витребувано з незаконного володіння зареєстровані нежитлові приміщення, що унеможливлює реєстрацію прав власності за банком на підставі норм Закону №1952.Оскільки вказане створює перешкоди позивачу у здійсненні ним права оренди на майно, тому позивачу слід усунути перешкоди у розпорядженні майном, шляхом скасування в Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про право власності Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» ідентифікаційний код юридичної особи 09807750 на майно за реєстраційним номером 997975763101. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (ст.27 Закону №1952)». Під час прийняття оскаржуваного рішення нотаріусом нежитлові приміщення не були зареєстровані в реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відкриттям нотаріусом нового розділу. Більш того, на час прийняття нотаріусом оскаржуваного рішення в державному реєстрі права були зареєстровані зовсім інші речові права на нерухоме майно за вказаною адресою, а саме, інші номери приміщень, інші площі приміщень, інші літери приміщень. Саме відкриття іншого розділу і реєстрація права власності за відповідачем е порушенням закону, та посилання рішення суду в його мотивувальній частині не спростовує такого факту. Посилання на процесуальні рішення по справі 820/1516/18 є недоречним, оскільки суд при вирішенні питання провадження у справі №820/1516/18 за позовом [PERSON] до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, м. Київ, Русанюка Золтана Золтановича , третя особа: Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" про визнання дій неправомірними та скасування рішення - закрито. Роз`яснено позивачу, що розгляд заявлених позовних вимог належить до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства (ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2019). Доводи відповідача про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності спростовуються тим, що у відповідності до п. ст. 264 Цивільного кодексу України: позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як зазначав позивач у позовній заяві, так і виходячи з відзиву відповідача, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду по справі по справі № 820/1516/18 провадження справі № 820/1516/18 за позовом [PERSON] до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, м. Київ, Русанюка Золтана Золтановича , третя особа: Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" про визнання дій неправомірними та скасування рішення - закрито. Роз`яснено позивачу, що розгляд заявлених позовних вимог належить до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства. Зазначена ухвала була ухвалена Харківським окружним адміністративним судом 30.01.2019 тобто з 31.01.2019 перебіг строку позовної давності за зазначеними правовідносинами перервався та почався заново. Правом на подачу заперечень відповідачі не скористались. Ухвалою суду від 18.02.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до ст.209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та Відповіді на відзив. Представник відповідача АТ «УкрСиббанк» у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на підстави, викладені у відзиві на позовну заяву. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З. та його представник у судове засідання не з`явились у поданому до суду відзиві відповідач просить провести розгляд справи без участі приватного нотаріуса та його представника. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Суд, вислухавши вступне слово учасників судового розгляду, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків. Як визначено у ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вимогами статі 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. У частині другій статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 04 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко І.А. видано свідоцтво, яким посвідчено право власності Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на нерухоме майно, що складається з нежитлових приміщень першого поверху №№ 11,12, І, другого поверху №№ 1-16, ІІ загальною площею 272,8 кв.м. в літ. «В-2», що розташовані по [ADDRESS] (а.с. 95). Відповідно до витягу №32143612 про державну реєстрацію прав від 22.11.2011, виданого Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером 10301444, тип об`єкта: нежитлові приміщення 1-го поверху №11, 12, І; 2-го поверху №1-:-16, ІІ в літ. «В-2», загальною площею 272,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , номер запису: 4420 в книзі: 1, тип речового права: право власності, власник Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», підстава виникнення права власності р№2391 04.10.2011 п/н ХМНО Харченко І.А., свідоцтво (а.с.96). ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Київського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , 3-ті особи: [PERSON] , приватний нотаріус ХМНО Жиляєва Ніна Володимирівна про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, в якому просив визнати за ПАТ «УкрСиббанк» право власності на нежитлові приміщення 1-ого поверху №№11, 12, І, 2-ого поверху №1-16, (після реконструкція №№ 1,7,8,12, 14) ІІ в літ. «В-2», що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; витребувати з незаконного володіння [PERSON] нежитлові приміщення 1-ого поверху №№ 1-16, ( після реконструкція №№ 1,7,8,12, 14), ІІ 2-го поверху в літ. «В-2», що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; витребувати з незаконного володіння [PERSON] нежитлові приміщення №№ 11, 12 1-го поверху в літ. «В-2», що розташовані за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідачів судовий збір. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 06.11.2015 у справі №640/7004/15-ц позовну заяву ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково, витребувано з незаконного володіння [PERSON] нежитлові приміщення 1-ого поверху І, 2-го поверху №№ 1-16 (після реконструкція №№ 1,7,8,12, 14), ІІ в літ. «В-2», що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; витребувано з незаконного володіння [PERSON] нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 11, 12 в літ. «В-2», що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; стягнуто з [PERSON] , [PERSON] судовий збір у розмірі по 1 887 грн. 90 коп. з кожного; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а.с.96 на звороті - 98). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14.04.2016 апеляційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] відхилено, рішення Київського районного суду м.Харкова від 06 листопада 2015 року залишено без змін (а.с.98 на звороті - 100). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єтів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 374016263101, нежитлові приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні, Об`єкт в процесі поділу; Опис: нежитлові приміщення першого поверху №1, другого поверху №1, 7, 8, 12, 14, ІІ в літ. «В-2», за адресою: [ADDRESS] , міститься інформація про право власності, номер запису про право власності/довірчої власності: 5854648, власником є [PERSON] , форма власності приватна, підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 13458962 від 30.05.2014 17:42:21, приватний нотаріус Макушева Наталія Віталіївна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл.; підстава для державної реєстрації права власності: свідоцтво серія та номер 844, виданий 30.05.2014, видавник приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Макушева Н.В., дата, час державної реєстрації: 30.05.2014 17:13:01, тип права власності: право власності, що підтверджується інформаційною довідкою №212278379 (а.с.8-9). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єтів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 997975763101, об`єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення 1-го поверху №11, 12, І; 2-го поверху №1-:-16, (після реконструкції №№1, 7, 8, 12, 14), ІІ в літ. «В-2», об`єкт житлової нерухомості: Ні, опис об`єкта: загальна площа (кв.м.) 272,8, адреса: [ADDRESS] , номер об`єкта в РПВН: 10301444, міститься інформація про право власності, номер запису про право власності/довірчої власності: 15868248, власником є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», код ЄДРПОУ 09807750, форма власності приватна, підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30902620 від 11.08.2016 19:12:44, приватний нотаріус Русанюк Золтан Золтанович, Київський міський нотарільний округ м.Київ; підстава для державної реєстрації права власності: рішення серія та номер: Справа №640/7004/15-ц, виданий 06.11.2015, видавник: Київський районний суд м.Харкова; Ухвала серія та номер: Справа №640/7004/15-ц, виданий 14.04.2016, видавник Апеляційний суд Харківської області, дата, час державної реєстрації: 11.08.2016 17:44:42, тип права власності: право власності, що підтверджується інформаційною довідкою №212279075 (а.с.10-11). Аналогічна інформація міститься у інформаційній довідці №66431079 (а.с.101-102). Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження. Державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва (п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Гарантування державою об`єктивності, достовірності, повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження й обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав є загальними засадами цієї реєстрації (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц. Таким чином, рішення Київського районного суду м.Харкова від 06.11.2015, ухвалене за результатами розгляду цивільної справи №640/7004/15-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] , 3- ті особи: [PERSON] , приватний нотаріус ХМНО Жиляєва Ніна Володимирівна про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, яким ухвалено витребувати з незаконного володіння [PERSON] нежитлові приміщення 1-ого поверху І, 2-го поверху №№ 1-16 (після реконструкція №№ 1,7,8,12, 14), ІІ в літ. «В-2», що розташовані за адресою: [ADDRESS] та витребувати з незаконного володіння [PERSON] нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 11, 12 в літ. «В-2», що розташовані за адресою: [ADDRESS] , було підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за ПАТ «УкрСиббанк» права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за [PERSON] . На підставі такого рішення суду для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за ПАТ «УкрСиббанк» права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за [PERSON] , не потрібно було окремо скасовувати запис про державну реєстрацію права власності за [PERSON] . Відповідні правові висновки викладені у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі 761/17142/15-ц провадження № 61-12309св19. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК Украни при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд погоджується із доводами представника АТ «УксСиббанк» стосовно того, що питанню щодо права власності АТ «УксСиббанк» вже було вирішено під час апеляційного розгляду справи №640/7004/15-ц, де Апеляційний суд Харківської області в ухвалі від 14.04.2016 зазначив про те, що на підставі акту 04 жовтня 2011 року приватним нотаріусом ХМНО Харченко І.А. було видано свідоцтво про право власності ПАТ «УкрСиббанк» на нерухоме майно, що складається з нежитлових приміщень першого поверху №№ 11,12, І, другого поверху №№ 1-16, ІІ загальною площею 272,8 кв.м. в літ. «В-2», що розташовані по [ADDRESS] ., яке на даний час не скасоване в судовому порядку. Вказане свідоцтво було зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав від 22.11.2011 року, де власником спірного майна зазначено ПАТ « УкрСиббанк». Судова колегія погодилась з висновком суду першої інстанції, що спірні нежитлові приміщення вибули з володіння власника ПАТ « УкрСиббанк» до [PERSON] та [PERSON] незаконно, а тому підлягають витребуванню у набувача. В судовому засіданні сторони не заперечували проти того факту, що в 2007 року нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 11,12,1, 2-го поверху № 1-16,ІІ в літ. В-2, загальною площею 272,8 кв.м., що розташовані за адресою: по [ADDRESS] . що є предметом іпотеки були реконструйовані. Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, стосовно відмови ПАТ «УКР Сиббанк» в задоволенні позовної вимог про визнання права власності за останнім на спірне нерухоме майно, через те, що з віндекаційним позовом може звернутися лише власник майна, повторне визнання права власності неможливо. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Підстав для відмови у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності на підставі ч.4 ст.267 ЦК України суд не вбачає з наступних підстав. Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судовим розглядом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком 3.3. 11.08.2016 відкрито розділ та проведено державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення 1-ого поверху І, 2-го поверху №№ 1-16 (після реконструкція №№ 1,7,8,12, 14), II в літ. «В-2», що розташовані за адресою: [ADDRESS] проведена за ПАТ "УКРСИББАНК". Судом було вивчено ухвалу Харківського окружного адміністративного суду у справі №820/1516/18 від 30.01.2019 в режимі вільного доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/79494007) та встановлено, що позивач [PERSON] у 2018 році (в межах трирічного строку з дня державної реєстрації права власності) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд визнати протиправними дії та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, м. Київ, Русанюк Золтана Золтановича від 11.08.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30902620, яким зареєстровано за публічним акціонерним товариством "УКРСИББАНК" право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 11, 12, І; 2-го поверху № 1-:-16 (після реконструкції №№ 1, 78, 12, 14), ІІ в літ. "В-2", об`єкт житлової нерухомості; Ні. за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2018 відкрито провадження у справі. Таким чином, має місце переривання перебігу позовної давності. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду у справі №820/1516/18 закрито провадження справі №820/1516/18 за позовом [PERSON] до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, м. Київ, Русанюка Золтана Золтановича , третя особа: Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" про визнання дій неправомірними та скасування рішення, роз`яснено позивачу, що розгляд заявлених позовних вимог належить до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства. До Київського районного суду м.Харкова [PERSON]. звернуся 16.11.2020, тобто в межах трирічного строку з дня постановлення ухвали Харківського окружного адміністративного суду у справі №820/1516/18. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2 ст. 76 ЦПК). Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у зв`язку із їх необгрунтованістю. Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, підстав для розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, немає. Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed