Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач звернувся 14 липня 2021 року до Любашівського районного суду Одеської області з позовом до відповідача про розірвання договору оренди землі, стягнення орендної плати та судових витрат. В обгрунтування своїх вимог позивач вказує, що вона є власником земельної ділянки площею 1.95 га на території Зеленогірської селищної ради Любашівського району Одеської області. 15 грудня 2010 року між нею та відповідачем було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років. Вказаний договір зареєстрований 22.02.2012 року у відділу Держкомзему і Любашівському районі Одеської області за № 512330004000498. Згідно умов договору відповідач повинен сплачувати орендну плату в розмірі 3% від нормативно грошової оцінки землі. Однак, відповідач не сплачує належним чином орендну плату, а саме протягом 2019 та 2020 років орендну плату взагалі не сплатив, а також відмовляється повернути земельну ділянку. Враховуючи на істотні порушення договору оренди, а саме несплата орендної плати просив розірвати договір оренди землі, укладений між нею та відповідачем 15 грудня 2010 року, а також стягнути 6142 грн. 66 коп. заборгованості по орендній платі та судові витрати в сумі 1816 грн. 00 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, повідомлений про день, час та місце слухання справи відповідно до ст.ст. 128-139 ЦПК України. Процесуальні дії у справі. 22 липня 2021 року ухвалою судді провадження по даній справі було відкрито і постановлено провести розгляд справи за правила спрощеного позовного провадження. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 087661 видно, що [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 1.95 га на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, кадастровий номер 5123381400:01:003:0004 (а.с. 6). З договору оренди землі від 15 грудня 2010 року видно, що позивач передала в оренду відповідачу належну йому земельну ділянку площею 1.95 га строком на 10 років. Розмір орендної плати визначено на рівні 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Вказаний договір підписаний сторонами та зареєстрований у відділі Держкомзему в Любашівському районі 22 лютого 2012 року за № 512330004000498 (а.с. 17). З листа позивача від 10.01.2021 року, адресованого відповідачу видно, що він звернувся із заявою про повернення земельної ділянки, так як строк договору оренди закінчився (а.с. 7). З рішення Любашівського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2011 року видно, що позивачка розірвала шлюб і змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 8). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Вислухавши сторони, дослідивши докази, надані сторонами, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У статті 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. За положеннями статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною першою статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі і припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання як договору оренди, так і договору суборенди земельної ділянки, в той час як разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Крім того, згідно постанови ВС у справі за № 61-8798 св19 від 31 липня 2020 року визначено, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до п.11 Договору про оренду землі від 15 грудня 2010 року форма орендної плати може бути грошова, натуральна, а також поєднана. В грошовому еквіваленті розмір орендної плати становить не менше 740 грн., що є 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки та вноситься до 30 грудня поточного року. Будь яких доказів сплати відповідачем позивачу орендної плати за 2019 рік, 2020 рік суду не надано. Не сплата орендної плати протягом двох років постіль вказує на систематичність несплати, завдає істотної шкоди орендодавцю, який не отримав орендну плату, а тому вимоги про розірвання договору оренди землі від 15 грудня 2010 року, укладеного між сторонами, обґрунтована та підлягає задоволенню. Крім того, з відповідача належить стягнути оренду плату за 2019 рік та 2020 рік відповідно до договору оренди землі від 15 грудня 2010 року в розмірі 3% від нормативно грошової оцінки. Так, згідно витягу з технічної документації нормативно грошова оцінка земельної ділянки площею 2.36 га кадастровий номер 5123381400:01:003:0004, що належить [PERSON] становить 79239 грн. 63 коп. (а.с. 9). Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути орендну плату за 2019 рік в сумі 2377 грн. 19 коп. (79239 грн. 63 коп. х 3%), а також за 2020 рік в сумі 2377 грн. 19 коп. (79239 грн. 63 коп. х 3%). Крім того, згідно п. 14 договору оренди землі від 15 грудня 2010 року, укладеного між сторонами передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки. Визначені цим договором (до 30 грудня поточного року), справляється пеня у розмірі 0.1 відсотки від невиплаченої суми за кожний день прострочення. Так, відповідачем не сплачено за 2019 рік орендна плата в сумі 2361 грн. 17 коп. На день звернення до суду прострочено з 31 грудня 2019 року сплату орендної плати на 475 днів, тому пеня за несплату орендної плати становить 2377 грн. 19 коп. х 0.1% х 475 = 1129 грн. 17 коп. За 2020 рік несплачена орендна плата в сумі 2377 грн. 19 коп. На день звернення з позовом до суду прострочено з 31 грудня 2020 року сплату орендної плати на 109 днів, тому пеня за 2020 рік за несплату орендної плати становить 2361 грн. 17 коп. х 0.1% х 109 = 259 грн. 11 коп. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача до відповідача про розірвання договору оренди землі підлягає задоволенню, а вимоги про стягнення орендної плати та пені підлягає задоволенню, а саме з відповідача належить стягнути 4754 грн. 38 коп. орендної плати, а також 1388 грн. 28 коп., всього 6142 грн. 66 коп. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено 1816 грн. судового збору. Вказані витрати підтверджені документально Позов задоволено повністю, а тому з відповідача належить стягнути на користь позивача 1816 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved