Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та третьої особи - органу опіки та піклування Заліщицької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він народився [INFO] року в [ADDRESS] та його батьками записані відповідач по справі [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року померла його мати [PERSON]. На сьогоднішній день його батько [PERSON] свідомо ухиляється від належної участі у його вихованні та утриманні: не цікавиться і не піклується станом його здоров'я, фізичним, духовним та моральним розвитком, інтересами і захопленнями, не спілкується з ним, не відвідує його за місцем проживання, не надає матеріальної допомоги щодо належного його утримання, а тому, виходячи з його інтересів, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно нього. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просить суд задовольнити їх в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав нотаріально завірену заяву, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю та згідний на позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Представник органу опіки та піклування Заліщицької районної державної адміністрації Кондуб І.І. вважає, що позов підлягає до задоволення, так як відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітнього сина [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування Заліщицької районної державної адміністрації Кондуб І.І., дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи позивач народився [INFO] року в [ADDRESS] та його батьками записані відповідач по справі [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26 грудня 2012 року, про що в книзі реєстрації народжень складено відповідний актовий запис за № 1. [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.11.2009 року, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] розірвано 24 лютого 2010 року та зроблено актовий за № 25. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.02.2018 року [INFO] року померла мати позивача. Відповідно до довідки № 227 від 18.04.2018 року, виданої Слобідською сільською радою Заліщицького району Тернопільської області, та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 16.03.2018 року, відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні сина [PERSON], [INFO]. Згідно довідки № 31 від 13.03.2018 року, виданої дирекцією загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів с.Буряківка Заліщицького району Тернопільської області, за час навчання в школі з 02.09.2013 року по 10.06.2016 року батько жодного разу не приходив на батьківські збори, не цікавився навчанням та вихованням сина [PERSON]. Відповідно до довідки № 97 від 13.03.2018 року, виданої дирекцією Бучацького коледжу Подільського державного аграрно-технічного університету, [PERSON] навчається з 01.09.2016 року по даний час за спеціальністю: 201 "Агрономія". За період навчання батько [PERSON] не з'являвся та не брав участі у роботі батьківських зборів, не цікавився успішністю сина, не контролював відвідування занять, жодного разу не відвідав місце проживання - гуртожиток, де проживав і проживає в даний час його син, не цікавився його побутом та дозвіллям. За даний період навчання батько жодного разу не спілкувався з куратором групи та не цікавився долею сина. З матеріалів справи вбачається висновок органу опіки і піклування Заліщицької районної державної адміністрації № 01-11/2/568-29 від 30.03.2018 року, в якому вважається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Таким чином, суд вважає дані обставини беззаперечним доказом того, що батько [PERSON] самовільно усунувся від обов'язків по догляду за сином. Відповідно до положень ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч. 1 ст.164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст.150 СК України. Згідно ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для її природніх здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Невиконання вищезазначених батьківських обов'язків одним із батьків є підставою для встановленого законодавством кола осіб звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав щодо дитини, яка не отримує належного батьківського піклування. Відповідно до положень Пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справ, зокрема, ставлення батьків до дітей. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають грунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачем [PERSON] суперечить вимогам закону. У зв'язку з наведеним суд прийшов до висновку, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків, а тому, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітнього сина, не піклується про нього, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. А тому, захищаючи права та інтереси дитини, слід позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах, оскільки позивач не просить стягувати їх в його користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved