Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON], третьої особи служби у справах дітей Великоберезнянської РДА в Закарпатській області про надання їй дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини [PERSON] без дозволу батька [PERSON] в супроводі матері [PERSON] до Чеської Республіки для проходження навчання в Загальноосвітній школі у місті Чеська Тршебова з 01 вересня 2017 року по 01 вересня 2018 року. Позов мотивований тим, що рішенням Великоберезнянського районного суду шлюб між [PERSON], та [PERSON] розірвано. У них є син [PERSON] [INFO], який постійно проживає з позивачкою, перебуває на її вихованні. Позивачка вказує в позові на те, що вона постійно займається розумовим, фізичним та моральним розвитком дитини. Відповідач [PERSON] у вихованні дитини участь не бере, утримує лише в межах примусово стягнених з нього аліментів. З сином не спілкується. 20 квітня 2017 року їй та сину стало відомо про зарахування сина [PERSON] до дев'ятого класу Загальноосвітньої школи у місті Чеська Тршебова з 01 вересня 2017 року. Про це повідомили батька дитини [PERSON] та просили надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон. Однак відповідач [PERSON] не бажає надавати дозвіл, тому позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Крім цього позивачка зазначила в позові , що дане звернення до суду з подібною вимогою є не першою, так як рішенням Великоберезнянського районного суду від 06.12.2016 року вже надавалося право сину на виїзд до Чехії та Єгипту без згоди батька. Оскільки, відповідач відмовляється надати дозвіл на тимчасовий виїзд сина за кордон, тому позивачка просить надати дозвіл на виїзд за кордон сина у її супроводі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності,позовні вимоги підтримує з підстав викладених позові та просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повторно подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з сімейними обставинами. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Великоберезнянської РДА в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Суд знаходить, що відповідачем не надано доказів поважності причин своєї неявки в судове засідання, натомість матеріали справи містять інформацію про неодноразове сповіщення відповідача про час та дату слухання справи у встановленому законом порядку. Згідно ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків встановлених ст. 157 ЦПК України у разі першої неявки в судове засідання відповідача, який бере участь у справі, повідомленого в установленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо він повідомив про причини неявки і дані причини визнані судом поважними. Тому судом було вирішено розглянути справу у відсутності відповідача, так як судом не визнано неявку відповідача в судове засідання поважною, та не встановлено причин які б давали підстави для відкладення розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Великоберезнянського районного суду від 06 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження.Також встановлено, що син [PERSON] зарахований з 01.09.2017 року до Загальноосвітньої школи у місті Чеська Тршебова у дев'ятий клас, що підтверджується відповідною довідкою виданою 20.04.2017 року. Судом також встановлено, що позивачка [PERSON] 25 лютого 2017 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією паспорта громадянки України. Відповідач [PERSON] згоди на тимчасовий виїзд сина за кордон не надає та до теперішнього часу дозвіл так і не надав. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; батьки або особи,які їх замінюють,несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Частиною 1 та ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено,що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно п. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ на дитину оформляється на термін три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Пунктом 3 ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до п.3 та п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 (у редакції постанови КМУ від 25.08.2010 року №724) перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Статтею 7 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" визначено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України. Пунктом 18 постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року №231 "Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення"передбачено, що оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон. Пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Таким чином, розглядаючи спір щодо надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди одного із батьків, суд зобов'язаний визначити термін вивезення дитини за кордон та країну, до якої дозволяється виїзд дитини без згоди батька. Вирішуючи дане питання судом враховано мету поїздки, а саме навчання. Крім того, встановлено, виїзд за кордон дитини матиме тимчасовий характер, що не порушує прав батька дитини на спілкування з ним та не позбавляє його права брати участь у вихованні та утриманні дитини. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди батька є підставними, оскільки позивачка дійсно не може одержати згоду відповідача - батька дитини на це.

Outcome: approved