Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Южного міського суду Одеської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] як законного представника малолітнього [PERSON], [INFO], Фонду комунального майна Южненської міської ради Одеської області, Комунального підприємства Южненське міське бюро технічної інвентаризації, третя особа Служба у справах дітей Южненської міської ради Одеської області, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання незаконним розпорядження та зобовязання скасувати державну реєстрацію права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], (надалі Позивач), є донькою [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] є родичами, сестрою та племінником відповідно. Позивач та відповідачі однією сімєю проживають у [INFO] з моменту вселення у дану квартиру, а саме з жовтня 1996 року на підставі ордеру на житлове приміщення. Наприкінці серпня 2014 року позивач дізналась, що квартира [ADDRESS] була приватизована у 2006 році без її участі. Про обставину, що вона не приймала участі в приватизації квартири позивач дізналась від матері [PERSON] під час сімейної сварки в процесі якої її було повідомлено, що позивач не має будь яких прав на квартиру. Після цієї сварки позивач звернулась до БТІ міста Южного та отримала копії документів на квартиру, а саме технічний паспорт, свідоцтво про право власності на житло, розпорядження про приватизацію житлового фонду з яких дійсно вбачається, що квартира №87 була приватизована на імя [PERSON], сестри [PERSON] та її сина [PERSON] в рівних частках по 1/3. Приватизація квартири [ADDRESS] без участі позивача порушує її права передбачені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Житловим кодексом та Конституцією України. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8 Закону України від 19 червня 1992 р. N 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду" наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації. Позивач постійно мешкає в квартирі [ADDRESS] з моменту вселення по сьогоднішній день та не була позбавлена права на це житло з підстав визначених чинним законодавством та у спосіб визначений чинним законодавством. Між тим приватизація квартир відбулась в порушення норм законодавства без її участі, що призвело до позбавлення позивача права на житло передбаченого Конституцією України. З розпорядження фонду комунального майна Южненської міської ради від 24 березня 2006 року №3861 вбачається що заява про приватизацію квартири надана [PERSON] містила не правдиву інформацію щодо кількості осіб які проживали у квартирі та мали відповідно до Закону України від 19 червня 1992 р. N 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду" право на прийняття участі в приватизації. Відповідно до ч.2 ст.8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Такі ж самі положення відображені у п.5 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 р. N 56\~(із змінами та доповненнями) що діяло в момент приватизації, а саме передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім'ї з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Відповідно до пунктів 20, 21 цього Положення при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім'ї та займані приміщення (додатки 4, 5). У довідці вказуються члени сім'ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. Частина друга п.19 Положення визначає, що згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку) підтверджується письмово і додається до заяви. В довідці від 16.03.2006 року про склад сімї наймача ізольованої квартири та займані ними приміщення зазначено, що у квартирі [ADDRESS] мешкають та мають право на момент введення в дію ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Отже на момент приватизації орган приватизації при прийнятті рішення про приватизацію мав отримати письмовий дозвіл [PERSON] Не зважаючи на цю довідку в якій були зазначені всі особи які мають право на приватизацію житла, позивача не запрошували до органу приватизації для надання дозволу чи згоди про передачу займаної квартири в спільну часткову власність. Необхідно зауважити що 16.07.2001 року було укладено договір найму жилого приміщення №087 з якого вбачається що останній був укладений на підставі ордеру на жиле приміщення серія АБ №397 між [PERSON] та КП « ЖЕД№4» предметом якого є квартира [ADDRESS] яка надається [PERSON], та членам його сімї [PERSON]- дружина, [PERSON] дочка, [PERSON] дочка та [PERSON] онук у безстрокове користування. Відповідно до ст.651 Житлового кодексу України наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Таким чином, позивач вселившись у квартира [ADDRESS] разом із членами своєї сімї набула рівного права з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, також набула права на придбання цього житлового приміщення у власність шляхом приватизації. З моменту вселення по сьогоднішній день постійно мешкає за цією адресою та ніколи не позбавлялась права користування цим житлом, письмової згоди на приватизацію зазначеної квартири як повнолітній член сімї не надавала та її не повідомляли про проведення цієї приватизації. Таким чином при здійсненні приватизації спірної квартири були порушені вимоги законодавства України, права позивача щодо приватизації, оскільки відсутня письмова згода всіх повнолітніх членів сім'ї на приватизацію квартири, порушено Положення про порядок передачі квартир (будинків) у приватну власність громадян, а тому свідоцтво на право власності на житло від 03.04.2006 року серія ЯЯЯ №265093 видане на підставі розпорядження Фонду комунального майна Южненської міської ради N3861 від 24.03.2006 року підлягає визнанню недійсним. Згідно зі статтею 144 Конституції України, статтею 59 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" N 280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування визнаються незаконними в судовому порядку з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України. Враховуючи зазначене розпорядження фонду комунального майна від 24.03.2006 року №3861 Про приватизацію житлового фонду Южненської міської територіальної громади яким передано відповідачам у приватну власність квартира [ADDRESS] підлягає визнанню судом незаконним, а реєстрація права власності відповідача на зазначену квартиру підлягає скасуванню. Крім того необхідно зауважити про наявність правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 30 січня 2013 року в справі N 6-125цс12, а саме. Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (далі - Закон) наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації. Згідно із ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Виходячи з аналізу змісту Закону у поєднанні з нормами ст. ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію разом з іншими членами сім'ї. В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги, просили суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло серія ЯЯЯ №265093 від 03.04.2006 року видане Фондом комунального майна Южненської міської ради на підставі розпорядження Фонду комунального майна Южненської міської ради N3861 від 24.03.2006 року, визнати незаконним розпорядження Фонду комунального майна Южненської міської ради N3861 від 24.03.2006 року про передачу [PERSON], [PERSON], [PERSON] у спільну часткову власність по 1/3 частині квартиру [ADDRESS], зобовязати Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» скасувати за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідачі, представник відповідача [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнали, просять в їх задоволенні відмовити, відповідач [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву, згідно якої на підставі свідоцтва про право власності на житло серії ЯЯЯ № 265093, [PERSON] є власницею квартири, яка знаходиться за адресою, [ADDRESS]. Іншими власниками вищевказаної квартири є [PERSON] та неповнолітній [PERSON] [INFO] З 14.06.2006 р. у вказаній квартирі зареєстрована та мешкає відповідачка [PERSON] та ії неповнолітній син [PERSON] [INFO] На даний час відповідачка робить неможливим їх спільне проживання, оскільки постійно вчиняє сварки, закидає на адресу [PERSON] погрози та застосовує до неї фізичну силу, що підтверджується довідкою із Южного міського відділу ГУ МВС України в Одеській області. Крім того, до неї постійно навідується її чоловік, який також погрожує розправами. Так, в наслідок останніх сварок у неї сталося загострення серцевої недостатності, що призвело до того, що її госпіталізували та на даний час необхідна операція на серці. Даний факт підтверджується відповідними документами з лікарні. Постійні сварки унеможливлюють [PERSON] нормальне проживання у власній квартирі, що порушує її права як власника квартири. Інші власники квартири взагалі не можуть проживати у належній їм квартирі, та вимушені винаймати собі житло. Відповідно до ст. 116 Житлового кодексу України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. На даний час спільне проживання з відповідачкою не можливе, що примушує її реалізувати своє право власника та разом із іншими власниками квартири продати вказану квартиру для того щоб придбати окремі квартири для окремого проживання. Однак реєстрація відповідачки та її сина не дає такої змоги. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст.. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно- правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну ізтаких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Крім того, відповідачкою не сплачуються комунальні послуги. Так, Відповідачка відмовляється сплачувати за спожиту нею воду, електроенергію, за послуги з утримання будинку та при домової території та опалення. В квартирі зареєстровано 5 осіб, отже відповідачка мала б сплачувати 2/5 частини всіх комунальних платежів за себе та свого сина. Так, в період з 30.05.2013 р. по 31.01.2015 р. позивачем було сплачено за комунальні послуги 13 275 гривень, а також на даний час рахується заборгованість у розмірі 2 117 грн. 98 коп. Отже відповідачка мала б сплатити 2/5 частини від суми 13 275 гривень + 2 117,98 грн. що дорівнює 6 157,19 грн., однак відповідачкою не вносяться вказані платежі. Відповідно до ст. 168 ЖК України, Договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений, так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку (квартирі), а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги. [PERSON] просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими що втратили право користування житловою квартирою яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], виселити [PERSON] та [PERSON] з квартири, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Южне, проспект Леніна, .5 кв. 87,. стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 6157,19 гривень в якості сплати за комунальні послуги, стягнути судові витрати по справі. [PERSON], представник [PERSON] в судовому засіданні зустрічну позовну заяву не визнали в повному обсязі. Представник служби у справах дітей Южненської міської ради Одеської області в судовому засіданні пояснила, що проти визнання неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та виселення його з житлового приміщення, в іншій частині зустрічного та первісного позовів покладається на розсуд суду. Представник Комунального підприємства Южненське міське бюро технічної інвентаризації до судового засідання не зявився, надавши до суду заяву згідно якої просить справу слухати в його відсутність, в частині первісного позову щодо зобовязання скасувати державну реєстрацію права власності відмовити, в іншій частині покладається на розсуд суду. Представник Фонду комунального майна Южненської міської ради Одеської області до судового засідання не зявився, надавши до суду заяву згідно якої просить справу слухати в його відсутність, при ухвалені рішення покладається на розсуд суду. Вислухавши позивача, представника позивача, відповідачів [PERSON], [PERSON], представника [PERSON], допитавши свідків [PERSON], [PERSON]Б, [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] як законного представника малолітнього [PERSON], [INFO], Фонду комунального майна Южненської міської ради Одеської області, Комунального підприємства Южненське міське бюро технічної інвентаризації, третя особа Служба у справах дітей Южненської міської ради Одеської області, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання незаконним розпорядження та зобовязання скасувати державну реєстрацію права власності необхідно відмовити та у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON], [PERSON] як законного представника малолітнього [PERSON], [INFO], третя особа Служба у справах дітей Южненської міської ради Одеської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, виселення та стягнення плати за комунальні послуги в сумі 6 157,19 грн. необхідно відмовити. Судом встановлено, що [PERSON], є донькою [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] є родичами, сестрою та племінником відповідно. Позивач та відповідачі однією сімєю проживають у [INFO] з моменту вселення у дану квартиру, а саме з жовтня 1996 року на підставі ордеру на житлове приміщення. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого фондом комунального майна Южненської міської ради 03.04.2006 року квартира, яка знаходиться за адресою: Одеська область м.Южне по пр-туЛеніна,5 кв.87 дійсно належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 1/3 квартири №87 направі спільної часткової власності. Відповідно до листа Фонду Комунального майна Южненської міської ради №342/11-01-32 від 26.05.2015 року щодо надання матеріалів приватизації (приватизаційної справи) квартира, яка знаходиться за адресою: Одеська область м.Южне по пр-ту.Леніна,5 кв.87, то в 2006 році підготовку документів по приватизації житлового фонду Южненської міської територіальної громади проводило ТОВ «Домовласник» (директор [PERSON]). У звязку з тим, що на теперішній час ТОВ «Домовласник» до Фонду комунального майна Южненської міської ради та КП «Южненське міське бюро технічної інвентаризації» первинні документи по приватизації квартир м.Южного не передані, тому Фонд не має можливості надати документи по приватизації квартири [ADDRESS]. (а.с.175). Відповідно листа з КП «Южненське міське бюро технічної інвентаризації» від 24.02.2015 року №01-09-42 [PERSON] до КП «Южненське міське бюро технічної інвентаризації» для отримання копій документів про приватизацію квартири [ADDRESS]. Відповідно до наданих даних з Южненського МС ГУ ДМС України в Одеській області листом №46/1651 від 18.08.2015 року громадянка [PERSON] зареєстрована (прописана) у квартири [ADDRESS] з 14.06.2006 року, тобто на час видачі оскаржуємих свідоцтва про право власності на житло серія ЯЯЯ №265093 від 03.04.2006 року видане Фондом комунального майна Южненської міської ради та розпорядження Фонду комунального майна Южненської міської ради N3861 від 24.03.2006 року про передачу [PERSON], [PERSON], [PERSON] у спільну часткову власність по 1/3 частині квартиру [ADDRESS], [PERSON] у встановленому законодавством порядку у вказаній квартирі зареєстрована не була. Зі свідчень свідків, які були допитані в судовому засіданні не встановлений факт проживання [PERSON] у вищевказаній квартирі до а також на час видання оскаржуємих свідоцтва про право власності на житло серія ЯЯЯ №265093 від 03.04.2006 року видане Фондом комунального майна Южненської міської ради та розпорядження Фонду комунального майна Южненської міської ради N3861 від 24.03.2006 року про передачу [PERSON], [PERSON], [PERSON] у спільну часткову власність по 1/3 частині квартиру [ADDRESS], інших доказів незаконності зазначеного розпорядження та недійсності зазначеного свідоцтва суду не надано, в звязку з чим суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] як законного представника малолітнього [PERSON], [INFO], Фонду комунального майна Южненської міської ради Одеської області, Комунального підприємства Южненське міське бюро технічної інвентаризації, третя особа Служба у справах дітей Южненської міської ради Одеської області, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання незаконним розпорядження та зобовязання скасувати державну реєстрацію права власності необхідно відмовити. Крім того, відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Згідно із ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. [PERSON] та [PERSON] кожна надали до судового засідання квитанції по сплату комунальних послуг щодо квартири [ADDRESS], тобто і [PERSON] і [PERSON] несуть витрати з утримання вказаної квартири, що спростовує твердження та вимоги [PERSON] в зустрічній позовній заяві про те, що [PERSON] не сплачує комунальні послуги. Що стосується вимог зустрічної позовної заяви про визнання [PERSON] та [PERSON] такими що втратили право користування житловою квартирою яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та виселення останніх з зазначеної квартири в звязку з тим, що чоловік [PERSON] має власне житло в м.Одеса, то вказаній вимоги не підлягають задоволенню, так як факт не проживання [PERSON] та [PERSON] в зазначеній квартирі на теперішній час позивачем по зустрічному позову не доведений, відсутні будь-які письмові докази, документи, складені за участю відповідною житлово-експлутаціоною організацію. Крім того, відповідно до рішення Южного міського суду Одеської області від 10.11.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З вказаним підстав зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] як законного представника малолітнього [PERSON], [INFO], третя особа Служба у справах дітей Южненської міської ради Одеської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, виселення та стягнення плати за комунальні послуги в сумі 6 157,19 грн. не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed