Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду даним позовом, в якому просив: стягнути з ПАТ «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» на його користь 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі 403,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 056,02 гривень та суми з пені (неустойки) у розмірі 3 811,65 гривень, а всього стягнути 6 270,67 гривень, та судовий збір. В обґрунтування позову вказував на те, що постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29.02.2016 року водіяє [PERSON] визнано винним у порушенні ПДР України, внаслідок чого відбулася ДТП 16.02.2016 року, в результаті чого постраждав автомобіль «Тойота», д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу. 22.04.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, на що отримав відмову, тому він звернувся до суду. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.05.2017 року з відповідача на його користь було стягнуто 14 950,98 грн. Відповідач ухиляється від виконання судового рішення, та продовжує прострочувати виконання грошового зобов'язання, що має наслідком застосування відповідальності за невиконання грошового зобов'язання відповідно до ст. 625 ЦК України. Представник позивача подав до суду заяву в якій просив провести розгляд справи у його відсутність, вказавши, що підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України, до суду надав письмові заперечення, в який позовні вимоги визнали частково, а саме в частині 3% річних та інфляційного збільшення, а пеню визнають у сумі 2207,69 грн., з розрахунку 22.07.2016 по 20.01.2017 року (183 дні). Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову у зв'язку з наступним. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.05.217 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 14 950 грн. 98 коп. На день звернення до суду дане страхове відшкодування не виплачене позивачу, що не заперечується та підтверджується запереченням представника відповідача. Зважаючи на те, що невиконання грошового зобов'язання має наслідком відповідальність винної особи у вигляді нарахування 3% річних, позивач звернувся за захистом свого права до суду. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За правилом ч.2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз норм статей 525, 526, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення страхового відшкодування, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу. Зважаючи на вище викладене, а також з огляду на те, що судом достеменно встановлено факт прострочки відповідачем виконання грошового зобов'язання щодо сплати страхового відшкодування позивачу, відповідач Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» повинен сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми 14950,98 грн. за період з 22.07.2016 року по 15.06.2017 року, у розмірі 403 грн., інфляційні витрати 2056,02 грн. та пеню у розмір 3811,65 грн. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року, право на правову допомогу гарантовано статтями 8.59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі 111 Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-УІ "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-УІ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12.42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191 -VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84. 88. 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191 -VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Оскільки, позивач є юридично не обізнаною особою, то він був змушений звернутись за юридичною допомогою, а саме юридичною консультацією та складанням позову до суду, на що витратив власні кошти в сумі 2500.00 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Факт отримання юридичних послуг підтверджується договором від 07.07.2016 року, ордером, квітанцією, та завіреною копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved