Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приазовського районного суду Запорізької області в інтересах неповнолітньої [PERSON] з позовом, в якому просить надати їй дозвіл для виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон, а також надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої [PERSON], [INFO] в період травень-червень 2016 року на територію Болгарії без згоди її батька [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 20.08.2004 року по 07.11.2013 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка на теперішній час займається у Приморському районному болгарському культурно-освітньому товаристві "Содружество", а також є ученицею Преславської болгарської воскрісної школи, як солістка та виконавець музики на народних інструментах, на базі якої у травні-червні 2016 року планується поїздка в Болгарію на Міжнародний фестиваль у м. Каварна. На теперішній час відповідач з дитиною не спілкується, аліментів на її утримання не платить, участі у вихованні дитини не приймає. Отримати згоду відповідача в добровільному порядку на тимчасовий виїзд доньки за кордон не вдалося, оскільки відповідач відмовляється нотаріально оформити дозвіл на виїзд за кордон дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, 01.04.2016 року надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], в судове засідання не прибув, надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В судовому засіданні встановлено, що 20 серпня 2004 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 55, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 20.08.2004 року. Від зазначеного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER], виданого 20.08.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції Запорізької області. Згідно копії рішення Приморського районного суду Запорізької області від 07.11.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище позивача змінено на дошлюбне - [PERSON]. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу сторони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, дитина мешкає разом з матір'ю. Відповідно довідки № 88 від 23.03.2016 року, виданої Приморським районним болгарським культурно-освітнім товариством "Содружество", [PERSON], [INFO], дійсно є ученицею Преславської болгарської воскресної школи, а також активно відвідує танцювальний та вокально-інструментальний гурток на базі воскресної школи. Дівчина творчо обдарована, тому рішенням батьківських зборів воскресної школи їде з іншими учнями школи в Болгарію на Міжнародний фестиваль в м. Каверна (в травні-червні 2016 року) як солістка, танцюристка та виконавець музики на народних інструментах. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Позивач має намір організувати поїздку дитини за кордон на Міжнародний фестиваль в м. Каверна р. Болгарія для участі у фестивалі як солістки, танцюристки та виконавця музики на народних інструментах, що відповідає інтересам дитини, її духовному та моральному розвитку. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року (з наступними змінами) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Згідно п. 4 Правил виїзду з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється серед іншого без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення належним чином засвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні письмової згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги те, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, враховуючи те, що намір позивача відправити дитину за кордон, а саме в Болгарію, з метою участі у Міжнародному фестивалі в м. Каверна (в травні-червні 2016 року) як солістки, танцюристки та виконавця музики на народних інструментах, відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд неповнолітньої [PERSON] за кордон без згоди батька. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] Згідно квитанції № 14 від 25.03.2016 року позивач [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 551,20 грн. Частина 1 ст. 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved