Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач - перший заступник керівника [PERSON] місцевої прокуратури №5 в інтересах держави в особі позивача [PERSON] міської [PERSON] (Департаменту бюджету і фінансів) звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілих від кримінального правопорушення, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що [PERSON], 07 червня 2015 року, приблизно о 21:00 години, керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], рухаючись з перевищенням швидкості руху в населеному пункті по вул. Достоєвського в м. Харкові, напроти будинку 22, грубо порушив вимоги п. 12.4 і 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких: п. 12.4: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.»; п.18.1: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека». Внаслідок чого [PERSON] наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу своєчасно не зменшив швидкість і не зупинив керований автомобіль та не надав дороги пішоходу [PERSON], [INFO], яка в цей час перебувала на пішохідному переході, внаслідок чого допустив на неї наїзд. Позивач, зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи № 498-А/15 від 17.07.2015 року отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: забій головного мозку, внутрішньочерепний крововилив, підшкірна гематома лівої чолової області; закритий перелом зовнішнього виросту лівої великогомілкової кисті, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалості розладу здоровя. В діях водія [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п. 18.1. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, перебувають у причинному звязку з дорожньо транспортною подією. Позивач вказує, що своїми умисними діями [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Позивач зазначає, що ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.03.2016, яка набрала законної сили, у справі №646/1095/16-к кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст. 286 КК України закрито у звязку із примиренням потерпілої та обвинуваченого на підставі ст.ст 46, 284 КК України, таким чином, сума витрачена на лікування потерпілої [PERSON] від кримінального правопорушення, підлягає стягненню на користь бюджету, з якого фінансується лікувальний заклад, в сумі фактичних витрат з винної особи. Позивач відповідно до довідки про фактичні затрати на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] від злочинних діянь КЗОЗ «[PERSON] міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. [PERSON]» від 21.07.2016 на лікування потерпілої витрачено 4029, 27 грн., які на підставі ст. 128 КПК, ст. 1206 ЦК України підлягають стягненню у повному обсязі з особи яка заподіяла шкоду, а саме з [PERSON] Позивач зазначає, що звернення прокурора з позовною заявою зумовлена потребою захистити інтереси держави, оскільки діями [PERSON] шкода заподіяна державній установі КЗОЗ «[PERSON] міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. [PERSON]», яка фінансується [PERSON] міською радою, несвоєчасна сплата сум витрачених на проведення лікування призводить до ненадходження бюджетних грошових коштів і тим самим порушуються економічні інтереси держави, водночас, КЗОЗ «[PERSON] міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. [PERSON]» не звертається до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, а тому позов про їх стягнення заявляється прокурором. Посилаючись на вказані обставини на положення ст.1206 ЦК України, якою передбачено, що кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету та те, що КЗОЗ «[PERSON] міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. [PERSON]» фінансується із міського бюджету м. Харкова, лікарня не може отримати та не отримує на свій реєстраційний рахунок стягнуті кошти, так як кошти мають надходити та надходять на рахунок Департаменту бюджету та фінансів [PERSON] міської ради, просив позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь держави в особі КЗОЗ «[PERSON] міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. [PERSON]» витрати на лікування потерпілої [PERSON] в сумі 4029, 27 гривень. У судове засідання представник позивача прокурор Харківської місцевої прокуратури №5 [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, також у разі неявки в судове засідання відповідача просив розглядати справу у заочному порядку. Представник [PERSON] міської [PERSON] Абеленцев в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовну заяву підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином про що свідчать зворотні повідомлення пошти про отримання судових повісток про виклик в судове засідання, причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надавав. Представник третьої особи - КЗОЗ «[PERSON] міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. [PERSON]» - головний лікар [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовну заяву просила задовольнити. За таких обставин, враховуючи положення статті 169 ЦПК України, суд вважає за можливе, з метою дотримання розумних строків розгляду\~ справи (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року), розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.03.2016 року, яка набрала законної сили 25.03.2016 року, кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст. 286 КК України закрито у звязку із примиренням потерпілої та обвинуваченого на підставі ст.ст 46, 284 КК України. З калькуляційної вартості лікування вбачається, що [PERSON] у період з 07.06.2015 року по 24.06.2015 року знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми КУОЗ [PERSON] міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги імені професора [PERSON] та на іі лікування було витрачено 4029 грн. 27 коп. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року\~(з подальшими змінами та доповненнями), питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим\~Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Зокрема, передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від кримінального правопорушення на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Виходячи з вищезазначеного Порядку, в разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом закладу охорони здоров'я, або прокурора. Згідно\~ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Тобто, виходячи з положень даної статті особа, яка вчинила злочин, крім загального обов'язку відшкодувати шкоду потерпілому від цього злочину, зобов'язана відшкодувати закладу охорони здоров'я витрати на лікування потерпілого. При цьому дана стаття має застосовуватися не тільки коли особа вчиняє злочин проти життя та здоров'я особи, але і у випадку вчинення особою будь-якого іншого злочину, що кваліфікується за іншими статями\~Кримінального кодексу України, якщо вчинення такого злочину потягло за собою необхідність лікування потерпілих у закладах охорони здоров'я. Статтею 1206 ЦК України\~передбачено у разі, якщо заклад охорони здоров'я перебуває у комунальній власності, то кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. КЗОЗ "[PERSON] міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. [PERSON]" перебуває у власності територіальної громади в особі [PERSON] міської ради, отже відповідні кошти мають бути стягнуті на рахунок [PERSON] міської ради. Враховуючи вищевикладене, а також те, що [PERSON] не відшкодовано лікувальному закладу витрати на лікування потерпілої, зазначене є підставою для стягнення вказаної суми у судовому порядку, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, які підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551, 20 гривень. На підставі зазначеного,

Outcome: approved