Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Приватне сільськогосподарського підприємства «Дружба» звернулося з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні орендованою земельної ділянкою, а саме шляхом зобов`язання [PERSON] не чинити перешкоди ПСП «Дружба» у використанні цієї ділянки, у тому числі у здійснені мульчування, оранки, боронування, культивації, розкидання добрив, посіву, коткування, внесення гербіцидів, міжрядного обробітку, збирання врожаю протягом строку дії договорів від 28.09.2016 року та 10.09.2016 року. Свою вимоги позивач обґрунтовував тим, що він на підставі договору оренди від 28.09.2016 року, який укладений між ПСП «Дружба» та [PERSON] , користується земельною ділянкою площею 5,751 га за кадастровим номером 5121882000:01:002:0158. Крім того, позивач на підставі договору оренди від 10.09.2016 року, який укладений між ПСП «Дружба» та [PERSON] , також користується земельною ділянкою площею 5,75 га за кадастровим номером 5121882000:01:002:0361. В той же час, відповідач [PERSON] самовільно почав з 2019 року обробляти вказані земельні ділянки та засіяв її ячменем. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. 23 травня 2019 року провадження по справі було відкрито суддею Іванівського районного суду Одеської області Погорєловим І.В. Не погодившись з такими вимогами відповідач [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до ПСП «Дружба» про розірвання договору оренди. Свої вимоги він обґрунтовував тим, що ПСП «Дружба» систематично не виконує умову договору та не сплачує орендну плату. 13.11.2019 року суддею Погорєловим І.В. був задоволений самовідвід по справі. 18.11.2019 року відповідну справу до свого провадження прийняв суддя Тимчук Р.М. 11.12.2019 року підготовче провадження по справі було закрито та справа призначена до судового розгляду. 17.09.2020 року ухвалою суду зустрічна позовна заява була залишена без розгляду у зв`язку з поданням представником [PERSON] відповідної заяви. Представник позивача адвокат Племениченко Г.В. до суду не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача до суду не з`явився, хочу був повторно (на 10.02.2021 року та на 03.03.2021 року) належним чином повідомлений про дату та час судового засідання. Будь-яких клопотань від відповідача не надійшло тому суд визнає неявку відповідача та його представника з неповажних причин, та розцінює їх неявку як намагання затягнути судовий процес, та враховуючи зазначено з метою недопущення порушення прав інших учасників справи суд вважає за можливе провести судове засіданя у відсутність відповідача та їх представника за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5.751 га, яка розташована на території Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області за кадастровим номером 5121882000:01:002:0158 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 655770, виданого 26.07.2007 року. Право власності відповідача зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом № 12757587 від 13.11.2013 року. Крім того, [PERSON] є власником також земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5.75 га, яка розташована на території Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області за кадастровим номером 5121882000:01:002:0361 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ОД № 003599, виданого 10.05.2002 року. Право власності відповідача зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом № 59000141 від 13.05.2016 року. 10.09.2016 року між Приватним сільськогосподарським підприємством «Дружба» та [PERSON] був укладений договір оренди землі площею 5,75 га за кадастровим номером 5121882000:01:002:0361 відповідно до якого [PERSON] передає свою земельну ділянку в оренду ПСП «Дружба» для вирощування та виробництва сільськогосподарської продукції. Строк дії договору оренди 10 років, тобто до 10.09.2026 року (п. 8 Договору). Сторонами також був підписаний акт приймання-передачі земельної ділянки. Договір оренди зареєстровано у встановленому законом порядку. 28.09.2016 року між Приватним сільськогосподарським підприємством «Дружба» та [PERSON] був укладений інший договір оренди землі площею 5,751 га за кадастровим номером 5121882000:01:002:0158 відповідно до якого [PERSON] передає свою земельну ділянку в оренду ПСП «Дружба» для вирощування та виробництва сільськогосподарської продукції. Строк дії договору оренди 10 років, тобто до 28.09.2026 року (п. 8 Договору). Сторонами також був підписаний акт приймання-передачі земельної ділянки. Договір оренди зареєстровано у встановленому законом порядку. Відповідно до копії акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки № 315-ДП/275/АП/05/01/15 від 19.04.2019 року державними інспекторами у сфері державного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства України встановлено, що у діях [PERSON] ознак адміністративного правопорушення не виявлено. Крім того, під час проведення перевірки у [PERSON] були відібрані письмові пояснення, які написані ним особисто, відповідно до яких він вказує, що використовує земельні ділянки за кадастровими номерами 5121882000:01:002:0361 та 5121882000:01:002:0158 та засіяв на них ячмінь. Дані письмові пояснення ним написані 15.04.2019 року. Крім того, в матеріалах справи міститься заява [PERSON] про злочин в порядку ст. 214 КПК України. Відповідно до такої заяви [PERSON] 14.06.2019 року звертався до Іванівського відділу поліції ГУНП в Одеській області з вимогами внести відомості до ЄРДР і зі змісту якої [PERSON] повідомляє органи поліції, що керівнику ПСП «Дружба» було відомо про те, що він почав обробляти свою земельну ділянку весною 2019 року, проте жодних перешкод зі сторони ПСП «Дружба» вчинено не було. Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Згідно зі статтею 410 Цивільного кодексу України землекористувач має право користуватися земельною ділянкою у повному обсязі, відповідно до договору. Відповідно до статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно зі статтею 5 Закону України "Про оренду землі" орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. За змістом частин першої, другої статті 95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені прав землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до статті 27 Закону України "Про оренду землі" орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об`єднаннями та організаціями. Положеннями статті 211 Земельного кодексу України визначено, що самовільне зайняття земельних ділянок віднесено до порушень земельного законодавства, за яке громадяни та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону. Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" передбачено, що самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до частин другої та третьої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Отже, зважаючи на викладене, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, визначення меж та конкретного місця розташування землі, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод у користуванні, користування з порушенням законодавства - без оформлення права користування, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВС від 28.11.2019 по справі № 914/380/19. Як вище встановлено судом ПСП «Дружба» є належним користувачем земельних ділянок за кадастровими номерами 5121882000:01:002:0361 та 5121882000:01:002:0158 на підставі договір оренди від 10.09.2016 року та 28.09.2016 року. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство відокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 152 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будьякої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. (частина друга статті 152 ЗК України). Землекористувач майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Отже, правовідносини щодо витребування земельної ділянки, які виникли між сторонами є правовідносини з користування земельною ділянкою та їх розгляд як пов`язане з позбавленням володіння порушення майнового права. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки. Титульний володілець спірної земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права користування цією ділянкою, зокрема вимагаючи повернути таку ділянку. Позивач у справі є законним орендарем земельної ділянки (титульним володільцем), тому відповідно до положень статті 27, частини другої статті 152 ЗК України він має право звертатися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельної ділянкою навіть від власника цієї земельної ділянки для захист свого майнового права. Відповідна правова позиція викладена в Постанові ВС від 17.06.2020 по справі № 395/746/17. Як встановлено судом [PERSON] без будь-яких правових підстав користується та використовує земельні ділянки за кадастровими номерами 5121882000:01:002:0361 та 5121882000:01:002:0158 з 2019 року, що підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки № 315-ДП/275/АП/05/01/15 від 19.04.2019 року; особистими письмовим поясненнями від 14.09.2019 року, які написані [PERSON] , відповідно до яких він вказує, що використовує земельні ділянки за кадастровими номерами 5121882000:01:002:0361 та 5121882000:01:002:0158 та засіяв на них ячмінь і його заявою про злочин в порядку ст. 214 КПК України від 14.09.2019 року де він вказує, що керівнику ПСП «Дружба» було відомо про те, що він почав обробляти свою земельну ділянку весною 2019 року, проте жодних перешкод зі сторони ПСП «Дружба» вчинено не було. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд вважає, що позов ПСП «Дружба» є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. ПСП «Дружбою» був заначений попередній розмір витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану із представництвом інтересів позивача у суді першої інстанції - 10 200 гривень. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат позивачем був поданий договір про надання правової допомоги 02.09.2019 р № 09/02/2019/399, Детальний опис робіт, виконаних адвокатом від 02.03.2021 року, а також Акту приймання-передачі виконаних робіт від 02.03.2021 року. Вартість витрати на професійну правничу допомогу, що понесла ПСП «Дружба» становить 8100 гривень. З урахуванням складності справи, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та кількості судових засідань суд вважає за можливим стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, що складає 8100 гривень. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved