Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

22 січня 2017 року позивач в особі Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що громадянка України [PERSON], [INFO], уродженка с. Нововасилівка Бердянського району Запорізької області, яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], має трьох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відповідач є одинокою матір'ю, ніде не працює, не здійснює належного догляду та турботи за дітьми ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітніх дітей, а саме: фактично сама матеріально дітей не утримує, не піклується про фізичний, духовний, моральний розвиток, долею та їх станом здоров'я не переймається, не створює належний умов для проживання та їх всебічного розвитку. Діти перебувають на обліку служби у справах дітей, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах, а саме, у зв'язку з проживанням у сім`ї, я якій мати ухиляється від виконання батьківських обов'язків. З 22 березня 2017 р. діти повторно перебувають на обліку служби у справах дітей, як діти, які опинилися у складних життєвих обставинах, оскільки мати ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Безвідповідальне ставлення [PERSON] до життя та здоров'я дітей є для останньої нормою. Так, до служби у справах дітей неодноразово надходила інформація щодо безвідповідального ставлення [PERSON] до дітей, яке може загрожувати не тільки здоров'ю, а й життю. Під час проведення профілактичних рейдів спеціалістами служби у справах дітей та фахівцями центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з [PERSON] неодноразово проводились бесіди щодо відповідального батьківства, наголошувалося на створенні належних умов для виховання та розвитку дітей, необхідності працевлаштування, але марно. Представник позивача Заколенко Т.А., позовні вимоги підтримала, ґрунтуючи пояснення на висновку від 19 січня 2018 року за № 01-0488/47. Суду додатково пояснила, що відповідач безвідповідально ставиться до виховання дітей, господарство веде неохайно, діти мешкають у незадовільних умовах, часто хворіють на педикульоз. В будинку брудно, на стінах подряпини, цвіль та павутиння. Кухонний стіл, де їдять діти, в жахливому стані: старий, брудний, з безліччю немитого посуду. Посуд зберігається на підлозі, тому він дуже пильний. Постільна білизна також брудна, особливо брудні подушки на яких відсутні напірники. Дитячі речі брудні, а по холодній та брудній підлозі діти ходять без взуття. [PERSON] не працює, живе на гроші отримані на дітей від держави. У дітей немає ані продуктів харчування необхідних для повноцінного розвитку, ані солодощів, ані іграшок. Умови проживання дітей незадовільні, для виховання та розвитку не створено жодних умов та ін. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позову. Суду пояснила, що любить своїх дітей та піклується про них. Умови проживання мають незадовільний стан, але це виходячи з матеріального становища, оскільки коштів на все бракує. Пояснила, що купує дітям продукти харчування за їх бажанням, якщо їм хочеться, то купує їм курку гриль або креветку. У родині святкуються дні народження, купуються солодощі та фруктовий сік. Вона потребує підтримки оточення, а не їх осуду. Зі всіма труднощами вона звикла боротися самостійно і не потребує стороннього співчуття. Наразі має підробіток у 500 грн. на день, але це сезонні роботи у полі на зборі часнику. Працевлаштуватися на повний робочий день не має можливості, оскільки бракує освіти, крім того, вимушена молодшу дитину - [PERSON], 2014 р. н., забирати раніше з дитячого садка. Також пояснила, що іграшки для дітей убрала, оскільки вони граються ними декілька днів після придбання, потім втрачається до них інтерес і вони просто їх ламають чи розкидають по хаті. Холодильник була вимушена продати, щоб зібрати дітей до школи та дитячого садка. Нещодавно будинок був побілений і відбувався косметичний ремонт, але діти граючись постійно пошкоджують речі, псують стіни. Штори з вікон була змушена зняти, оскільки малеча граючись обриває їх. Вказала, що її діти охайні та не брудні, зараз коли спекотна погода миє їх двічі на день. Стосовно опалення пояснила, що у холодну пору року піч розпалює після обід, ближче до вечора, щоб було комфортніше спати. Своїми дітьми дорожить і нікому їх не віддасть ні за яких умов. Просила суд відмовити у задоволенні вимог про позбавлення її батьківських прав. Свідок [PERSON] працююча начальником відділу соціальних служб Бердянського міського центру соціальної служби для сім'ї, дітей та молоді, суду показала, що тривалий час знає родину [PERSON]. За час спілкування з відповідачкою маються деякі позитивні результати стосовно її поведінки та спілкування зі співробітниками служби. При цьому, [PERSON] не вміє планувати бюджет, як мати одиначка вона отримує від держави чималі суми (від п'яти до семи тисяч гривень), але не може розпоряджатися ними на користь дітей. Так, замість того, щоб готувати корисну домашню їжу, вона купує дітям креветку, або щось з напівфабрикатів, що не є корисним для дитячого організму. За місцем проживання родини брудно, неохайно, підлога та посуд пильні, у дітей навіть немає нормального ліжка та чистої білизни. Відповідач не знає кращого життя і вважає, що ті умови у яких проживають діти це норма. Разом із тим, малеча дуже прив'язана до матері і між ними встановлений тісний емоційний зв'язок. Вислухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявив щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до роз'яснень, наданих у п.п.15,16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76-84 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженка с. Нововасилівка Бердянського району Запорізької області є одинокою матір'ю відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO](а.с.7-9). Як вбачається з листа ВДРАЦС по місту Бердянську від 04 квітня 2017 р., реєстрація народження проведена згідно ч. 1 ст. 135 СК України. (а.с.10). Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 листопада 2017 р. [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП. Відносно останньої судом застосоване усне зауваження, справа провадженням закрита. При цьому судом враховане, що відповідач ніде не працює, не має постійного доходу (а.с.66). В обґрунтування позову представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області посилається на те, що [PERSON], ніякої участі у виховані дітей не бере, ніде не працює, не здійснює належного догляду та турботи за дітьми ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітніх, фактично сама матеріально дітей не утримує, оскільки живе на соціальні кошти, що надає держава, не створює належних умов для проживання та всебічного розвитку малолітніх. Враховуючи наведені обґрунтування, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки позивачем не надано суду переконливих доказів того, що позбавлення батьківських прав буде позитивним результатом у долі малолітніх дітей. Доводи з приводу того, що [PERSON] не відбулася як мати, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до малолітніх дітей, через небажання створити належні умови для виховання та розвитку дітей, наданні освіти, свідчить аж ніяк про небажання створювати належні умови, а є наслідком скрутного матеріального становища, низького соціального рівня доходів відповідача і поглядів на життя останньої, які потребують коректування за допомогою досвідчених психологів. У судовому засіданні представником позивача було заявлено, про те, що [PERSON] отримує щомісяця від держави приблизно сім тисяч допомоги і цієї суми останній не вистачає для належного забезпечення дітей, але із достатністю цієї суми неможливо погодитися з огляду на таке: по - перше, [PERSON] самостійно і без сторонньої допомоги виховує трьох малолітніх дітей, при цьому не має постійного місця роботи, позбавлена іншого прибутку; по - друге, щомісячні суми отриманої допомоги різняться по розміру і кожного місяця їх розмір змінюється, що не спростовується сторонами по справі; по - третє, положення статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», встановлює прожитковий мінімуму для дітей: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Суд приймає до уваги лист КЗ «Пологівський обласний центр соціально - психологічної реабілітації дітей» Запорізької області ради за № 66 від 22 березня 2017 року, з якого вбачається, що на момент потрапляння до Центру діти були у брудному стані, вдягнені за сезоном. Адаптаційний період у дітей розпочався з ускладненнями, вони плакали за матір'ю, особливо старший [PERSON]. У період з 02 березня 2017 р. по 11 березня 2017 р., мати відвідувала дітей у Центрі. Зустріч пройшла у дружній атмосфері, між матір'ю та дітьми прослідковується тісний емоційний зв'язок. Також мати часто телефонувала дітям, цікавилася їх життям, постійно обіцяла, що забере додому (а.с.22) Тісний емоційний зв'язок між [PERSON] та дітьми не спростовується, як представником позивача так і свідком [PERSON] Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини, держави - сторони забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Стаття 11 Закону України "Про охорону дитинства" регламентує, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. У статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Стаття 13 вказаного вище Закону передбачає, що з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім'ях держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та іншими законами України. Сім'ям з дітьми у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, надаються пільгові довгострокові кредити на придбання житла, предметів довгострокового користування та житлове будівництво. Багатодітним сім'ям надаються такі пільги:50-відсоткова знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожного члена сім'ї, який постійно проживає в жилому приміщенні (будинку), та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю); 50-відсоткова знижка плати за користування комунальними послугами (газопостачання, електропостачання та інші послуги) та вартості скрапленого балонного газу для побутових потреб у межах норм, визначених законодавством. Площа житла, на яку надається знижка при розрахунках плати за опалення, становить 21 кв. метр опалюваної площі на кожного члена сім'ї, який постійно проживає в жилому приміщенні (будинку), та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю; 50-відсоткова знижка вартості палива, у тому числі рідкого, в межах норм, визначених законодавством, у разі якщо відповідні будинки не мають центрального опалення; позачергове встановлення квартирних телефонів. Абонентна плата за користування квартирним телефоном встановлюється у розмірі 50 відсотків від затверджених тарифів. Пільги щодо плати за користування житлом (квартирної плати), комунальними послугами та вартості палива, передбачені пунктами 1-3 частини третьої цієї статті, надаються багатодітним сім'ям незалежно від виду житла та форми власності на нього. Дітям з багатодітних сімей надаються такі пільги: безоплатне одержання ліків за рецептами лікарів; щорічне медичне обстеження і диспансеризація в державних та комунальних закладах охорони здоров'я із залученням необхідних спеціалістів, а також компенсація витрат на зубопротезування; першочергове обслуговування в лікувально-профілактичних закладах, аптеках та першочергова госпіталізація; безоплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту (крім таксі), автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі; безоплатне одержання послуг з оздоровлення та відпочинку відповідно до Закону України "Про оздоровлення та відпочинок дітей". Виходячи з наведеного, відповідач [PERSON], має право і потребує підтримки, як мати одиночка і як така, що є багатодітна, на отримання допомоги від держави задля забезпечення дітей всім необхідним. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141 Сімейного кодексу України випливає, що при вирішенні спору щодо позбавлення батьків батьківських прав, суд має враховувати передусім інтереси дитини. Таким чином, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду переконливих доказів винної поведінки та свідомого ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своїх малолітніх дітей, і, як наслідок, застосування до неї на підставі п.2 ч.1 ст. 164 СК України крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити. Вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей на користь майбутнього законного представника є похідною вимогою від вимоги про позбавлення батьківських прав, тому задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed