Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 03.06.2017 померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом вчиненим за її життя 05.05.2000, відповідно до якого вона заповіла усе належне їй майно позивачеві [PERSON] Останній спадщину прийняв у порядку та строки визначених законодавством на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці, які б мали право на обовязкову частку у спадщині, за наявності заповіту, відсутні. Утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач позбавлений можливості, оскільки житловий будинок, який розташований в с. Нова Прилука, Липовецького району по вул.. Миру (раніше Леніна), 121, Вінницької області, частка в якому увійшла до спадкової маси, належить до суспільної групи колгоспний двір, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, тому встановити, яка частка зазначеного будинку належить спадкодавцеві нотаріусу не представляється можливим, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. В межах визначеного судом строк відповідач не надав до суду відзиву, утім направив в адресу суду заяву про визнання позову, не заперечував щодо його задоволення. У підготовче судове засідання позивач та його представник не з'явились, однак в адресованій суду заяві зазначили про підтримання вимог за позовом, просили суд його задовольнити у повному обсязі, а справу розглянути за їх відсутності. Ухвалою суду від 02.10.2018 за клопотанням позивача було витребувано матеріали спадкових справ після смерті [PERSON], який помер 11.11.1989, [PERSON], який помер 02.04.1999, [PERSON], яка померла 03.06.2017. З огляду на визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження в даному судовому засіданні, за відсутності сторін, на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 03.06.2017 в с. Нова Прилука, Липовецького району, померла [PERSON], в підтвердження чому є свідоцтво про смерть серія І-АМ №381551. Із матеріалів спадкової справи, які були витребувані судом встановлено, що за життя 05.05.2000 [PERSON] вчинила особисте розпорядження, відповідно до якого заповіла усе належне їй майно позивачеві, тобто своєму синові [PERSON]. Вказаний заповіт за життя спадкодавця не змінено та не скасовано. Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадковому майні за наявності заповіту, за матеріалами спадкової справи не встановлені. Зібрані у справі докази підтверджують, що позивач є єдиним спадкоємцем, який спадщину прийняв після смерті спадкодавця у порядку та строки визначені законодавством на час відкриття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу від 01.08.2018 позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі на його імя нотаріального акту за заповітом на частку у житловому будинку з прибудовами, який розташований в с. Нова Прилука, по вул.. Миру (раніше Леніна) 121, Липовецького району Вінницької області, оскільки обєкти нерухомості належить до колгоспного двору, головою якого зазначено [PERSON], а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, отож встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю та його членам не представляється\~нотаріусу можливим. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування"\~роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння №6 від 19.06.1989, житловий будинок за №121 по вул. Леніна, в с. Нова Прилука, Липовецького району, належить до суспільної групи колгоспний двір, головою якого зазначено [PERSON]. Відповідно до рішення 4 сесії 7 скликання Новоприлуцької сільської ради від 26.02.2016 було проведено перейменування вулись села [PERSON], вулицю Леніна перейменовано на вул.. [PERSON] (а.с.21). Згідно ст.\~120\~Цивільного кодексу Української PCP 1964 р., майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. На підставі ст.ст.\~121,\~123 Цивільного кодексу\~Української PCP 1964 р. володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п.\~6\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~22\~грудня 2005\~року N\~20\~"Про\~судову практику\~у справах\~за позовами\~про захист\~права приватної\~власності" (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно свідоцтва про смерть серія ІІ-АМ №468836 [PERSON] помер 11.11.1989. Згідно ст.563\~ЦК УРСР,\~у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Згідно відомостей Староприлуцької сільської ради від 30.08.2018 станом на 15.04.1991 членами колгоспного двору в господарстві за №121 по вул.. [PERSON] (раніше Леніна), в с. Нова Прилука, Липовецького району були [PERSON], [PERSON], [PERSON] Наведене свідчить, що житловий будинок за №121 по вул. Леніна, в с. Нова Прилука, Липовецького району належав трьом особам, отож їх частки є рівними, тобто по 1/3 кожному, а саме: [PERSON], [PERSON] та позивача [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть серія І-АМ № 051695 встановлено, що [PERSON] помер. За відомостями нотаріальних установ спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заведена. Відповідно до довідки Староприлуцької сільської ради Липовецького району від 25.09.2018 за №734, після смерті [PERSON] спадщину прийняла шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в силу діючого законодавства, його мати [PERSON] Інших спадкоємців, які б мали право на спадкування після смерті [PERSON] не встановлено, оскільки сімї та дітей [PERSON] не мав. Отож наведене свідчить, що частка в житловому будинку, що є предметом спору [PERSON] склала 2/3 частки обєкта нерухомості, що є спільною сумісною власністю членів колгоспного двору. Як було встановлено [PERSON] померла 03.06.2017, після її смерті спадщину прийняв позивач, в силу законодавства, яке діяло на час відкриття спадщини, отож вона йому належить з моменту відкриття спадщини (ст.1268 ч.5 ЦК України). Зібрані у справі докази вказують на те, що після смерті спадкодавця позивач успадкував належну спадкодавцеві частку у житловому будинку в розмірі 2/3 частки, інша 1/3 є власністю позивача. За таких\~обставин та\~у контексті\~приведених вище\~правових норм,\~суд дійшов\~висновку,\~що позивачем\~доведено обставини\~викладені у\~позовній заяві, наявність порушених прав позивача є очевидною, а визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, отож суд дійшов висновку, що позов обґрунтований. Крім цього, представник відповідача надав суду заяву про визнання позову. Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення у спосіб, що обраний позивачем, оскільки він є ефективним для поновлення його порушених прав.

Outcome: approved