Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

У вересні 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У позові зазначила, що відповідачка у справі є її матір"ю. Відповідно до рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області її було відібрано без позбавлення батьківських прав у матері, так як умови для її перебування вдома не були створені, також з матері стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 200 грн. щомісяця. З 19 лютого 2015 року вона влаштована до Шевченківської загальноосвітньої школи - інтернат І-ІІ ст. Вітовського району Миколаївської області. До влаштування до школи-інтернату, також 7,5 місяців перебувала у "Миколаївському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей". До її відібрання, вона проживала з матір"ю в [ADDRESS] . В зв"язку з тим, що будинок знаходиться у занедбаному стані, її матір нині проживає в [ADDRESS] . До цього часу змін на покращення умов проживання не спостерігається. Починаючи з 2015 року всі літні канікули вона відпочивала в оздоровчому центрі "Орлятко" Миколаївської обласної ради. Жодного разу ніхто з рідних чи близьких в центрі її не відвідував. Адміністрація Шевченківської загальноосвітньої шкеоли-інтернату підтримувала тісний зв"язок зі службою в справах дітей Снігурівської РДА щодо перебування її вдома на канікулах, але жодного разу не отримали позитивної відповіді, відсутні належні та безпечні умови для проживання, відсутні стабільні доходи. Весь цей час мати серйозно не цікавилася її життям, здоров"ям, вихованням та розвитком, та не підтримувала матеріально, аліменти на її утримання жодного разу не сплатила. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила позбавити відповідачку батьківських прав щодо неї. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю та просили позбавити відповідачку батьківських прав з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем проживання, яку вручено особисто. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. Представник третьої особи служби у справах дітей, як органу опіки та піклування, Снігурівської районної державної адміністрації позовні вимоги позивача підтримала та надала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до таких висновків. Позов про позбавлення батьківських прав позивачем обґрунтовується на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Відповідно до вказаної норми права мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01 червня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області, позивач [PERSON] , [INFO] , є донькою відповідачки [PERSON] (а.с.5). Батько дитини, [PERSON] , записаний у відповідності до ч.1 ст.135 СК України, за вказівкою матері, про що свідчить Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00024305997, сформованого 22 жовтня 2019 року (а.с.59-60). 28 грудня 2016 року Снігурівським районним судом Миколаївської області прийнято рішення про відібрання у [PERSON] , без позбавлення батьківських прав, дитини [PERSON] , у зв"язку з тим, що мати не забезпечила доньці належних умов для проживання, не приділяла дівчинці належної уваги, матеріального забезпечення. Подальше залишення дитини з відповідачкою за вказаних умов було небезпечним для її життя, здоров"я і морального виховання. Крім того, вказаним рішенням з відповідачки стягнуто аліменти на користь навчального закладу, органу опіки та піклування чи осіб, яким буде передана дитина, на утримання доньки [PERSON] у розмірі 200 грн., щомісяця, починаючи з 09 листопада 2016 року й до повноліття дитини, або до повернення матері. За довідкою в.о. директора школи-інтеранту [PERSON] №669 від 16.09.2019 року, починаючи з 09.11.2016 року по теперішній час рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , не виконувалось, кошти не надходили (а.с.21). Неповнолітня [PERSON] з 06 серпня 2014 року по 19 лютого 2015 року перебувала у Комунальному закладі "Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради (а.с.20). З 19 лютого 2015 року по теперішній час [PERSON] , влаштована та навчається в 9 класі Шевченківської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів Вітовського району Миколаївської області та знаходиться на повному державному забезпеченні, відповідно до наказу про зарахування №11-у від 19.02.2015 року (а.с.6). За місцем навчання дівчинка зарекомендувала себе як уважна, дисциплінована та працелюбна учениця. Володіє учбовим матеріалом на достатньому рівні. Катерина спокійна, врівноважена, товариська та відповідальна. На 2019-2020 навчальний рік обрана президентом школи-інтеранту. Правила поведінки завжди свідомо виконує. Користується авторитетом серед товаришів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями (а.с.7). Протягом всього періоду перебування дитини в закладі мати двічі приїздила до доньки 01 вересня 2017 року та 02 вересня 2018 року, привозила солодощі (цукерки, печиво, яблука, виноград), одяг (блузки 2 шт., штани 1 шт., шорти 1шт., юбки 2 шт., кеди), канцелярські товари, порошок пральний, про що адміністрацією школи складені відповідні акти про відвідування дитини (а.с.15-16). Спілкування з дитиною проводилось протягом 10-15 хвилин, мати поспішала на транспорт. Більше [PERSON] дитину не відвідувала, у вихованні та утриманні участі не приймала, що вбачається з акту про невідвідування дитини від 15.03.2018 р. (а.с.19), та листів №853 від 04.10.2018 року до служби у справах дітей Снігурівської РДА (а.с.24) та №286 від 29.03.2018 року до виконавчого комітету Снігурівської міської ради (а.с.25). Як встановлено судом, дитина разом з матір"ю проживали за адресою: [ADDRESS] , відповідно до довідки про склад сім"ї №223/02-2.4 від 14.02.2017 року, виданої виконавчим комітетом Снігурівської міської ради Миколаївської області (а.с.8). За місцем реєстрації відповідачка зарекомендувала себе з негативного боку, як недбала господиня, неспроможна утримувати помешкання в нормальному санітарно-гігієнічному стані. Безвідповідальна, безтактна, схильна до брехні, агресивна. Періодично зловживала спиртними напоями. Постійного місця роботи не має, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, має тимчасові підробітки (а.с.56). Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2019 року відмовлено органу опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області у позбавленні [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Із змісту рішення слідує, що судом при його ухваленні було враховано бажання та намагання [PERSON] змінити свою поведінку на краще. Разом з тим, після ухвалення судом зазначеного рішення [PERSON] не вжила жодних заходів щодо повернення дитини з державного закладу. Як вбачається з акту комісії Шевченківської загальносвітньої школи-інтернат І-ІІ ст. від 05 вересня 2019 року про невідвідування дитини, протягом шести місяців мати [PERSON] свою доньку не відвідувала, її долею, життям та здоров"ям не цікавилася, ніякої матеріальної допомоги не надавала (а.с.18). Працівниками Снігурівської міської ради 28 жовтня 2019 року проведено обстеження матеріально-побутових умов життя відповідачки за місцем реєстрації по [ADDRESS] , та встановлено що двір заріс бур"янами та засипаний сміттям. Зовні будинок виглядає недоглянутим, напівзруйнованим та знаходиться в аварійному стані. Комісія зробила висновки про те, що будинок знаходиться в непридатному для проживання стані (а.с.57). На даний час відповідачка фактично проживає за адресою в [ADDRESS] . За місцем фактичного проживання відповідачка характеризується посередньо. При проведенні обстеження умов проживанння за адресою [ADDRESS] , працівниками Калиніської сільської ради встановлено, що умов проживання для повернення доньки не створено. Як вбачається з повідомлення директора Снігурівського РЦСС СДМ [PERSON] , соціальне обслуговування сім"ї [PERSON] , [INFO] , здійснюється за соціальною карткою сім"ї. За час роботи з сім"єю фахівцем із соціальної роботи було рекомендовано [PERSON] провести поточний ремонт в придбаному будинку за даресою [ADDRESS] , придбати необхідні меблі, продукти харчування, запас дров на опалювальний період. Але [PERSON] порад та рекомендацій фахівця із соціальної роботи не виконала. На даний час [PERSON] не створила належних умов для повернення неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.65). У висновку ООП Снігурівської районної державної адміністрації №24 від 14 листопада 2019 року, враховуючи інтереси дитини, визнано за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов"язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст.З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Всупереч вимог ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року, відповідачка самоусунулася від виховання та утримання дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, протягом тривалого терміну попереджалася про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, проте належних висновків не зробила, не зважаючи на неодноразові попередження, в родині не створені належні умови для утримання, виховання та розвитку дитини, що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Під час розгляду справи у суді відповідачка зазначені обставини не заперечила, відзиву не надала, виявила байдужість до долі дитини, виконувати батьківські обов"язки бажання не виявила, до суду жодного разу не з"явилася. З наведеного суд приходить до висновку, що поведінка відповідачки по невиконанню батьківських обов"язків є винною. Позбавлення батьківських прав є засобом захисту прав дитини. Позбавлення відповідачки батьківських прав, як крайній захід впливу через не виконання нею батьківських обов"язків є виправданим та співмірним, та в інтересах дитини. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, висновок органу опіки та піклування, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що є правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав, тому позов підлягає до задоволення в поному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved