Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що 30.07.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № CVCWAU40141139 , згідно з яким Позивач надав Відповідачу кредит в розмірі 45 919, 57 грн. Стверджує, що в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором позивач та відповідач уклали кредитно-заставний договір № CVCWAU40141139 від 30.07.2008 року. Відповідно до умов договору застави відповідач передав в заставу автомобіль марки Chery модель AMULET, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий хетчбек, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Вказує, що 25серпня 2009 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Волошинюк В.Г. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-797, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] постановою ВП № 20729796 супровідний лист № 6471/05-26/А накладено арешт на вищевказаний автомобіль, належний на праві власності відповідачу. 03 лютого 2012 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Волос СІ. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-757, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці 18.03.2002 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] про стягнення боргу постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 29844556 (супровідний лист № 2194/05-32/21 від 06.02.2012 року) накладено арешт на вищевказаний автомобіль. 05 червня 2012 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Волос С.І. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-757, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 18.03.2002 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] про стягнення боргу постановою про розшук майна боржника ВП № 29844556 (супровідний лист № 11535 від 06.06.2012 року) оголошено в розшук вищевказаний автомобіль, належний на праві власності Відповідачу. Стверджує, що 20.12.2012 року Шевченківським районним судом м. Чернівці винесено рішення, згідно якого вирішено: в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № CVCWAU40141139 від 30.07.2008 року в розмірі 41209,21 грн., звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки Chery модель AMULET, 2008 р.в., тип ТЗ: легковий хетчбек, № кузова: [NUMBER], державний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] і є предметом застави шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Ухваливши рішення від 20.12.2012 р. по справі № 2-2390/2012 про звернення стягнення на предмет застави, суд, як уповноважений державою орган на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб, захистив порушені права ПриватБанку, а тому в процесі виконання рішення суду не можуть створюватися будь-які перешкоди для його виконання. На підставі викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просить суд звільнити з-під арешту рухоме майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: автомобіль марки Chery модель AMULET, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий хетчбек, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному об'ємі, посилаючись на доводи викладені в ній. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а саме розміщенням оголошенням про виклик до суду в регіональній газеті /а.с. 47/. З опублікуванням оголошення про виклик відповідачі вважаються повідомленими про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за їхньої відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні представник Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ просив не задовільняти позовні вимоги, посилаючись на те , що відповідач має заборгованість за аліменти з 2002 року, яка становить 14 тисяч гривень, тому ВДВС на спірний автомобіль було накладено арешт. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково , виходячи з наступного: Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України); - відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; - згідно ч.1,7 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» -звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. -відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з - під арешту; - згідно ч.1 ст .62 ЗУ «Про виконавче провадження » - реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах; - відповідно до ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» - пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Судом досліджено матеріали справи: - Кредитно -заставний договір № CVCWAU40141139 від 30.07.2008 року /а.с.4-6/; - Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.12.2012 року /а.с.7-/; - Довідка про позичкову заборгованість [PERSON] від 29.05.2014 року /а.с. 9/; - Постанова про відкриття виконавчого провадження від 08.10.2012 року , постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.02.2012 року, Постанова про розшук майна боржника від 05.06.2012 року/а.с.10-12/; - Свідоцтво про реєстрацію спірного транспортного засобу / а.с.15/; Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідачів, витрати позивача по сплаті судового збору. Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи, що право на реалізацію заставного майна допускається для задоволення вимог стягувача - заставодержателя та порядок його реалізації прямо передбачений нормами вищевказаного законодавства, суд вважає, що немає необхідності забороняти органам ДВС вчиняти будь- які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» права розпоряджатися спірним автомобілем. Отже, в частині вимог позивача заборонити органам ВДВС вчиняти будь- які дії, пов"язані з обмеженням ПАТ КБ "Приватбанк" права розпоряджатися відносно спірного автомобіля, позов задоволенню не підлягає, оскільки такак вимога не потребує окремого визначення. На підставі наведеного та

Outcome: partial