Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, з урахуванням уточнених позовних вимог, прийнятих судом, з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , без згоди батька дитини, за межі України до м. Санкт-Петербург Російської Федерації в період часу від трьох до шести місяців. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що вона з відповідачем має доньку [PERSON] , [INFO] яка знаходиться на утриманні позивачки. З 2013 року відповідач з сім`єю не проживає, участі у вихованні та утриманні доньки не приймає, з дитиною не спілкується. 15 травня 2014 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] Оскільки в Україні склалась напружені політична обстановка, тому щов Маріуполі ведуться бойові дії, з метою захисту інтересів дитини, позивачка маючи можливість виїхати за кордон, вирішила виїхати з дитиною на тимчасове проживання до Російської Федерації в [ADDRESS] . Відсутність згоди з боку батька на виїзд неповнолітньої дитини за межі України разом з матір`ю порушує право дитини, тому просить суд позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з`явилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Представник служби у справах дітей Володарської районної державної адміністрації Донецької області в судове засідання не з*явився. Представник служби у справах дітей Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради в судове засідання не з*явився, однак надав суду заяву в якій зазначив, що просить суд прийняти рішення, яке б не порушувало права дитини та розглянути справу у відсутність представника служби. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO] Батьками в свідоцтві про народження зазначені: батько « [PERSON] », мати « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] 20 листопада 2014 року одружилась з [PERSON] та прийняла прізвище чоловіка « [PERSON] ». Згідно довідки № 49, виданої комітетом самоорганізації населення «Азовкольцо» від 24.02.2015 року [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] та має склад сім*ї: чоловік - [PERSON] та донька - [PERSON] . Згідно ч. 2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 передбачено, зокрема, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Так, згідно паспортних даних позивача та свідоцтва про народження дитини, вони є громадянами України. Дитина проживає разом з матір`ю. В ст. 141 СК України встановлена рівність прав і обов`язків батьків відносно дитини. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке спілкування обмежене законом. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Також суд враховує положення ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, якою передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд вважає, що саме для забезпечення інтересів дитини позивачка намагається здійснити тимчасовий виїзд дитини за кордон, тому що поблизу м. Маріуполя, де вони проживають, проводиться активна фаза антитерористичної операції, але ж батько дитини добровільно не надає дозволу на виїзд дитини, а тому задля безпеки життя та здоров`я дитини, слід дозволити її тимчасовий виїзд з матір`ю, до своїх родичів в [ADDRESS]. В даному випадку виїзд дитини за кордон не пов`язаний із виїздом на постійне місце проживання разом із матір`ю або довгострокове перебування за межами України з інших причин, і тому внаслідок ухвалення такого рішення право батька на піклування, спілкування та виховання дитини ніяким чином не порушується і не обмежується. Разом з тим, суд вважає, що період, визначений позивачкою на виїзд за межі України з дитиною до шести місяців завищений та доцільним буде виїзд дитини за кордон строком на чотири місяці, з моменту набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial