Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивачі 15 серпня 2012 року звернулись до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом, де просять визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] в місті Жовті Води, Дніпропетровської області, що укладений між ними та [PERSON] 12 лютого 2002 року та посвідчений Українською Товарною Біржею. Одночасно просять визнати за ними право спільної часткової власності на зазначене нерухоме майно. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі вказують, що 12 лютого 2002 року між ними та [PERSON] укладено вказану угоду, що посвідчена Жовтоводським відділом Української Товарної Біржі, хоч в КП «Жовтоводське МБТІ» договір не зареєстровано до даного часу, у зв'язку із відмовою підприємства й цьому. Нотаріально договір купівлі-продажу не був посвідчений, оскільки вони введені у оману працівниками біржі, за твердженнями яких нотаріальне посвідчення угоди не є обов'язковим. Посилаючись на те, що на час укладання сторонами даної угоди сторони досягли згоди з усіх істотних умов притаманних цьому роду угод, просять позов задовольнити. При цьому, вказують що не можуть реалізувати свої права з володіння та користування майном як власники. Позивачі [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явились. У письмовій заяві кожен окремо просить слухати справу за його відсутності, при цьому позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] неодноразово повідомлявся про час і місце розгляду справи, однак до суду не з'являється, причини своєї неявки не повідомляє, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, як і заперечень щодо позову. Третя особа - Українська Товарна Біржа, будучи також належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання свого представника не направила, поважних причин неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1,2 ст. 4 Закону України "Про власність", що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Згідно ч. 1 ст.13 Закону України "Про власність" об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки ,насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Відповідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, [PERSON] продав, а [PERSON], [PERSON] придбали об'єкт нерухомості, а саме житловий будинок, розташований за адресою Дніпропетровська область, місто Жовті Води, [ADDRESS], що належить продавцю, при цьому останній отримав від позивачів за будинок 1945 гривен до підписання угоди. Даний договір зареєстрований за № 191373 від 12 лютого 2002 року Жовтоводським віддалом ТБ «Українська Товарна Біржа» (а.с.8). Нотаріально договір посвідчено не було, оскільки на час його укладення ст.15 Закону України "Про товарну біржу" передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення. Сторони виконали передбачені договором умови угоди. Фактично позивачі вступили у володіння і користування вказаним домоволодінням з 12 лютого 2002 року. Із копії технічного паспорта на житловий будинок вбачається, що позивач [PERSON] є власницею спірного домоволодіння (а.с.4-7). На теперішній час позивачі не мають можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір купівлі-продажу не пройшов нотаріального посвідчення. Статтями 391, 392 ЦК України ( в редакції 2003 року) встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного, суд вважає, що позивачі та відповідач виконали усі умови договору купівлі-продажу житлового приміщення, які не порушують інтереси держави чи третіх осіб, у зв'язку із чим суд приходить до висновку про можливість визнання договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою Дніпропетровська область, місто Жовті Води, [ADDRESS] дійсним, визнавши за позивачами право спільної часткової власності на вказане нерухоме майно. Враховуючи наведене,

Outcome: approved