Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] з вищевказаним позовом в якому просив встановити, які потрібної зробити переобладнання, згідно раніше затвердженої мирової угоди у житловому будинку в с. Руденківка, вул. Грушевського,13, Новосанжарського району, Полтавської області та розподілити між сторонами по справі земельну ділянку по зазначеній адресі. Позивачем уточнювалися позовні вимоги. Так, заявою від 12.03.2015 року позивач просив поділити будинок № 13, розташований за адресою с. Руденківка, вул. Грушевського, Новосанжарського району, Полтавської області з виділення йому, частки будинку, відповідно додатку № 1 Висновку експерта № 105-14 від 30.01.2015 року, із відповідними зобовязаннями по переобладнанню житлового будинку та виділення земельної ділянки під належною частиною житлового будинку по першому варіанту висновку експерта № 105-14 від 30.01.2015 р. Позивач також просив стягнути з відповідачки судові витрати на його користь понесені ним по справі. \~\~\~\~\~\~ 22.04.2015 року від позивача надійшла заява про залишення без розгляду вимог про розподіл житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Грушевського, 13, в с. Руденківка, Новосанжарського району, Полтавської області. \~\~\~\~\~\~ Позивач та представник позивача в судовому засіданні вимоги позову з урахуванням уточненої позовної заяви та заяви від 22.04.2015 року про залишення без розгляду частини позовних вимог підтримали. \~\~\~\~\~\~ Відповідач в судовому засіданні уточнену позовну заяву не підтримала. Заперечувала проти першого варіанту висновку експерта № 105-14 від 30.01.2015 р. щодо розподілу земельної ділянки, тримаючись позиції визначення їй у користування земельної ділянки по третьому варіанту. Відповідач також не погодилась з вимогою [PERSON] про стягнення судових витрат. Проти задоволення вимог стосовно перепланування житлового будинку, запропонованого експертом у висновку № 105-14, не заперечувала. Суд, всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. \~\~\~\~\~\~\~\~Згідно вимог ст.ст.10,11 ЦПК України, суди розглядають справи в межах заявлених в них вимог і на підставі наданих сторонами доказів і судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, де кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~\~\~\~\~\~\~\~Судом\~\~встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить житловий будинок з господарськими будівлями в с. Руденківка, вул. Грушевського,13,Новосанжарського району, Полтавської області (а.с.15). З матеріалів справи вбачається, що сторони домовились про розподіл житлового будинку з господарськими будівлями між собою, судом затверджено при цьому мирову угоду (а.с. 52). Ухвалою суду від 29.12.2014 року по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза. \~\~\~\~\~\~ Згідно Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 105-14 від 30.01.2015 року, складеного експертом [PERSON], сторонам визначено варіант перепланування житлового будинку по вул. Грушевського,13, с. Руденківка, Новосанжарського району, Полтавської області та запропоновано на вибір три варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою. (а.с.37-46). \~\~\~\~ Суд вважає, що перший варіант розділу земельної ділянки (Додаток № 2), визначений у Висновку експерта № 105-14 від 30.01.2015 року, максимально враховує інтереси сторін у справі, та не порушує їх прав. \~\~\~\~ У визначеному першому варіанті розділу земельної ділянки, яким розділ є можливим та за яким запропоновано виділити у власність: · [PERSON]І земельну ділянку площею 1240 м2 (на плані зафарбовано в червоний колір по варіанту № 1 висновку земельно-технічної експертизи від 30 січня 2015 року № 105-14) в тому числі під: частиною житлового будинку літ. «А-1», частиною навісу літ. «в,в1», гаражем літ. «В», сараєм літ. «Г», вбиральнею літ. «Е», літнім душем літ. «Ж», сараєм літ. «З», навісом літ. «з», яка розташована за адресою: с. Руденківка, вул. Грушевського,13, Новосанжарського району, Полтавської області; · [PERSON] земельну ділянку площею 1240 м2 (на плані зафарбованого в синій колір по варіанту № 1 висновку земельно-технічної експертизи від 30 січня 2015 року № 105-14) в тому числі під: частину житлового будинку літ. «А-1», прибудовою літ. «а», літньою кухнею літ. «Б», частиною навісу літ. «в,в1», погребом вхідним літ. «Д», яка розташована за адресою: с. Руденківка, вул. Грушевського,13, Новосанжарського району, Полтавської області. Відповідно до положень\~статті 214 ЦПК України, саме суд вирішує питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин і яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Статтею 367 ЦК України\~передбачено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до Закону України «Про ратифікацію\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 № 475/97-ВР зі змінами та доповненнями, Україна приєдналась до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Згідно з Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477 практика Європейського Суду і Європейська Конвенція застосовуються в Україні при прийнятті рішень. Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб'єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу № 1 (1952 р.) до Конвенції встановлено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Попередні положення, однак, ніяким чином не обмежують право держави запроваджувати такі закони, які, на її думку, необхідні для здійснення контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків або інших зборів чи штрафів». Відповідно до практики Європейського суду ця стаття закріплює право безперешкодного користування своїм майном (власністю), регулює умови позбавлення власності, визнає право держав здійснювати контроль за використанням власності відповідно до загальних інтересів. Тобто включає так би мовити три окремі правила (принципи). Стаття 1 Першого протоколу передбачає: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.» Із змісту ст. 1 випливає, що кожному гарантовано право на повагу до свого майна та передбачено певні гарантії прав приватних осіб у випадку втручання держави в їхні права. Суд безпосередньо визнав, що «стаття 1 гарантує, по суті, «право власності»: Це є прямим наслідком використання слів «володіння» та «використання власності»; підготовчі матеріали, в свою чергу, також недвозначно це підтверджують: розробники постійно вказували на «право власності» або «право на власність» для окреслення об'єкта проектів, які передували прийняттю статті 1 Протоколу № 1. Справді право розпоряджатися власністю становить традиційний та основоположний аспект права власності». Таким чином, можна стверджувати, що право власності позитивно закріплено в Конвенції як одне із основних прав людини. Названа стаття визначає правові гарантії майнових прав і регулює матеріально-правові відносини права власності. Окрім зазначеної статті, частково майнових прав стосується і ст. 6 Конвенції, яка встановлює гарантії судового захисту, а також ст. 13, яка забезпечує можливість ефективного правового захисту порушених прав.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст.183 ЦК України\~подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення.\~\~ В силу\~ст.358 ЦК України\~співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. З урахуванням наведеного, позов в частині розділу земельної ділянки за першим варіантом висновку експерта № 105-14 від 30.01.2015 року підлягає задоволенню, поскільки даний варіант є найбільш наближений до розміру ідеальних часток співвласників, максимально враховує інтереси сторін у справі, не порушує їх прав. Статтею\~\~41\~\~Конституції України\~встановлено, що кожний має право\~\~володіти, користуватися та\~\~розпоряджатися\~\~своєю\~\~власністю. Ніхто\~\~не\~\~може\~\~бути\~\~протиправно\~\~позбавлений\~\~права\~\~власності. Відповідно до\~\~ст. 317 ЦК України\~\~ власникові\~\~належить\~\~право\~\~ володіння, користування та\~\~розпоряджання\~\~своїм\~\~майном. Статтею 321 ЦК України\~встановлено, що право власності є непорушним. В силу вимог\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд також дійшов до висновку, що є правові підстави для задоволення вимог позивача про зобовязання сторін, здійснити перепланування в житловому будинку, що розташований по вул. Грушевського, 13, в с.Руденківка Новосанжарського району Полтавської області., запропоновані у висновку експерта № 105-14. Ухвалою суду від 23.03.2015 року позов в частині вимог про розподіл житлового будинку з господарськими побудовами - залишений без розгляду. Відповідно до п.п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 10 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями\~8,\~59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня\~2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у\~розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня\~2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті\~12,\~42,\~56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті\~79, статтях\~84,\~88,\~89 ЦПК України. Згідно квитанції № від 25.03.2015 р. [PERSON] сплатив адвокату [PERSON] 2436 грн. за надання юридичної допомоги. В матеріалах справи знаходить квитанція № 2 від 19.01.2015 р. по сплату [PERSON] витрат за проведення експертизи в сумі 1200 грн. В звязку з цим слід стягнути з відповідача на користь позивача 600 грн. понесених витрат за проведення судової експертизи та 2436 грн. за надання юридичної допомоги.

Outcome: approved