Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом, відповідно до якого просив: - стягнути з Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» 45262 грн. завданої матеріальної шкоди, 5000 грн. завданої моральної шкоди, 551,2 грн. понесених судових витрат у вигляді судового збору, 4000 грн. витрат на надання правової допомоги. В обґрунтування позову зазначено, що 15.12.2015 року належний позивачу автомобіль Toyota RAV4, номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], о 20-00 год., рухаючись по вул. Ж. Революції на перехресті з вул. Шатила заднім лівим колесом потрапив у каналізаційний люк, який був відкритий. Внаслідок цього, технічно справний автомобіль Toyota RAV4, номерний знак [NUMBER] зазнав ушкоджень ходової частини заднього лівого колеса. 16.12.2015 року автомобіль Toyota RAV4, номерний знак [NUMBER], за допомогою евакуатора, що коштував вартість 500 грн. було відтранспортовано на ТОВ «Мотор-Олві» для проведення відновлюваного ремонту. Відновлювальний ремонт коштував 44762 грн. Моральна шкода обґрунтована душевними стражданнями яких він зазнав у звязку із пошкодженням майна. Позивач в судовому засідання позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити вказані вимоги, додатково на обґрунтування моральної шкоди вказав, що ним також був втрачений звичайний рим життя, він мав пристосовуватись до його зміни вчиняючи додаткові зусилля. В судовому засіданні представник відповідача, не заперечував проти відшкодування шкоди завданої [PERSON], якщо позивач доведене причинний зв'язок пошкоджень у ДТП та проведеного ремонту. Щодо розміру завданої шкоди, то вважає, що це питання повинен визначити експерт (а.с. 31-34). 02.08.2016 року ухвалою суду при відкритті провадженні до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] (22-23). Третя особа в судове засідання не зявився про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не відомо. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідив, проаналізував та оцінив всі зібрані по справі докази у їх сукупності виходячи з їх допустимості, та прийшов до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню частково виходячи з наступного: Частиною 3 статті 14 і частиною 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Згідно зі ст.ст. 9, 24 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що територіальним громадам міст належить право комунальної власності на нерухоме майно та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності. У ч. 1 ст. 10 цього ж Закону зазначено, що міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені функції й повноваження місцевого самоврядування, визначені чинним законодавством. Згідно ч.1 ст.16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Основними обовязками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів; завчасне оповіщення учасників руху і мешканців міст та інших населених пунктів про строки та порядок тимчасового обмеження або припинення руху транспортних засобів (ст.19 Закону № 2862-1У). Органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом (ст.21 Закону № 2862-1У). Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг і вулиць визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року в редакції від 21.02.2007 року № 198 (далі Правила № 198 від 21.02.2007). \~\~ У п. 4 Правил № 198 від 21.02.2007 зазначено, що користувачами дорожніх обєктів є учасники дорожнього руху, власники та користувачі земельних ділянок, які знаходяться в межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг, а також власники (користувачі) малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності, рекламних засобів та інженерних комунікацій і споруд, розташованих у зазначених межах. На власників дорожніх обєктів або уповноважені ними органи, користувачів дорожніх обєктів та спеціалізовані служби пунктом 5 Правил покладається обовязок по забезпеченню зручних і безпечних умов руху, запобігання травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів.\~\~ Пунктом 11 Правил № 198 від 21.02.2007 встановлено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Відповідно до п. 25 Правил власники та користувачі земельних ділянок, а також власники (користувачі) інженерних комунікацій, що розташовані в межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг зобовязані забезпечувати належний технічний стан інженерних комунікацій, обладнання, споруд та інших використовуваних елементів дорожніх обєктів відповідно до їх функціонального призначення та діючих нормативів. У разі виявлення небезпечних умов експлуатації споруд і обєктів, їх аварій і руйнувань, що призвели до виникнення перешкод у дорожньому русі або загрожують збереженню елементів дорожніх обєктів, негайно повідомляти власників дорожніх обєктів або уповноважених ним органів, а також Державтоінспекцію. Вказані Правила є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів, і користувачів (п. 1). Судом встановлено, що 15.12.2015 року належний позивачу автомобіль Toyota RAV4, номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], о 20-00 год., рухаючись по вул. Ж. Революції на перехресті з вул. Шатила заднім лівим колесом потрапив у каналізаційний люк, який був відкритий. Так, згідно до протоколу про адміністративне правопорушення, схеми ДТП, рапорту інспектора ДАІ [PERSON], а також пояснень [PERSON] до протоколу про адміністративне правопорушення, ДТП за участю [PERSON]А відбулась в результаті неналежного утримання кришки люка оглядового колодязя каналізаційної мережі КВКГ ОКВП «Дніпро-Кіровоград», відповідальним за технічне обслуговування каналізаційних мереж вказаного підприємства у м. Кропивницький є начальник служби водовідведення вказаного підприємства [PERSON], який не забезпечив утримання в належному технічному стані каналізаційної комунікації, а саме кришки люка оглядового колодязя. Відповідно до наряду замовлення № м-00003184 від 26.12.2015 року [PERSON] сплатив 44762,00 грн. за ремонт автомобіля Toyota RAV4, номерний знак [NUMBER] (а.с.6). Згідно з рахунком на оплату № вс-0002821 від 28.12.2015 року [PERSON] ремонті роботи автомобіля ТОВ «Мотор-Олві» складають 44762 грн. (а.с.8). Відповідно до рахунку № вс-0002745 від 16.12.2015 року [PERSON] винен ТОВ «Мотор-Олві» 46074 грн. за ремонт автомобіля Toyota RAV4, номерний знак [NUMBER] (а.с.9). В звязку з чим, 17.12.2015 року перерахував 20000 грн. на рахунок ТОВ «Мотор-Олві» (а.с.9). Згідно до квитанції № 412091000579091451306969 від 28.12.2015 року [PERSON] перерахував 24762 грн. на рахунок ТОВ «Мотор Олві» за послуги за рахунком № вс-0002821 від 28.12.2015 (а.с.7). Відповідно до квитанції серії ВААВ № 540595 від 15.12.2015 року позивач оплатив 500 грн. за послуги евакуатора, для того, щоб доставити автомобіль на СТО (а.с. 10). Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 15.06.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, а провадження у справі закрито, у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КупАП (а.с. 14). Апеляційний суд Кіровоградської області при розгляді вище вказаної справи в становив, що згідно до пояснень [PERSON], які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, ДПТ за його участю відбулось в результаті неналежного утримання кришки люка оглянутого колодязя каналізації мережі КВКГ ОКВП «Дніпро-Кіровоград», відповідним за технічне обслуговування каналізаційних мереж вказаного підприємства у м. Кіровограді є начальник служби водовідведення вказаного підприємства [PERSON], який не забезпечив утримання в належному технічному стані каналізаційної комунікації, а саме кришки люку оглядового колодязя. В силу дії ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. ОКВП «Дніпро-Кіровоград» являється виробничим підприємством водопостачання і каналізації міста Кропивницький, що не оспорюється сторонами в судовому засіданні, а отже, саме на цю комунальну установу як на балансоутримувача мереж покладено обовязок зі здійснення технічної експлуатації цих мереж. Отже, балансоутримувачем мереж та споруд водовідведення та каналізації, якими обладнані автомобільні дороги в м. Кропивницький, в тому числі й ті, що розташовані в районі вул. Ж. Революції та Шатила, а також автомобільних доріг, є ОКВП «Дніпро-Кіровоград», що визначає обов'язок останнього забезпечити їх належне та безпечне функціонування та експлуатацію у спосіб, що унеможливить її негативний вплив на мешканців міста та пошкодження їх майна. Відповідно до п.2.1 Положення про безпечну та надійну експлуатацію зовнішніх мереж і споруд водопостачання й каналізації, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 03 квітня 1998 року за № 69, мережі й споруди водопостачання і каналізації у процесі експлуатації, а також у період тимчасового припинення процесу їхньої експлуатації повинні перебувати під систематичним наглядом власника мережі або споруди водопостачання і каналізації. З метою своєчасного виявлення можливих пошкоджень і інших недоліків на мережах або спорудах водопостачання і каналізації, їхнім власником повинні виконуватися технічні огляди. Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затвердженим наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995 року № 30, зареєстрованими в Мінюсті України 21.07.1995 року за № 231/767, в редакції від 27.06.2008 р. № 191, які є обовязковими для всіх виробничих підприємств водопровідно-каналізаційного господарства, комбінатів комунальних підприємств або інших організацій, що експлуатують системи водопостачання та каналізації населених пунктів України, передбачений порядок здійснення нагляду за станом каналізаційної мережі. Зокрема, п.12.2.1 Правил зазначає, що технічне обслуговування каналізаційної мережі передбачає зовнішній і внутрішній (технічний) огляд мережі і споруд на ній, в тому числі каналізаційних колодязів. Зовнішній огляд мереж виконується не рідше одного разу на місяць шляхом обходу трас ліній мережі і огляду зовнішнього стану пристроїв і споруд мережі. Під час обходів трас лінії мережі перевіряються, в тому числі, зовнішній стан колодязів, наявність кришок, цілісність люків, кришок. Зовнішній обхід мереж виконує експлуатаційна бригада, яка проводить огляд за суворо визначеними маршрутами. Кожній бригаді щодня видаються наряди обходу. Результати огляду заносяться до журналу. Результати огляду шахт, каналізаційних колекторів і споруд на них повинні оформлятися актами, відомостями дефектів із зазначенням заходів з усунення дефектів і строків виконання робіт (п.12.2.2 12.2.5, 12.2.12 Правил). Державним стандартом України 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», затвердженим наказом Держстандарту України від 31 липня 1997 р.№ 441, встановлені вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху. ДСТУ передбачено, що люки оглядових колодязів повинні відповідати вимогам ГОСТ 3634, які не передбачають перекриття оглядового колодязя бетонними плитами. Відхилення висотної позначки кришки люка оглядового колодязя відносно рівня покриття проїзної частини не повинно перевищувати 1,0 см. Усунення недоліків виконується в термін не більше ніж 7 діб з моменту їх виявлення. Зруйновані кришки і решітки повинні бути негайно огороджені і позначені відповідними технічними засобами організації дорожнього руху. Їх заміна повинна бути проведена протягом доби з моменту виявлення (п.3.1.7, 3.1.9, 3.1.10 ДСТУ 3587-97). ОКВП «Дніпро-Кіровоград», як підприємство, що відповідає за безпечну та надійну експлуатацію зовнішніх мереж і споруд водопостачання й каналізації в місті Кропивницький, в тому числі і за каналізаційний колодязь, розташований по вул. Ж. Революції та вул. Шатила, не надало суду належних і допустимих доказів на підтвердження факту виконання вищевказаних вимог щодо щомісячного зовнішнього огляду, зокрема, каналізаційних колодязів і їх утримання у відповідності з вимогами державних стандартів. Каналізаційний колодязь, розташований на проїзній частині перехрестя по вул. Ж. Революції та вул. Шатила утримувався відповідачем не у відповідності з ДСТУ 3587-97 і ГОСТ 3634. Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідачем як користувачем дорожнього обєкта не був забезпечений належний технічний стан інженерних комунікацій, розташованих на проїзній частині. Комунальним підприємством на порушення вимог п.п.11,25 Правил № №198 від 21.02.2007 не були своєчасно виявлені небезпечні умови експлуатації каналізаційного колодязя, не були вжиті заходи негайного повідомлення Державтоінспекції для обмеження руху по аварійно небезпечній дорозі. \~\~Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зважаючи на те, що шкоду майну позивача завдано внаслідок неналежного виконання комунальним підприємством своїх обовязків зі своєчасного і якісного виконання експлуатаційних робот з утримання дороги і каналізаційної мереж. Вартість відновлювального ремонту автомобіля відповідно до рахунку на оплату № вс-0002745 від 16.12.2015 року становить 46074,00 грн. (а.с.9). Відповідно до ст.ст.11,1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В даному випадку суд приймає до уваги при вирішенні питання про відшкодування матеріальних збитків рахунок на оплату № вс-0002745 від 16.12.2015 року та квитанції (а.с. 7, ), які підтверджують оплату на суму 44762 грн., оскільки інших доказів суду не надано, а відповідачем не надано також доказів на спростування цього висновку. Отже, суд вважає за можливе стягнути на користь позивача з Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» спричинену майнову шкоду в загальній сумі 44762 грн. Також, підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 500 грн. оплачених останнім за послухи евакуатора за доставку транспортного засобу на СТО, оскільки є вимушеними витратами позивача, ця подія нерозривно повязана із завданою шкодою. Відтак, загальна сума збитків, які підлягають до стягнення становлять 45262 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення із Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» на його користь моральної шкоди в розмірі 5000 грн., суд вважає за необхідне задовольнити її частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. На підставі досліджених у справі доказів судом було встановлено, що дії відповідача спричинили позивачеві душевні страждання, пов'язанні з із пошкодженням його майна, та суд погоджується з доводами позивача, що пошкодження транспортного засобу призвело до додаткових зусиль, які він прикладав щоб відновити сталий рим життя, коли він користувався транспортним засобом. Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, обсягу завданої шкоди, час за який транспортний засіб було відновлено та позивач зміг ним користуватись, суд вважає за необхідне визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачеві з боку відповідача в розмірі 1300 грн. Щодо стягнення з Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» 4000 грн. на правову допомогу, то за змістом ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 № 4191-VI розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно роз'яснень пунктів 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Встановлено, що 12.07.2016 року [PERSON] уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом [PERSON] (а.с. 15). Згідно п. 4.1 даного договору грошова винагорода (гонорар) за даним договором становить 4000 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 12.07.2016 року, [PERSON] оплатив послуги адвоката [PERSON] у сумі 4000 грн. (а.с. 16). Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивач надав суду належні та допустимі докази понесених ним витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн. і дана сума підлягає стягненню з відповідача на його користь. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданої квитанції, позивач поніс судові витрати в сумі 1102,41 грн. (а.с.1, 2), які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial