Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат, мотивуючи позов тим, що 03.01.2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦСу Івано-Франківського управління юстиції, актовий запис №7. Від даного шлюбу [INFO] народився син [PERSON] . 04.10.2005 року рішенням Івано-Франківського міського суду шлюб між сторонами було розірвано, неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з [PERSON] . Син [PERSON] проживає та знаходиться на повному її утриманні. Сторони разом не проживають, відповідач жодної участі в утриманні дитини не приймає, хоча має таку можливість, оскільки знаходиться у працездатному віці, має задовільний стан здоров`я, офіційно працевлаштований та інших непрацездатних утриманців та неповнолітніх дітей у нього немає. На даний час позивачка не працює, так як є інвалідом III групи загального захворювання. Єдиним джерелом її доходів є пенсія по інвалідності, яка є досить мізерною та складає суму 1452 грн. Даних коштів не вистачає на утримання неповнолітнього сина, оскільки йому постійно потрібно купувати одяг, продукти харчування, засоби гігієни та інше. Син потребує матеріального забезпечення (аліментів) зі сторони батька, навчаючись у школі для оплати шкільного приладдя, ремонтів шкільних приміщень, шкільних святкувань, харчування у школі та оплати навчання. Позивачка змушена щорічно оплачувати навчання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 грн. Крім того, син відвідує курси англійської мої в компанії Профі-Центр. Загальна вартість навчання за кожний рівень складає суму у розмірі 3225 грн. Також, Позивачка змушена щомісячно витрачати значні кошти на покупку одягу, продуктів харчування, засоби гігієни та медикаментів. Вважає, що відповідач перебуває у відмінному стані здоров`я, що сприяє йому перебувати на роботі та отримувати дохід, оскільки, офіційно працевлаштований в ТОВ «Перший віконний завод», отримує достатній дохід для сплати аліментів на сина в розмірі 5000 грн. щомісяця на їхнього сина. Стосовно наявності у Відповідача інших непрацездатних утриманців неповнолітніх дітей то таких немає. Тому немає підстав, щоб зменшувати розмір аліментів. Син [PERSON] згідно виписки №593/18 з медичної карти стаціонарного хворого переніс закритий уламковий перелом в/гомілкової кістки в с/3 зі зміщенням. У зв`язку з цим йому необхідно було купувати апарат зовнішньої фіксації [PERSON] для остеосинтезу гомілкової кістки. Загальна вартість якого 10 720 грн., необхідно було провести ряд аналізів та обстежень: УЗД суглобів загальна вартість 98 грн.; аналізи крові загальна вартість 70 грн.; аналіз крові, калу та сечі загальна вартість 115 грн. Окрім того, позивачка змушена була орендувати квартиру на період травми сина, [PERSON] , [INFO] : закритий уламковий перелом в/гомілкової кістки в с/3 зі зміщенням. Згідно договору оренди квартири від 27.03.2018р. термін оренди квартири складає 6 місяців, а саме з 27 березня 2018р. до 27 вересня 2018р. загальною вартістю за кожен місяць 4000 грн. Позивач також понесла витрати на покупку сину [PERSON] сумою у розмірі 5056 грн. Загальна вартість додаткових витрат на сина позивача та відповідача складає суму у розмірі 40 059 ,40 грн. А тому, вважає, що відповідач у змозі надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.03.2019р. до досягнення дитиною повноліття. 12.12.2019 року відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги вважає безпідставними, надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а позов таким, що не підлягає до повного задоволення. Оскільки на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, 2012 і 2016 року народження, а також потребує допомоги хвора мати пенсійного віку. Стан здоров`я відповідача не відмінний, а задовільний, про що відомо позивачці - важка робота протипоказана у зв`язку з поганим зором та наявністю металевої пластини у руці замість кістки. Відповідач ніколи не ухилявся від сплати аліментів, справно і вчасно їх сплачував до моменту, поки сама Позивач не відмовилась від них. Щодо витрат на лікування в сумі 11 003 гривень, готовий розділити половину і відшкодувати 5502 грн. Щодо відшкодування вартості оренди квартири, то вважає, що найм був недоцільним, необгрунтованим і таким, що не належить до особливих витрат. Оскільки перев`язка хворому потрібна тільки 2 рази в місяць, квартира орендувалась по [ADDRESS] , що є протилежним до дитячої лікарні, яка знаходиться по [ADDRESS] . Позивачу разом зі своєю матір`ю та братом в рівних частках належить 3-кімнатна квартира по [ADDRESS] , де проживає мати позивачки, яка могла б його розмістити у себе на період хвороби. Мати відповідача, теж проживає в м.Івано- Франківську, маючи у власності 1-кімнатну квартиру могла б розмістити у себе онука на період хвороби, якби позивач звернулась з таким проханням. Щодо купівлі навушників вартістю 5056 грн. заперечує, позивачем не доведено, що навушники призначаються саме для дитини, а свідчить лиш про те, що у матері була фінансова можливість оплатити таку дороговартісну річ(а.с.78-102). Представник позивачки подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі позивача та представника. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів просить задоволити в сумі 1500 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму, а щодо позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат, то просить стягнути витрати, що стосується проживання, навчання та лікування дитини в повному обсязі, решту позовних вимог просить залишити без розгляду (а.с.121) Відповідач подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, щодо задоволення позовних вимог заперечив частково з підстав наведених у відзиві, суду повідомив, що не ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків (а.с.128) Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів та додаткових витрат в користь того з батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 07.08.2004 року, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). 04.10.2005 року рішенням Івано-Франківського міського суду шлюб між сторонами розірвано, малолітню дитину залишено на проживання з матір`ю(а.с.11). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] від 23.08.2011 року шлюб між сторонами розірвано 16.02.2010 року (а.с.8). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання сина слід визначити в твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, а саме, свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 15.05.2012 року та Серія [NUMBER] від 16.04.2016 року на утриманні відповідача перебувають [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.83,84). При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує надані відповідачем докази про його матеріальне становище те, що на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей та стан його здоров`я, оскільки, він є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання сина. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2020 рік" у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Оскільки, двоє батьків зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, то визначений позивачкою розмір аліментів в розмірі 1 500 грн. щомісячно на утримання сина буде відповідати інтересам дитини та зможе забезпечити йому належний фізичний та духовний розвиток, а також з даним розміром погоджується відповідач. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача аліментів в користь позивачки на утримання їхнього сина [PERSON] щомісячно в розмірі по 1 500,00 грн. до досягнення ним повноліття, починаючи з 12.03.2019 року. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача 20 029 грн. додаткових витрат на утримання сина, то суд приходить до висновку про часткове задоволення даної позовної вимоги, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, обов"язок щодо утримання сина [PERSON] покладається як на матір так і на батька дитини. Позивачкою на підтвердження понесених нею додаткових витрат подано: виписку з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] від 02.02.2018 року, відповідно до якої встановлено, що 17.01.2018 року йому було проведено операцію - накладання скелетного витягу за н/з гомілки; 26.01.2018 року проведено операцію - накладання АЗФ [PERSON] на гомілку(а.с.19); накладна № 2301/02 на придбання апарату фіксації [PERSON] для остеосинтезу гомілкової - 10720,40 грн.(а.с.25); рахунок [NUMBER] від 17.07.2018 року МЦ ПРІМА МЕД на суму 70,00 грн.(а.с.20); рахунок № [NUMBER] від 17.07.2018 року КДЛ`Медлюкс» - 115 грн.(а.с.21); УЗД суглобів від 03.10.2018 року - 98,00 грн.(а.с.37). Всього, на суму 11 003,40 грн.. Крім того, позивачкою на підтвердження понесених нею витрат надано чеки на придбання медичних препаратів, проте, дані докази суд вважає не належними та не допустимими, оскільки, не можливо встановити ким придбаний товар та період їхнього придбання. А тому до стягнення з відповідача на лікування сина підлягає сума у розмірі - 5 501,70 грн. Як вбачається з копії договору №4.09/19 про надання освітніх послуг від 02.09.2019 року укладеного між [PERSON] та Івано-Франківським ФККК ім. С.Граната, щодо надання освітніх послуг, відповідно до п.5.2 вартість освітньої послуги за перший рік навчання 12 500 грн.(а.с.122-124). Відповідно до квитанції №359.18931.1/196691800 від 17.02.2020 за 1 семестр навчання ІФФКК коледж ім. Граната за навчання [PERSON] , КГПТ-2019 сплачено - 3 500 грн. (а.с. ). Згідно квитанції № Е76Т-9Х87-3С2К-Н936 від 28.08.2020 [PERSON] сплатила ІФФКК коледж ім. Граната - 5400 грн. за навчання [PERSON] , КГПТ-2019(а.с. 125 ). Відповідно до договору №159-2020 від 01.09.2020 р. про надання освітніх послуг укладеного між ФКІСТ ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені «В.Гетьмана» та [PERSON] , на строк три роки, п.9 - загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 21 500 грн., оплата вноситься щосеместрово, ІІ курс - 9.800 грн. до 01.09.2020 р. , за ІІІ курс - 11 700 грн.до 01.09.2021 р.(а.с. 116). На підтвердження оплати позивачкою за навчання у ФКІСТ ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені «В.Гетьмана» свідчать квитанції № 8КВ8-Р41Т-9НЕТ-3ЕА5 від 17.09.2020 на суму - 2 450 грн. та №294Е-АМА4-Е83В-2252 від 23.09.2020 на суму 2 450 грн.(а.с. 127-128). Таким чином, позивачка понесла витрати на навчання сина всього на суму -13 800 грн., а тому до стягнення з відповідача підлягає сума у розмірі 6 900 грн. Крім того, відповідно до довідки виданої «Профі-Центр» [PERSON] , що він дійсно відвідував курси англійської мови з 26.07.2017 року по 12.06.2018 і освоїв 3 рівень за методом Callana, що відповідає рівню А1 згідно з Common European Framework. Загальна вартість навчання склала 3 225,0 грн.(а.с.35). А тому, з відповідача стягненню підлягає сума у розмірі - 1 612,50 грн. Не відносяться до додаткових витрат відповідно до правових висновків Верховного Суду витрати на придбання товарів - комп`ютерних аксесуарів, одягу та взуття, оскільки входять до складу аліментних платежів - ухвала Верховного Суду від 30.07.2018 року у справі №522/6424/16-ц; http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/75690845 . Щодо витрат понесених позивачкою на оренди квартир у місті Івано-Франківську та у місті Києві то дані витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Крім того, позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність такої оренди та погодження такого вибору з батьком дитини. Позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені дані питання. Отже, розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Таким чином, суд приходить до висновку стягнути з відповідача одноразово на користь позивачки додаткові витрати на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 14 014,20 грн. (1/2 від суми понесених позивачкою витрат). На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 768,40 гривень судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 185, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства", п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. 141, 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved