Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 14.09.2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Життя з відповідачем не склалося із-за несумісності характерів, в даний час шлюбні стосунки не підтримуються, тому\~просить суд розірвати шлюб та залишити проживати дитину з нею. В судове засідання позивач не з"явилася, надіславши до суду заяву про слухання справи без її участі та без фіксації судового засідання технічними засобами, вимоги позову підтримує в частині розірвання шлюбу, в частині визначення місця проживання дитини просить суд залишити дану вимогу без розгляду. Відповідач в судове засідання не з"явився, надіславши до суду заяву про слухання справи без його участі та без фіксації судового засідання технічними засобами, вимоги позову визнав. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з такого. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 14.09.2013 року, про що виконкомом Токарівської сільської ради Лохвицького району Полтавської області зроблено актовий запис № 05 ( а. с. 3 - свідоцтво про шлюб ). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а. с. 4 - \~копія свідоцтва про народження ). Згідно п. 10 роз'яснень ППВС України № 11, від 21.12.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК Українишлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя припинило шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, сімя фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків вважають неможливим. Таким чином, судом зясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя та їхньої дитини. У звязку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову і розірвання шлюбу. Згідно\~ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач просила залишити їй шлюбне прізвище, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище\~ "Лисенко". Оскільки від позивачки до суду надійшла заява, в якій вона просить залишити позов без розгляду в частині визначення місця проживання дитини, то згідно п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд вважає за розумне залишити позовну вимогу [PERSON] без розгляду, розяснивши позивачці її право на повторне звернення до суду. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останньою судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 640,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved