Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач звернулася в суд з цивільним позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі сторони перебувають з 21.10.2006 року, від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Стверджує, що за час спільного проживання з відповідачем у них часто виникали непорозуміння та суперечки, які вони не могли залагодити, що приводило до неприязних відносин та відчуження між ними. Понад шість років вони з відповідачем перестали вести спільне господарство, та на протязі останніх двох років припинили підтримувати подружні відносини. Вважає, що примирення між сторонами не є можливим. Після розірвання шлюбу просить залишити за нею прізвище "Онищак". Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, просив суд такі задовольнити. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21.10.2006 року, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського РУЮ Львівської області, актовий запис № 107, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 044411 від 21.10.2006 року. Встановлено, що від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-СГ №446760 від 06.03.2015 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово"союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги мотиви позивача у позовній заяві, відсутність згоди на примирення, визнання позову відповідачем, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved