Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, позовні вимоги мотивує тим, що з 01.08.1974 р. по 14.11.2011 р. позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. 14.11.2011 року був звільнений за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах. З 09.06.2008 р. по 08.07.2008 р. він перебував на обстеженні та лікуванні в Науково - дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету де було йому встановлено діагноз професійного захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії токсико - пилової етиології в фазі загострення. Емфізема легень другої стадії. Легенева недостатність другого ступеню. Хронічне легеневе серце, субкомпенсоване. НК ІІ А стадії. Захворювання професійне. Нейросенсорна туговухість з помірним ступенем зниження слуху (третього ступеню) професійного характеру. Основний діагноз. ІБС. Атеросклеротичний кардіосклероз НКІІА. РОХП з переважним пошкодженням попереко-кресцового відділу с сенсорними порушеннями.Супутній діагноз. 01.11.2013 року йому встановлено вперше 85% стійкої втрати професійної працездатності та другу групу інвалідності внаслідок професійного захворювання без терміново. Отримані позивачем професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. Внаслідок професійного захворювання у позивача значно погіршився стан здоров`я та загальне самопочуття, йому важко дихати, виникли головні болі, постійний шум у вухах, у зв'язку з чим змушений постійно приймати ліки. Просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у зв'язку з професійним захворюванням у розмірі 17000 гривень. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, його представник [PERSON] позовні вимоги з наведених підстав підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Грек В.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає їх необґрунтованими та безпідставними. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що позивач знав в яких умовах працює і не довів факту спричинення моральної шкоди. Зазначає, що позивачем пропущено трьохмісячний строк для вирішення трудового спору, встановлений ст.233 КЗпП України, а також не доведено факту спричинення моральної шкоди. В задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, що позивач [PERSON] в період з 01.08.1974 р. по 14.11.2011 р. та працював в ПАТ "Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе", зокрема у котельно - зварювальному цеху № 16, електрозварювальником, звільнений за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах. (а.с. 3 - 4). З Акту № 78 розслідування хронічного професійного захворювання від 29.07.2008 р. вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії токсико - пилової етиології в фазі загострення. Емфізема легень другої стадії. Легенева недостатність другого ступеню. Хронічне легеневе серце, субкомпенсоване. НК ІІ А стадії. Захворювання професійне. Нейросенсорна туговухість з помірним ступенем зниження слуху (третього ступеню) професійного характеру. Основний діагноз. ІБС. Атеросклеротичний кардіосклероз НКІІА. РОХП з переважним пошкодженням попереко-кресцового відділу с сенсорними порушеннями.Супутній діагноз. При цьому встановлено, що професійне захворювання [PERSON] виникло у зв'язку з недосконалістю технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту. Адміністрація цеху № 16 не в повному обсязі виконала вимоги: ГОСТ 12.1.005-88 "Сан.гиг. требования к воздуху рабочей зоны" п.п.1.11, 3.1, 4.2.5; ДСН 3.3.6-037-99 "Гос.сан.нормы производ. шума, ультразвука и инфразвука" п.1.3-1.4, "Інструкцію по утриманню виробничих приміщень" № 658-66 п.66, 78 (а.с. 7). 03.07.2008 р. складено повідомлення про професійне захворювання (отруєння) форми П-3, проведено розслідування хронічного професійного захворювання. (а.с. 6) 01.11.2013 р. позивач пройшов повторний огляд у м. Суми - Спеціалізованою фтізиатричною МСЕК та йому встановлено другу групу інвалідності внаслідок професійного захворювання - 85% втрати професійної працездатності (а.с. 11). Таким чином, судом встановлено, що позивач саме у період перебування у трудових відносинах з ПАТ "Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе" [PERSON] отримав професійне захворювання, що в свою чергу негативно вплинуло на його стан здоров'я від чого він зазнав моральних страждань та душевного болю. У зв'язку з втратою з 20.03.2007 р. чинності статей 21, 28, 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Отже, обов'язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Суд не може погодитися з твердженнями представника відповідача про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України на правовідносини між сторонами спору не поширюється строк позовної давності. Зважаючи на викладене, враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 12 750 грн. Крім того, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача ПАТ "Сумське МНВО ім. Фрунзе" 243,6 грн. судового збору на користь держави

Outcome: partial