Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

у листопаді 2016 року ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 31.10.2014 р. ПАТ "ОТП Банк" укладено договір про надання споживчого кредиту № 2009630362 з [PERSON], відповідно до п. 1.1 якого банк надав позичальнику кредит у сумі 95 625 грн. строком на 60 місяців, зокрема з 31.10.2014 р. до 31.10.2019 р. (включно) на споживчі потреби під 0,01% річних, комісія за оформлення кредиту 5 625 грн. 31.10.2014 р. ПАТ "ОТП Банк" укладено договір про надання споживчого кредиту № 2009630158 з [PERSON], відповідно до п. 1.1 якого банк надав позичальнику кредит у сумі 95 625 грн. строком на 60 місяців, зокрема з 31.10.2014 р. до 31.10.2019 р. (включно) на споживчі потреби під 0,01% річних, комісія за оформлення кредиту 5 625 грн. 31.10.2014 р. ПАТ "ОТП Банк" укладено договір про надання споживчого кредиту № 2009630395 з [PERSON], відповідно до п. 1.1 якого банк надав позичальнику кредит у сумі 36 861 грн. 24 коп. строком на 60 місяців, зокрема з 31.10.2014 р. до 31.10.2019 р. (включно) на споживчі потреби під 0,01% річних, комісія за оформлення кредиту 2 168 грн. 31 коп. 13.06.2016 р. між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" укладено договір факторингу № 13/06/16, відповідно до реєстру боржників № 2 від 13.06.2016 р. укладеного до договору факторингу № 13/06/16 відбулося відступлення права вимоги за трьома вищевказаними договорами про надання споживчого кредиту від 31.10.2014 р. №№ 2009630362, 2009630158 та 2009630395, за якими позивач набув права вимоги відносно [PERSON] Про зміну кредитора за вказаними договорами про надання споживчого кредиту від 31.10.2014 р. відповідач була повідомлена особисто 13.09.2016 р. Факт виконання свого зобов"язання банком щодо видачі відповідачу крдитних коштів підтверджується відповідними заявами на видачу готівки. Проте, відповідач не виконала взятих на себе зобов"язань. Станом на дату укладення реєстру боржників № 2 від 13.06.2006 р. сума заборгованості відповідача перед ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" становить: - за договором про надання споживчого кредиту № 2009630362 від 31.10.2014 р. у розмірі 128 207 грн. 80 коп., - за договором про надання споживчого кредиту № 2009631058 від 31.10.2014 р. у розмірі 128 207 грн. 80 коп., - за договором про надання споживчого кредиту № 2009630395 від 31.10.2014 р. у розмірі 49 113 грн. 84 коп. Зважаючи на те, що відповідач не виконала взятих на себе зобов"язань, позивач вважає, що боржник зобов"язаний сплатити суму із урахуванням 3% річних за період з 14.06.2016 р. по 26.10.2016 р., зокрема - за договором про надання споживчого кредиту № 2009630362 від 31.10.2014 р. збитки від інфляції становлять 1 526 грн. 08 коп., 3% річних становлять 1 422 грн. 58 коп., - за договором про надання споживчого кредиту № 2009630158 від 31.10.2014 р. збитки від інфляції становлять 1 526 грн. 08 коп., 3% річних становлять 1 422 грн. 58 коп., - за договором про надання споживчого кредиту № 2009630395 від 31.10.2014 р. збитки від інфляції становлять 584 грн. 61 коп., 3% річних становлять 544 грн. 96 коп. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача 312 556 грн. 33 коп. заборгованості за договорами про надання споживчого кредиту та 4 688 грн. 34 коп. судового збору. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення. [PERSON] звернулася у суд із зустрічним позовом до ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" про визнання недійсним з моменту укладення договору факторингу № 13/06/16 від 13.06.2016 р., укладеного між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ФК "Довіра та гарантія". (а.с. 60) В обгрунтування зустрічного позову [PERSON] посилається на те, що ПАТ "ОТП Банк" не отримувало від [PERSON] згоди на укладення договору факторингу та передачу інформації про її персональні дані. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 31.10.2014 р. ПАТ "ОТП Банк" укладено договір про надання споживчого кредиту № 2009630362 з [PERSON], відповідно до п. 1.1 якого банк надав позичальнику кредит у сумі 95 625 грн. строком на 60 місяців, зокрема з 31.10.2014 р. до 31.10.2019 р. (включно) на споживчі потреби під 0,01% річних, комісія за оформлення кредиту 5 625 грн. 31.10.2014 р. ПАТ "ОТП Банк" укладено договір про надання споживчого кредиту № 2009630158 з [PERSON], відповідно до п. 1.1 якого банк надав позичальнику кредит у сумі 95 625 грн. строком на 60 місяців, зокрема з 31.10.2014 р. до 31.10.2019 р. (включно) на споживчі потреби під 0,01% річних, комісія за оформлення кредиту 5 625 грн. 31.10.2014 р. ПАТ "ОТП Банк" укладено договір про надання споживчого кредиту № 2009630395 з [PERSON], відповідно до п. 1.1 якого банк надав позичальнику кредит у сумі 36 861 грн. 24 коп. строком на 60 місяців, зокрема з 31.10.2014 р. до 31.10.2019 р. (включно) на споживчі потреби під 0,01% річних, комісія за оформлення кредиту 2 168 грн. 31 коп. Цих обставин, підписання кредитних договорів, додатків і отримання у кредит коштів сторони не заперечували. Відповідач неналежним чином виконувала зобов'язання з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами та інших платежів за договором. За умовами вказаних Договорів сторони погодили, що кошти надаються Банком Позичальнику на споживчі потреби, тому суд погоджується із доводами відповідача, що вказані кредити є споживчими. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. З матеріалів справи вбачається, що 13.06.2016 р. між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" укладено договір факторингу № 13/06/16, відповідно до реєстру боржників № 2 від 13.06.2016 р. укладеного до договору факторингу № 13/06/16 відбулося відступлення права вимоги за трьома вищевказаними договорами про надання споживчого кредиту від 31.10.2014 р. №№ 2009630362, 2009630158 та 2009630395, за якими позивач набув права вимоги відносно [PERSON] Про зміну кредитора за вказаними договорами про надання споживчого кредиту від 31.10.2014 р. відповідач була повідомлена особисто 13.09.2016 р. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови Кредитних договорів не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитні договри сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата прострочених відсотків, пеня обумовлені договорами і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасила суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Станом на дату укладення реєстру боржників № 2 від 13.06.2006 р. сума заборгованості відповідача перед ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" становить: - за договором про надання споживчого кредиту № 2009630362 від 31.10.2014 р. у розмірі 128 207 грн. 80 коп., - за договором про надання споживчого кредиту № 2009631058 від 31.10.2014 р. у розмірі 128 207 грн. 80 коп., - за договором про надання споживчого кредиту № 2009630395 від 31.10.2014 р. у розмірі 49 113 грн. 84 коп. Зважаючи на те, що відповідач не виконала взятих на себе зобов"язань, позивач вважає, що боржник зобов"язаний сплатити суму із урахуванням 3% річних за період з 14.06.2016 р. по 26.10.2016 р., зокрема - за договором про надання споживчого кредиту № 2009630362 від 31.10.2014 р. збитки від інфляції становлять 1 526 грн. 08 коп., 3% річних становлять 1 422 грн. 58 коп., - за договором про надання споживчого кредиту № 2009630158 від 31.10.2014 р. збитки від інфляції становлять 1 526 грн. 08 коп., 3% річних становлять 1 422 грн. 58 коп., - за договором про надання споживчого кредиту № 2009630395 від 31.10.2014 р. збитки від інфляції становлять 584 грн. 61 коп., 3% річних становлять 544 грн. 96 коп. Загальна сума заборгованості за вищевказаними договорами про надання споживчого кредиту становить 312 556 грн. 33 коп. Розрахунок загальної суми заборгованості по договорам наданий суду і відповідає вимогам закону. З огляду на наведене, позов ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" підлягає задоволенню. Відповідачем в зустрічному позові не заявлено вимогу про недійсність пунктів вищевказаних кредитних Договорів та Додатків в частині обов'язку позичальника [PERSON] сплачувати щомісячну комісію за супроводження кредиту. Зустрічний позов [PERSON] про визнання недійсним з моменту укладення договору факторингу № 13/06/16 від 13.06.2016 р., укладеного між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ФК "Довіра та гарантія", на думку суду не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною вимог, установлених частинами 1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Звертаючись у суд із зустрічним позовом, [PERSON] зазначає, що ПАТ "ОТП Банк" не отримувало від неї згоди на укладення договору факторингу та передачу інформації про її персональні дані, що є порушенням положень Закону України "Про захист персональних даних". Відповідно до п.11) ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою, право надавати яку відповідно до ч.5 ст.5 цього Закону мають фінансові установи з урахуванням вимог Цивільного кодексу України і цього Закону. Відповідно до ст.1079 ЦК України сторонами договору факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно з ч.2 ст.5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» виключне право або інші обмеження щодо надання окремих фінансових послуг установлюються законом про діяльність відповідної фінансової установи та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг. При цьому ні ЦК України, ні цей Закон не містять будь-яких обмежень щодо складу осіб, відносно яких може бути відступлено право вимоги. Відповідно до п. 3.3 кредитних договорів, укладених з відповідачем, визначено, що банк має право відступити повністю або частково свої права вимоги за кредитним договором та/чи угодою третій особі, отже кредитними договорами прямо передбачено право банку відступити право вимоги за договором, жодної згоди для цього відповідача не потрібно. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 ст. 514 ЦК України). Відповідно до ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про обмеження відступлення права грошової вимоги. За таких обставин та враховуючи, що на інші обставини, як підстави недійсності договору позивач не посилався, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову. З урахуванням задоволення позову ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] також підлягає судовий збір в розмірі 4 688 грн. 34 коп.

Outcome: approved