Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] 10 травня 2019 року звернулися до суду з вказаним позовом в я кому просять суд: визнати за ними, в рівних частинах, право власності за набувальною давністю на Ѕ частку житлового будинку загальною житловою площею 67,7 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель - сараю Б, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вимоги позову мотивовано тим, що з 16.02.2002 [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та постійно проживають в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ѕ частка даного житловому будинку, загальною житловою площею 67,7 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель - сараю Б, належить на праві спільної часткової власності [PERSON] . Згідно Технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду по [ADDRESS] , житловий будинок складається з двох відособлених, з окремими входами, частин (квартир): 1-ша частина складається з 2 житлових кімнат загальною площею 43,4 кв.м., житловою площею 32,8 кв.м.; 2-га частина складається з 2 житлових кімнат загальною площею 46,2 кв.м., житловою площею 34,9 кв.м. На момент реєстрації місця проживання позивачів за адресою: [ADDRESS] , інші співвласники або користувачі за вказаною адресою не були зареєстровані та не проживали. З моменту вселення та реєстрації тобто з 16.02.2002 і по даний час позивачі добросовісно, відкрито та безперервно володіють обома частинами житлового будинку з господарською будівлею - сараєм за адресою [ADDRESS] , слідкують за ним, оплачують комунальні послуги, цей житловий будинок нікому не належить, ніхто не заявляв до них вимог щодо повернення Ѕ частки вказаного нерухомого майна, позивачі продовжують відкрито та безперервно володіти спірним будинком більше десяти років. З моменту реєстрації і по даний час будь-хто з власників 2-ї частини житлового будинку, не з`являвся і власник вказаного нерухомого майна позивачам не відомий. Враховуючи викладене позивачі звернулись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] , позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, розгляд справи проводити за відсутності позивача [PERSON] . Від позивачки [PERSON] надійшла до суду заява від 26.07.2019 про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Представник відповідача - Роменської міської ради Сумської області до суду не з`явився, в заяві від 05.08.2019 просив розглядати справу у відсутності представника відповідача, при винесенні рішення суду покладається на розсуд суду. Відповідач - [PERSON] до залу суду не з`явилася, надала заяву, в якій з вимогами позивачів погоджується та не заперечує проти їх задоволення та просить розглядати справу у її відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані докази, дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, з 16.02.2002 [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та постійно проживають в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору купівлі-продажу від 21.12.1985, посвідченого державним нотаріусом Роменської державної нотаріальної контори Гордієнко І.К. за реєстровим № 5202, Ѕ частка житловому будинку, загальною житловою площею 67,7 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель - сараю Б, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (а.с. 6-7). Згідно Технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду по [ADDRESS] , виготовленого Комунальним підприємством "Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації" станом на 27.03.1997, житловий будинок складається з двох відособлених, з окремими входами, частин (квартир): 1-ша частина складається з 2 житлових кімнат загальною площею 43,4 кв.м., житловою площею 32,8 кв.м.; 2-га частина складається з 2 житлових кімнат загальною площею 46,2 кв.м., житловою площею 34,9 кв.м. (а.с. 12-15). Згідно Довідки квартального комітету №10, 11 Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області від 22.04.2019, вбачається, що з 16.02.2002 року і по даний час [PERSON] та [PERSON] відкрито, безперервно володіють нерухомим майном - всім житловим будинком, загальною житловою площею 67,7 кв.м. та належними до нього надвірними будівлями - сараєм Б, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , несуть витрати по його утриманню та сплачують комунальні платежі (а.с. 16). Власником 1/2 частки житлового будинку, загальною житловою площею 67,7 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель - сараю Б, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Власник іншої Ѕ частки житлового будинку, загальною житловою площею 67,7 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель - сараю Б, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] квартальному комітету невідомий (а.с. 16). Згідно повідомлення суб`єкта оціночної діяльності - Приватного підприємства "Роменекс-Л" № 84/19 від 26.04.2019, ринкова вартість житлового будинку (літ. А-1) загальною площею 131,0 кв.м., житловою площею 67,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , станом на 25.04.2019 складає - 147 700,00 грн. (а.с. 17-19). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , [INFO] , яка проживає в [ADDRESS] в судовому засіданні пояснила, що з позивачами є сусідами, вони проживають в будинку за адресою: [ADDRESS] , утримують його, оплачуються рахунки за комунальні послуги, користуються сараєм. Хто є власником Ѕ частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , свідку невідомо, його ніколи не бачила і не знає. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені обставини, зокрема те, що позивачі добросовісно заволоділи чужим майном та продовжують більше десяти років відкрито, безперервно користуватися житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , суд вважає за можливе визнати за ними право власності за набувальною давністю. За таких підстав, суд приходить до висновку про задоволення позову. Враховуючи вимоги положення ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачами судовий збір при зверненні до суду з даним позовом в розмірі 768,40 гривень, підлягає до стягнення з кожного з відповідачів на користь позивачів. На підставі наведеного, та положень ст.ст.16, 344 Цивільного кодексу України, ст.ст. 11, 13, 81, 206, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved