Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до виконкому Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області з вимогами про визнання прав та обов»язків забудовника житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є дружиною [PERSON] що підтверджує копією свідоцтва про шлюб від 24 липня 1955 року. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина яка складається з житлового будинку [ADDRESS]. Спадкове майно, а саме: житловий будинок А-1, загальною площею 71.0 кв.м. складається з: І-тамбур площею 1,5 кв.м.; 1-1 коридору площею 13.0 кв.м.; 1-2 коридору площею 5,7 кв.м.; 1-3 прихожої площею 8,3 кв.м.; 1-4 кімнати площею 15,2 кв.м.; 1-5 кімнати площею 8,6 кв.м.; 1-6 кухні площею 13,3 кв.м.; 1-7 ванної кімнати площею 5,4 кв.м., -сараю Б-1; сараю В-1; гаражу Г-1; сараю Д-1; літнього душу Г-1; вбиральні Ж-1; погрібу №3; огорожі №1,2; колодязя К-1; бруківки -1. Будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] здійснювалося згідно із законом, але чоловік належним чином не здав вказаний жилий будинок в експлуатацію і не отримав свідоцтва про право власності на будинок та номер. Позивачка вказала, що згідно довідки № 2863 у зв»язку з упорядкуванням нумерацій будинків по [ADDRESS] у червні місяці 1972 року будинок [ADDRESS] отримав [ADDRESS]. Заповіт складений за життя [PERSON] не був. Звернушись до нотаріальної контори, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований в [ADDRESS], оскільки позивач не надав документів підтверджуючих право власності на житловий будинок за померлим. Згідно відповіді КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» право власності за померлим [PERSON] не зареєстроване. Позивач зазначив, що згідно з вимогами ст.1261 ЦК України, вона, як дружина померлого спадкодавця та діти- [PERSON], [PERSON], [PERSON], який [INFO] помер - є спадкоємцем першої черги. Діти спадкодавця заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавали. Отже, інших спадкоємців окрім позивачки-немає. У відповідності до вимог ст.328 ЦКУ України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до вимог ст.1218 ЦК України, зазначила позивачка, до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачка [PERSON] посилається на п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», де зазначено, що якщо будівництво здійснюється згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов»язки як забудовника входять до складу спадщини. З огляду на це позивачка вважає, що даний спір про визнання прав та обов»язків забудовника житлового будинку має бути вирішений лише в судовому порядку, тому вона змушена звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Просить визнати за нею [PERSON] права та обов»язки забудовника житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] з правом здачі житлового будинку та господарських будівель та споруд в експлуатацію та правом отримання свідоцтва про право власності. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити у повному обсязі. Дала суду пояснення аналогічно обставинам викладеним вище. На заочний розгляд справи згодна. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Треті особи по справі [PERSON]. [PERSON] до початку слухання справи також налади письмові заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечують щодо задоволення позовних вимог [PERSON] Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. Згідно копії свідоцтва про шлюб, виданого 24 липня 1955 року вбачається, що [PERSON], [INFO] и [PERSON], [INFO] вступили в брак 24.07.1955 года о чем в книге актов гражданского сотсояния от 24 июля 1955 года призведена запись № 5 (російською мовою) (а.с.7) Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] на а.с.6. Після смерті спадкодавця [PERSON] залишилося спадкове майно яке складається з: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS], що підтверджується копією технічного паспорту на зазначений житловий будинок, що міститься в матеріалах справи. Із повідомлення КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 28.11.2013 року № 2022 вбачається, що житловий будинок загальною площею 71,0 кв.м. житловою площею 23,8 кв.м., господарські будівлі та споруди розташовані за адресою: [ADDRESS], заінвентаризовані за [PERSON]. Право власності не зареєстровано. (а.с.10). З довідки Синельниківського МБТІ Дніпропетровської області від 23.06.2014 року за №1345 вбачається, що рік забудови житлового будинку за адресою [ADDRESS]- є 1982 рік. Згідно копії паспорта громадянина України Серії [NUMBER], виданого 21 травня 1999 року [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 15.02.1982 року (а.с.5). Згідно відповіді від 11.02.2014 року за № 01-16/224 завідувача Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельникова О.Ж. наданої на запит суду, спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON]- не заведена. (а.с.23). Також, з довідки квартальної [PERSON] від 16.06.2014 року вбачається, що за адресою [ADDRESS] проживав постійно разом з [PERSON] її син [PERSON], [INFO], а саме з 07.05.1984 року і по даний час. Відповідно до вимог ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. На виконання вимог Цивільного Кодексу України прийнято спеціальний Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 1 липня 2004 р., яким врегульовано відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості. Правочини щодо нерухомого майна вчиняються, якщо право власності на це майно зареєстровано відповідно до цього Закону, а реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише у разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна (ст. 3), що підтверджує взаємопов'язаність державної реєстрації цих фактів. Державна реєстрація зазначених трьох видів фактів здійснюється за допомогою створюваної державної інформаційної системи - Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обмежень. У п.1 ст. 4 Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 1 липня 2004 року зазначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно. Згідно зі ст..19 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень"підставою для реєстрації права власності на майно є акт прийому нерухомого майна в експлуатацію. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст..1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, в судовому засіданні, та з матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] за життя не встиг оформити реєстрацію права власності на новостворене майно, що не заперечувалось позивачем [PERSON]. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування"від 30.05.2008 року №7 зазначено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Отже, пункт 8 Постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 на яку посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, має застосовуватися лише до спадщини яка відкрилася не раніше 1 січня 2004 року, що зазначено у п.1 даної постанови. Однак, як вбачається із матеріалів справи спадкодавець [PERSON] помер [INFO], тобто, на час коли діяв Цивільний кодексу Української РСР в редакції 1963 року, який не передбачав визнання прав та обов»язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) за заповітом або за законом. Крім того, позивачка в позовній заяві і не вказала, що прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала та була зареєстрована у будинку по [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] до, так і після смерті останнього, що відповідає вимогам ст.549 ЦК України в редакції 1963 року. В листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», п.3.2 зазначено, що громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» належним відповідачем у такому позові має бути лише інший спадкоємець або, за його відсутності, територіальна громада, в межах якої розташовано спадкове майно. З доданих до позовної заяви документів вбачається існування іншого спадкоємця за законом окрім позивача, який фактично прийняв спадщину, а саме сина позивачки- [PERSON] Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання прав та обов»язків забудовника житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами є безпідставними, документально нічим не підтверджені і йдуть всупереч законодавства яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин, крім того судом встановлена наявність іншого спадкоємця.У зв»язку з наявністю іншого спадкоємця, клопотання про заміну неналежного відповідача належним, від позивача суду не надходило. На підставі викладеного та ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1261 ЦК України, п.п.8., Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування"від 30.05.2008 року №7, Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень",

Outcome: dismissed