Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Заявник КЗ "Петриківська центральна районна лікарні" Дніпропетровської області" звернувся 26.12.2014 року до суду і просить надати дозвіл госпіталізувати в примусовому порядку [PERSON] до стаціонарного відділення для дорослих ОКЗ "Протитуберкульозний диспансер м. Дніпродзержинська" на строк три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації, посилаючись на хворобу останнього. В судовому засіданні представник КЗ "Петриківська центральна районна лікарні" Дніпропетровської області" підтримав заяву. Представник прокуратури Петриківського району Дніпропетровської області не заперечував проти задоволення вказаної заяви. Суд, враховуючи, що заінтересована особа за даними протитуберкульозного закладу становить загрозу розповсюдження хвороби, відповідно до ст.285 ЦПК України, вважає розгляд справи проводити у його відсутності. Вивчивши матеріали справи судом встановлено наступне. За даними Комунального закладу "Петриківська центральна районна лікарні" Дніпропетровської області" [PERSON] 1960 року народження, що зареєстрований за адресою [ADDRESS], становить епідемічну загрозу розповсюдження хвороби - туберкульоз. Даний факт підтверджується оглянутою в судовому засіданні амбулаторною карткою [PERSON] та висновком ЛКК №228/2 про необхідність примусової госпіталізації хворого. Згідно даних амбулаторної картки [PERSON] має діагноз, який свідчить про наявність заразної форми туберкульозу. У зв'язку з цим заклад охорони здоров'я вважає, що [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації строком на три місяці. [PERSON] необхідно пройти курс лікування проти туберкульозу, дотримуватися режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, дотримуватися вимог санітарно-гігієнічних і санітарно-противоепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах. Проте, [PERSON] відмовляється від госпіталізації до протитуберкульозного стаціонару. Про свій стан та необхідність проходження курсу лікування в туберкульозному стаціонарі [PERSON] був проінформований. [PERSON] проживає разом з співмешканкою [PERSON] в будинку за адресою [ADDRESS], кухнею та санвузлом користуються разом, а тому немає можливості забезпечити інфекційний контроль. Відомо, що хворий не працевлаштований. Своєю відмовою від проходження лікування [PERSON] створює особливу небезпеку та загрозу для здоров'я оточуючого населення. Відповідно до Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я" туберкульоз віднесено до соціально небезпечних захворювань. Статтею 1 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" визначено, що туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Згідно ч .3 ст.20 цього ж Закону хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3) проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження ж туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. [PERSON] в порушення наведеної норми закону, не виконує зазначені обов'язки ухиляється від лікування небезпечної хвороби, чим ставить в загрозливе становище осіб, що його оточують. Подальша відмова [PERSON]. від проходження лікування може призвести до поширення захворюваності на туберкульоз серед населення, що призводить до порушення права на безпечну санітарно-епідеміологічну ситуацію необмеженого кола осіб. Згідно висновку лікарської-консультативної комісії від 25.12.2014 р. [PERSON] потребує примусової госпіталізації до протитуберкульозного стаціонару. За змістом статей 11, 25 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" передбачає, що особи винні у порушенні законодавства у сфері протидії захворюванню на туберкульоз, несуть відповідальність згідно із законом. У разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, зважаючи на те, [PERSON] в епідеміологічному відношенні є небезпечним для оточуючих, однак в добровільному порядку відмовляється пройти курс лікування від захворювання на туберкульоз, який супроводжується бактеріовиділенням, суд прийшов до переконання, що [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу.

Outcome: approved