Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Південна залізниця», третя особа: [PERSON] міська рада про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею частково: в частині виділення «Південній залізниці» в постійне користування земельну ділянку прибудинкової території будинку № 2-Б по вул. Південнопроектній в м. Харкові. В подальшому позивач уточнив свій позов, зазначивши відповідачем [PERSON] міську раду та третьою особою Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» та просив визнати частково недійсним державний акт на право постійного користування землею 181,0260 га, серія ХР-39-01-001837 від 23 грудня 1998 року в частині виділення державному підприємству «Південна залізниця» в постійне користування земельну ділянку прибудинкової території будинку № 2-Б по вул. Південнопроектній в м. Харкові та витребувати зазначену земельну ділянку із незаконного володіння Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що він зареєстрований та постійно мешкає в [ADDRESS]. В 1998 році керівництво «Південної залізниці» надало в виконавчий комітет [PERSON] міської ради документи про те, що в будинку № 2-Б по вул. Південнопроектній в м. Харкові, який знаходиться на балансі державного підприємства «Південна залізниця», нібито, жильці взагалі не мешкають, зазначений будинок є нежилим та використовується державним підприємством «Південна залізниця» в якості виробничих приміщень. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від25.11.1998 р. №1322 було надано державному підприємству «Південна залізниця»в постійне користування земельну ділянку загальною площею 721,3838 га в м. Харкові для експлуатації залізничних шляхів, виробничих, складських, допоміжних, адміністративних будівель та споруд. При цьому в тексті зазначеного рішення конкретно не викладено, що «Південній залізниці»була виділена ділянка саме прибудинкової території будинку № 2-Б по вул. Південнопроектній в м. Харкові. На підставі вказаного рішення виконкому [PERSON] міської ради від 25.11.1998р. №1322. був оформлений [PERSON] на право постійного користування землею 181,0260 га, серія ХР-39-01-001837 від 23.09.1998р., але в тексті зазначеного Державного [PERSON] конкретно не зазначено, що «Південній залізниці»виділена ділянка саме прибудинкової території будинку № 2-Б по вул. Південнопроектній в м. Харкові в якому він мешкає. [PERSON] міська рада ніколи не приймала рішення про перевід жилого будинку 2-Б по вул. Південнопроектній в м. Харковіз житлового приміщення в нежитлове. Виділення державному підприємству «Південна залізниця»в постійне користування земельну ділянку прибудинкової території будинку № 2-Б по вул. Південнопроектній в м. Харкові, в якому він мешкає, суттєво порушує його житлові права та законні інтереси. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в судовому засіданні позов не визнав та просив в позові відмовити, посилаючись на його необгрунтованість. Суд вважає, що неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом питання по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ст.. 214 ЦПК України, судом було досліджено чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до наданих сторонами доказів судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від25.11.1998 р. №1322 було надано державному підприємству «Південна залізниця» у постійне користування земельну ділянку в м. Харкові для експлуатації залізничних шляхів, виробничих, складських, допоміжних, адміністративних будівель та споруд. На підставі вказаного рішення виконкому [PERSON] міської ради від 25.11.1998р. №1322 був оформлений [PERSON] на право постійного користування землею, площею 181,0260 га серія ХР-39-01-001837 від 23.09.1998р. На даній земельній ділянці знаходиться нежитлова будівля, яка відповідно до інвентарної картки обліку основних засобів №-011034 від 07.02.1977 року, є слюсарною майстернею 1911 року забудови, в якій не передбачена наявність житлового приміщення. Частину будівлі займає [PERSON], згідно ордеру виданого в 1958 р. його матері [PERSON] ([PERSON]Є.), яка померла в 2002 р. Відповідно до наданого позивачем суду технічного паспорту, який було виготовлено в 2012 р., в результаті самовільної забудови, загальна площа займаної [PERSON] квартири складає 163,8 кв.м. Таким чином, на земельній ділянці, яка була надана залізниці в постійне користування до частини будівлі, яку займає [PERSON], згідно ордеру виданого в 1958 р. його матері [PERSON] ([PERSON]Є.), яка померла в 2002 р. було здійснено самовільну прибудову та огорожу навколо неї. Позивач не надав суду доказів тому, що він має правовстановлюючий документ на займане ним приміщення, або, що він уклав договір найму зазначеного житлового приміщення, здійснює плату за проживання та комунальні послуги чи на його імя відкрито особистий рахунок. Предметом позову по даній справі є часткове визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею площею 181,0260 гектарів , серія ХР-39-01-001837 в частині виділення Південній залізниці в постійне користування земельної ділянки прибудинкової території №2-Б по вул. Південнопроектній м. Харкова. Відповідно до ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право постійного користування Південної залізниці на земельну ділянку - прибудинкову територію №2-Б по вул. Південнопроектній м. Харкова - згідно державного акту на право постійного користування землею площею 181,0260 гектарів, серія ХР-39-01-001837 не посвідчувалося, оскільки її межі як земельної ділянки не визначені згідно плану зовнішніх меж землекористування (вкладиш №1, №2) до зазначеного державного акту. Але, при цьому, земельна ділянка, яка знаходиться в користуванні Південної залізниці згідно державного акту, фактично, охоплює собою земну поверхню, на якій розташовані будівлі за адресою м. Харків, вул. Південнопроектна, №2-Б. [PERSON] акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 181,0260 гектарів, серія ХР-39-01-001837, був виданий Південній залізниці у відповідності до вимог ст. 23 Земельного кодексу України (в редакції на дату видачі державного акту 23.12.1998) та посвідчив право постійного користування Південної залізниці на земельну ділянку в межах згідно з планом землекористування (вкладиш №1 до державного акту). Підставою для видання зазначеного державного акту було рішення Виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів від 25.11.1998 №1322., прийняте у відповідності до ст. 19 Земельного кодексу України (в редакції на дату прийняття рішення). Суд зазначає, що визнання протиправним рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 22.11.1998 №1322 та часткове його скасування вже було предметом судового розгляду за позовом [PERSON] та [PERSON] до Виконавчого комітету [PERSON] міської ради (справа №638/7087/13-а). Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.08.2014р. по справі №638/7087/13-а рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 25.11.1998 року № 1322 "Про надання "Південній залізниці" у користування земельних ділянок", було визнано частково недійсним та частково скасовано [PERSON] акт про право постійного користування №ХР 39-01001837 від 23.12.1998 року. Разом з тим, Постановою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2014 р. постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.08.2014р. по справі № 638/7087/13-а в частині визнання протиправним рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 25.11.1998 року № 1322 "Про надання "Південній залізниці" у користування земельних ділянок", частково недійсним та часткового скасування Державного акту про право постійного користування №ХР 39-01001837 від 23.12.1998 року було скасовано. Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду прийняла нову постанову, якою у задоволенні позову [PERSON], [PERSON] в частині визнання протиправним рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 25.11.1998 року № 1322 "Про надання "Південній залізниці" у користування земельних ділянок" в частині виділення земельної ділянки під будівлю літер "А-1" для відокремленого підрозділу «Основ'янське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» СТГО «Південна залізниця», яке розташоване за адресою вул. Південнопроектна №2-6 в м. Харкові (вул. Старовугільний склад №16 в м. Харкові) - відмовила. Провадження у справі в частині вимог про визнання частково недійсним та частково скасування Державного акту про право постійного користування № ХР 39-01 001837 від 23.12.1998 року в частині виділення СТГО «Південна залізниця» в постійне користування земельної ділянки під будівлю літер «А-1» для відокремленого підрозділу «Основ'янське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» СТГО «Південна залізниця», яке розташоване за адресою вул.Південнопроектна №2-6 в м. Харкові ( вул..Старовугільний склад №16 в м. Харкові) - закрила. Крім того, 4 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, розглядаючи справу за позовом державного підприємства «Південна залізниця» до [PERSON], треті особи: [PERSON] міська рада, [PERSON], інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення самочинного будівництва за касаційною скаргою державного підприємства «Південна залізниця» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2015 року, встановила, що 24 червня 1958 року [PERSON] та [PERSON] було видано ордер на зайняття жилого приміщення, а саме квартири площею 18 кв.м у будинку № 16 по вул. ст. Основа. [PERSON] померла у 2002 році. На балансі відокремленого підрозділу «Основ'янське будівельно- монтажне експлуатаційне управління» державного підприємства «Південна залізниця» знаходиться частина нежитлової будівлі (майстерня водопостачання) за адресою: м. Харків, вул. Південнопроектна, 2-б, що підтверджується копією технічного паспорту та свідоцтва про право власності від 14 серпня 2008 року № 1704, в якому квартира площею 18 кв.м не зазначена. Зазначена майстерня водопостачання розташована на землях, які надані залізниці в постійне користування згідно державного акту на право постійного користування землею від 23 грудня 1998 року. 24 листопада 2009 року [PERSON] звернувся з заявою до начальника Основянського будівельно - монтажного експлуатаційного управління про реєстрацію його за адресою: м. Харків, вул. Південнопроектна, 2-б, у звязку зі зміною поштової адреси. На підставі вищевказаного звернення виконавчим комітетом Червонозаводської районної у місті Харкові ради було прийнято рішення від 2 лютого 2010 року №31, яким скасовано п.1.1 рішення від 6 листопада 2007 року № 744 щодо присвоєння поштової адреси майстерні водопостачання. 1 грудня 2009 року ДП «Південна залізниця» було проведено обстеження цього об'єкту за адресою: м. Харків, вул. Південнопроектна, 2-б та виявлено самовільно збудовану двоповерхову прибудову поряд з залізничною колією. Споруда прибудована до майстерень водопостачання, про що було складено акт. 11 лютого 2010 року [PERSON] звернувся до позивача з заявою про приватизацію кімнати площею 18 кв.м, однак йому було відмовлено через відсутність документів, які б підтверджували його проживання в даному приміщенні, особистий рахунок не відкритий, в картці бухгалтерського обліку наявність житлового приміщення не зазначена, договору найму житлового приміщення не укладено. Як убачається з довідки Комунального підприємства «[PERSON] міське бюро технічної інвентаризації» від 17 грудня 2010 року квартира № З по вул. Старовугільний склад, 16 (вул. Південнопроектна, 2-б) у м. Харкові в бюро не заінвентаризована та по праву власності не зареєстрована. Згідно довідки з сектору архівів ДП «Південна залізниця» від 23 грудня 2009 року рішення про виділення земельної ділянки під забудову, актів вводу в експлуатацію щодо будівель які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Південнопроектна, 2-б (вул. Старовугільний склад, 16) не значиться. У технічному паспорті на будинок А-1 по вул. Південнопроектній, 2-б у м. Харкові зазначено, що приміщення № 1-12 є самовільними прибудовами. Відповідно до ч. З ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності зі ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом приймають рішення, яке є обовязковими до виконання на відповідній території. Як передбачено ст. 10 Земельного Кодексу України (в редакції чинній на момент ухвалення рішення - 25.11.98) до відання місцевих рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування. Статтею 19 ЗК України визначено, що міська рада народних депутатів надає земельні ділянки (крім ріллі, земельних ділянок занятих багаторічними насадженнями) для будь-яких потреб у межах міста. До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, як це передбачено ст. ЗЗ Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, що діяла на момент ухвалення рішення- 25.11.98) належало власні (самоврядні) повноваження - надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад. Надання земельних ділянок відповідно до ст. 19 ЗК України здійснювалося за проектами відведення цих ділянок. Підприємство, установа, організація та громадяни заінтересовані в одержанні земельних ділянок зверталися з відповідним клопотанням до місцевої Ради народних депутатів, яка має право надавати земельні ділянки. Згідно з ч. З ст. З Земельного Кодексу України повноваження щодо передачі , надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідним органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування. Підставою для ухвалення рішення виконавчого комітету про виділення земельної ділянки стало клопотання Південної залізниці від 15.09.98 р. №33/1-126, свідоцтво про державну реєстрацію від 27.2.1998 р., матеріалів інвентаризації земельних ділянок, позитивні висновки управління соціально-економічного розвитку, планування, обліку та управління містобудування та архітектури. З урахуванням наданих документів та вимог чинного законодавства п.1 рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 25.11.98 № 1322 Південній залізниці надано у постійне користування земельні ділянки загальною площею 721,88 га у м. Харкові для експлуатації залізничних колій, виробничих, складських, допоміжних, адміністративних будівель та споруд. Статтею ЗЗ Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить делеговані повноваження: погодження проектів землеустрою, реєстрація права користування землею договорів на оренду землі, видачу документів, що посвідчують право власності і право користування землею. В межах наданих повноважень п. З зазначеного рішення зобовязано управління земельних ресурсів оформити та видати Південній залізниці державний акт на право постійного користування землею. Враховуючи наведене рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради №1322 ухвалено на законних підставах та в межах наданих законодавством повноважень. Відповідно до ст. 1 Закону України Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку. Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства Про затвердження правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій від 17.05.05 р.№ 76 прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку. Відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України Про затвердження, Методичних рекомендацій щодо визначення прибудинкових територій багатоквартирних будинків 29.12.11 № 389 прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, що визначена на підставі відповідної містобудівельної та землевпорядкувальної документації в межах відповідної земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі і споруди, та яка необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку і забезпечення житлових, соціальних побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендаторів) квартир, також нежитлових приміщень, розташованому в багатоквартирному будинку. Дані законодавчі акти та нормативні положення свідчать про те, що тільки багатоквартирний житловий будинок передбачає наявність прибудинкової території для його обслуговування. Разом з тим, земельна ділянка по вул. Південнопроектна 2-б (вул. Старовугільний склад, 16) відповідно до вимог ст. 42 Земельного Кодексу України не має статусу земельної ділянки багатоквартирного будинку, не була призначена для обслуговування багатоквартирного будинку, а тому не була визначена, як така, актом на право власності або користування. При розгляді апеляційної скарги Південної залізниці на постанову Дзержинського районного суду від 19.08.2014 р. за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету [PERSON] міської ради, 3-я особа «Південна залізниця» про визнання незаконним рішення колегія судів [PERSON] апеляційного адміністративного суду по справі № 63 8/7087/13-а в мотивувальній частині зазначила, що вважає рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 25.11.98 р. №1322 прийнятим правомірно, в межах наданих повноважень та у спосіб встановлений законом. Вищезазначене свідчить про те, що Виконавчий комітет [PERSON] міської раді діяв на підставі та в межах наданих йому повноважень та у спосіб передбаченний діючим законодавством України при винесенні рішення про надання в постійне користування Південній залізниці земельної ділянки та оформленні Державного [PERSON] на право постійного користування. Позивачем у своєму позові не зазначено жодної правової норми України, яку порушив би виконавчий комітет [PERSON] міської ради при прийнятті рішення, та не надано жодних доказів того, що діями відповідача порушено його майнові або немайнові права. Таким чином, всупереч вимогам ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України позивач не надав жодних доказів в обґрунтування своїх доводів про наявність підстав для скасування спірного державного акту. Виходячи з наведених обставин, які підтверджуються наданими документами, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed