Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 29955 грн. 06 коп. за кредитним договором № б/н від 15.11.2011 року, в зв'язку з невиконанням зобов'язань, про стягнення судових витрат у розмірі 1762 гривень. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.11.2011 відповідач у ПАТ КБ "Приват банк"( на даний час АТ КБ "Приват банк")отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір, про що свідчить її підпис у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, надав можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, зобов'язання щодо своєчасного внесення вказаних у Договорі платежів відповідачем порушені, внаслідок чого станом на 30.05.2018 виникла заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 29955 грн. 06 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином. Рекомендовані листи на її ім'я повертаються на адресу суду не врученими. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач до суду та учасникам справи відзив не надіслав. Ухвалою суду від 26.09.2018 в порядку ч.1 ст.281 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Як вбачається з довідки УДМС України в Чернігівській області від 19.06.2018 [PERSON] змінила прізвище 23.08.2017 на «[PERSON]» ( а.с. 36). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Частиною першою статті 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Із змісту ст. ст. 1054, 1055 ЦК України слідує, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку, відповідно до ст. ст. 549 - 552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що 15.11.2011 між ПАТ КБ "Приват банк"( на даний час АТ КБ "Приват банк") та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Форма договору складається із заяви позичальника від 15.11.2011, довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка універсальна», умов та правил надання банківських послуг (а.с. 9, 10-25). Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Договір укладено у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами Банку та особисто відповідачем, зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі статті 629 ЦК України ці договори є обов'язковим для виконання. На день укладання договору та подання заяви про отримання кредиту, відповідач погоджувався з усіма його умовами та вчиняв дії передбачені договором, що підтверджується не тільки його підписом на документах, але й отриманням платіжної картки, періодичною сплатою коштів в рахунок погашення кредиту. Відповідач взяті на себе обов'язки за цим договором - забезпечення своєчасного погашення кредиту, сплату нарахованих відсотків та комісії порушив. Як вбачається із розрахунку заборгованості позивача станом на 30.05.2018, погашення кредиту здійснювалось із порушенням встановлених кредитним договором умов, кредит погашався не в повному обсязі, внаслідок чого відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 29955 грн. 06 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 1604 грн. 81 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 737 грн. 46 коп.; заборгованості за пенею в сумі 25710 грн. 17 коп.; а також штрафи в сумі 1902 грн. 62 коп.(а.с.5-8 ). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором. Разом з тим, відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 у справі № 6-2003цс15. Таким чином, у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача пені в сумі 25710 грн. 17 коп. слід відмовити. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором б/н від 15.11.2011 в сумі 4244 грн. 89 коп., з них: заборгованості за кредитом сумі 1604 грн.81 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 737 грн. 46 коп.; а також штрафи в сумі 1902 грн. 62 коп. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог ((4244 грн. 89 коп./ 29955 грн. 06 коп.) х 1762 =249 грн. 69 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial