Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON], який також є законним представником та діє в інтересах відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], у якій, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд: 1)звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру загальною площею 45,3 кв.м. та житловою площею 27,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON], на користь ПАТ «Альфа-Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 800002858 від 21.12.2007 року, яка станом на 14.01.2014 складає 9 058 496,21 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 383 240,34 грн.; заборгованість по відсоткам - 338 695,11 грн.; нарахована пеня - 8 336 560,76 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності; 2)Виселити відповідачів із зазначеної квартири; 3)Стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 21 грудня 2007 рок між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] булоукладено кредитний договір № 800002858, за умовами якого позичальникові було надано кредит у сумі 25000,00 доларів США. 21 грудня 2007 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між кредитором та [PERSON] і [PERSON] було укладено іпотечний договір № 800002858-И, відповідно до умов якого позичальник [PERSON] та його мати [PERSON] передали банку в іпотеку належне їм нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 45,3 кв.м. та житловою площею 27,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Заставна вартість предмету іпотеки визначена у 273 441,00 гривень. 20.03.2011 року [PERSON] померла, але [PERSON] спадкове майно після її смерті прийняв по факту спільного проживання та реєстрації з померлою на момент її смерті, але свідоцтво про право на спадщину не отримував. Позичальник свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував в результаті чого станом на 14.01.2015 р. має прострочену заборгованість, а саме: за кредитом - 24 299,95 дол. США, що за курсом НБУ на 14.01.2015 року складає - 383 240,34 грн., за відсотками - 21 475,49 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку складає - 338 695,11 грн. У звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору банком було нараховано неустойку. Станом на 14.01.2015 розмір неустойки становить: пеня - 528 592,60 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 8 336 560,76 грн. Для позасудового врегулювання відносин які склалися в звязку з невиконанням зобовязань по кредитному договору відповідачам було направлено вимогу про усунення порушень, але станом на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Після відкриття виконавчого провадження стало відомо, що в квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстровані мешканці, включаючи неповнолітніх дітей. Згідно довідки про реєстрацію та склад сімї № 302 від 11.02.2014 в квартирі № 350, що знаходиться за адресою: місто Дніпропетровськ, вул. Донецьке шосе, буд. 123, зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5 забороняється передавати на прилюдні торги обєкти нерухомості з зареєстрованими неповнолітніми особами. Таким чином, подальша реєстрація [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в квартирі, що є предметом іпотеки, унеможливлює її реалізацію, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси іпотекодержателя. ПАТ «Альфа-Банк» надіслав відповідачам письмову вимогу іпотекодержателя про добровільне виселення з житлового приміщення від 10.04.2014 року № 29845-34, але станом на день подачі позову до суду таку вимогу відповідачі залишили без задоволення. Враховуючи те що заборгованість за кредитним договором досі залишається невиплаченою, письмова вимога іпотекодержателя про добровільне виселення з займаної житлової площі залишилась поза увагою мешканців, право користування спірною квартирою в неповнолітніх виникло після укладення договору іпотеки, у банку є законне право вимагати через суд примусового виселення відповідачів з квартири, що є предметом іпотеки. В судовому засіданні представник ПАТ «Альфа-Банк» позовні вимоги підтримав та просив задовольнити пред'явлену позовну заяву у повному обсязі. В обґрунтування вимог посилався на викладені в уточненій позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON], який є в силу Закону також і законним представником неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також його представник, проти позову заперечували і посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях у його задоволенні просили відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, але повідомлявся належним чином про місце та час судового розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, 21 грудня 2007 рок між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та позичальником [PERSON] булоукладено кредитний договір № 800002858,за умовами якого [PERSON] отримав кредитні кошти від банку в розмірі 25000,00 доларів США. В судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що кошти він отримав від банку та використав їх вклавши у будівництво разом із партнерами. 21 грудня 2007 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] і [PERSON] (матір'ю позичальника) було укладено іпотечний договір № 800002858-И, відповідно до умов якого позичальник [PERSON] та його мати [PERSON] передали банку в іпотеку належне їм нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 45,3 кв.м. та житловою площею 27,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.03.2002 року. Іпотечний договір було посвідчено нотаріально. Заставну вартість предмету іпотеки сторони договору погодили на рівні 273441,00 гривень. [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором № 800002858 від 21.12.2007 року щодо повернення кредиту, сплати процентів, та інших обумовлених договором платежів, належним чином не виконував в результаті чого станом на 14.01.2015 р. утворилася прострочена заборгованість, а саме: за кредитом - 24 299,95 дол. США, що за курсом НБУ на 14.01.2015 року складає 383 240,34 грн.; за відсотками - 21 475,49 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 338 695,11 грн.; пеня - 528592,60 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 8 336 560,76 грн. Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком. 20 березня 2011 року [PERSON] померла та після її смерті відкрилася спадщина на ? частку спірної квартири. Після її смерті [PERSON] залишився спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], будучи зареєстрованим та постійно проживаючи у спірній квартирі, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Доказів того, що позичальник заявив про відмову від спадщини після смерті матері в судове засідання надано не було. На адресу відповідачів 10.04.2014 року рекомендованими листами були надіслані письмові вимоги та відповідачі були попереджені, що у разі невиконання зобов'язання ПАТ «Альфа-Банк» звертатиме стягнення на предмет іпотеки. Також було адресовано відповідачам вимоги щодо добровільного звільнення приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира є предметом іпотеки, виступає як забезпечення зобов'язання позичальника за кредитом, наданим ПАТ «Альфа-Банк» в іноземній валюті - доларах США. У даній квартирі зареєстровано місце постійного проживання відповідачів. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Стаття 39 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки: шляхом проведення публічних торгів; або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" одночасно з рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" та ст. 109 ЖК - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. В п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 грудня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин" роз'яснено, що невиконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення ч.3 ст. 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Також відповідно до ч.2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" одночасно з рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. При цьому, відповідно до положень ст. 40 Закону України "Про іпотеку", яка регулює порядок виселення при позасудовій процедурі звернення стягнення (відповідно до ст. 33 вказаного Закону, це звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя) та порядок виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки з задоволеними вимогами про виселення, встановлено: перед примусовим виконанням рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки з виселенням (ч.2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку") іпотекодержатель за 30 днів направляє вимогу про добровільне звільнення житла, і тільки якщо такого звільнення приміщення не відбулось, звертається до органів ДВС за примусовим виселенням. Відповідно до ст. 109 ЖК виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. З урахуванням зазначених вище вимог діючого законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково. В рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Альфа-Банк» за договором № 800002858 від 21.12.2007 року, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 800002858-И від 21.12.2007 року квартиру загальною площею 45,3 кв.м. та житловою площею 27,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON], шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації не нижче за звичайну ринкову ціну на цей вид майна. Разом із тим, 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Відповідно до п.1 ч.1 цього Закону, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника чи майнового поручителя, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не встановлено, що іпотека припиняється, а лише встановлено заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна. Виходячи із ст. 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Чинність вказаного Закону на час ухвалення рішення є підставою, у разі задоволення позову за наявності для цього підстав, для визначення порядку його виконання, зокрема вказівка на те, що рішення не підлягає примусовому виконанню на період чинності вказаного Закону. У звязку з цим, є необхідним визначити, що відповідно до вимог ст. 217 ЦПК, рішення суду в частині звернення стягнення на квартиру не підлягає примусовому виконанню на період чинності Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". За встановлених обставин не підлягають задоволенню позовні вимоги у частині виселення позичальника та членів його родини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача [PERSON]

Outcome: partial