Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Позов мотивовано тим, що внаслідок ухилення від сплати аліментів на утримання сина у відповідача, станом на 01.08.2020, виникла заборгованість у розмірі 64710,85 грн . За таких обставин, з урахуванням періоду заборгованості з вересня 2018 по липень 2020, її розміру, позивачем, з посиланням на ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, обраховано неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 211206,33 грн. З урахуванням максимального розміру неустойки, визначеному в ч. 1 ст. 196 СК України, позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 64710,85 грн. Ухвалою суду від 12.08.2020 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. 31.08.2020 до суду надійшло клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позовна заява подана не позивачем, за подання даної позовної заяви не було сплачено судовий збір, а вказаний у позовній заяві контактний номер телефону належить іншій особі. 02.09.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву узагальнені доводи якого зводяться до того, що відповідач безробітний, доходів не має, перебуває на утриманні батька, стан здоров`я позбавляє його можливості працевлаштуватися, а тому він просить відмовити в задоволенні позову. 11.09.2020 до суду надійшло клопотання відповідача про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, на час хвороби учасника справи. 11.09.2020 до суду надійшла відповідь на відзив узагальнені доводи якої зводяться до того, що відповідач не надав доказів на підтвердження викладених у відзиві на позовну заяву доводів щодо неможливості сплачувати аліменти, а тому позивач просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 15.09.2020 в задоволенні клопотань відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, а також про зупинення провадження у справі - відмовлено повністю. Розгляд справи відкладено. 13.11.2020 до суду надійшло клопотання відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (vkz.court.ua). Ухвалою суду від 13.11.2020 задоволено клопотання відповідача та надано відповідачу можливість приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, а саме системи "EasyCon" (vkz.court.ua). Позивач в судове засідання не з`явилася, відповідно до наявного в позовній заяві клопотання просить проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, зазначив, що в березні-квітні 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні. Тривалий час лікується та не може працевлаштуватися. Не отримує дохід та знаходиться на утриманні свого батька, який є пенсіонером. З позовом про зменшення розміру стягуваних аліментів не звертався. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що також визнається сторонами, позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] на утримання якого з відповідача на користь позивача, за рішенням суду, стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 06.09.2018 до досягнення дитиною повноліття. Виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина перебуває на виконанні Хотинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с. 5, 9, 109-113). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, а також довідки про наявність заборгованості (копії на а.с. 6, 8) встановлено, що станом на 01.07.2020 у відповідача за період з 06.09.2018 по 01.07.2020 наявна заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 61710,85 грн. З відповідної медичної документації (а.с. 70-88, 93-95, 123) встановлено, що відповідач хворіє, перебуває на "Д" обліку. Відповідно до довідки Біловецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області № 245 від 26.08.20202 (копія на а.с. 89, оригінал на а.с. 120) встановлено, що до складу сім`ї відповідача входить його батько [PERSON] , 1951 р.н., який є пенсіонером (копія на а.с. 96). З довідок Хотинської районної філілї Чернівецького обласного центру зайнятості № 1533 від 19.08.2020, № 1538 від 20.08.2020 (копії на а.с. 90-92, оригінали на а.с. 121-122), а також копії трудової книжки (а.с. 101-106) встановлено, що з 09.08.2018 до 05.06.2019, а також з 22.04.2020 по дату видачі довідки відповідач знаходиться на обліку як безробітний, однак з 22.04.2020 доходу не отримує. Дохід за період з 02.08.2018 по 05.06.2019 становить 26803,89 грн, з яких утримані аліменти в лютому 2019 - 1011,04 грн, в березні 2019 - 1334,67 грн, квітні 2019 -1293,75 грн, в травні 2019 - 218,69 грн. Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України). Згідно ч. ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Як встановлено судом відповідач допустив прострочення щодо сплати аліментів за період з вересня 2018 року по липень 2020 року, а тому позивач має право на стягнення пені відповідно до частини першої статті 196 СК України. Згідно розрахунку суми неустойки за прострочення сплати аліментів, наданого позивачем, який розрахований у відповідності до положень ст. 196 СК України та приймається судом, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 06 вересня 2018 до 01 липня 2020 складає 211 206,33 грн (а.с. 2-3). Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч. 2 ст. 196 СК України). Оцінюючи причини по яким утворилася вказана заборгованість, наявність у цьому вини відповідача судом встановлено наступне. Обгрунтовуючи відзив на позовну заяву відповідач зазначив, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання сина, оскільки перебуває на обліку як безробітний, доходів не отримує, перебуває на утриманні батька, а стан здоров`я позбавляє його можливості працевлаштуватися. Відповідно до довідок Хотинської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості № 1533 від 19.08.2020, № 1538 від 20.08.2020 (копії на а.с. 90-92), а також копії трудової книжки (а.с. 101-106), з 09.08.2018 до 05.06.2019, а також з 22.04.2020 по липень 2020 відповідач знаходиться на обліку як безробітний, однак з 22.04.2020 по липень 2020 доходу не отримує, а з доходу отриманого відповідачем з 02.08.2018 по 05.06.2019 аліменти були сплачені в розмірі 3858,15 грн. Таким чином відповідачем доведено, що перебуваючи на обліку як безробітний, він в період з 02.08.2018 по 05.06.2019, отримував незначний дохід, з якого було відраховано аліменти, а з 22.04.2020 по липень 2020 доходу не отримував. Проте, поважність причин несплати аліментів в період з 05.06.2019 по 22.04.2020 відповідачем не доведено. Так, копія трудової книжки відповідача виготовлена не в повному обсязі, а тому доводи відповідача про те, що він не був працевлаштований в період з 05.06.2019 по 22.04.2020 не знайшли свого підтвердження (а.с. 101-106). З наданої відповідачем медичної документації (копії на а.с. 70-88, 93-95) встановлено, що відповідач тривалий час хворіє, однак докази на підтвердження наявності у відповідача будь-яких протипоказань для працевлаштування відсутні. Відповідно до довідки Біловецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області № 245 від 26.08.2020 (копія на а.с. 89) встановлено, що до складу сім`ї відповідача входить його батько [PERSON] , 1951 р.н., проте не доведено, що відповідач знаходиться на утриманні батька. Таким чином доводи відповідача про відсутність його вини у виникненні заборгованості з аліментів є необґрунтованими, оскільки останній знав, що рішенням суду з нього стягнуто аліменти на дитину, відповідач будучи обізнаним про стан його здоров`я та майновий стан не звертався до суду з позовом про зменшення розміру стягуваних аліментів, право на яке визначено в ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України. При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання, а згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Згідно з прецендентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»). Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на дитину, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько дитини несе не лише з рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. Такий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 12.09.2018 у справі № 522/26181/15-ц (провадження № 61-17843 св 18), які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягають врахуванню. При цьому суд приймає до уваги те, що позивач відповідно до довідки (а.с. 130) має інвалідність ІІІ групи. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статей 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, враховуючи встановлені обставини справи, стан здоров`я сторін, обов`язок відповідача виконувати рішення суду про стягнення з нього аліментів, відсутність поважних причин по яким аліменти не сплачувалися в період з червня 2019 по квітень 2020 року, з урахуванням ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, підтвердженого станом на 01.07.2020 розміру заборгованості зі сплати аліментів в сумі 61710,85 грн., з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) в розмірі 61710 грн. Доводи позивача про те, що станом на 01.08.2020 заборгованість по сплаті аліментів становить 64710,85 грн не підтверджені документально. Відповідно позов підлягає частковому задоволенню. При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 180, 181, 196 СК України,

Outcome: partial