Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до Валявської сільської ради Городищенського району Черкаської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, а [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до Валявської сільської ради Городищенського району Черкаської області, [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач [PERSON] посилається на те, що [INFO] в с.Валява, Городищенського району Черкаської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області від 12 травня 2017 року серії [NUMBER] , актовий запис №12. [PERSON] приходилася їй рідною матір`ю, про що зазначено у свідоцтві про народження № [NUMBER] . 11 квітня 1970 року вона уклала шлюб із [PERSON] і змінила прізвище з дівочого [PERSON] на [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 1,6204га кадастровий номер 7120381000:02:001:1092 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована в с.Валява Городищенського району Черкаської області. Вказана земельна ділянка належала матері на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №159579, виданого на підставі Розпорядження Городищенської Районної Державної Адміністрації від 29 травня 2006 року №290. Також до складу спадщини увійшла земельна ділянка площею 1,5207 га кадастровий номер 7120381000:02:001:1093 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в с.Валява Городищенського району Черкаської області яка належала [PERSON] , на підставі Державного Акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №159580, виданого на підставі Розпорядження Городищенської Районної Державної Адміністрації від 29 травня 2006 року №290. Для того щоб оформити право власності на спадкове майно, вона 18 жовтня 2017 року звернулася до державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері на земельні ділянки в с.Валява Городищенського району Черкаської області. Нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки померлої. Оригінали Державних Актів на право власності на земельні ділянки серії ЯБ №159579 та серії ЯБ №159580 були втрачені, про що розміщені оголошення в газеті «Вісник Городищини» №44 від 03 листопада 2017 року. За таких обставин позбавлена можливості оформити спадкові права і прийняла рішення звернутися до суду. Відповідач [PERSON] подав зустрічний позов який обґрунтовує тим, що на підставі ст.193 ЦПК України, має право подати такий, остільки 30 березня 2017 року його баба [PERSON] склала заповіт на його користь і все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповідала на нього, як свого внука. Заповіт був посвідчений секретарем виконкому Валявської сільської ради Гаркуша Л.І .. [INFO] [PERSON] померла. Задовго до її смерті, десь в середині листопада 2016 року, баба геть злягла та вже не могла себе самостійно обхожувати і його мати [PERSON] перебралася жити до неї. На початку грудня 2016 року, щоб полегшити участь матері у догляді за бабою, він теж почав проживати разом з ними та виконувати домашню роботу: пиляв, рубав, складав дрова, топив хату, доглядав за домоволодінням, купував ліки. Після смерті баби продовжував проживати у її будинку ще на протязі місяця, при цьому реєстрацію місця проживання не змінював. Метою його звернення до суду є встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку, остільки згідно правових норм недотримання заявником вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» щодо реєстрації за місцем проживання не свідчить про те, що він не проживав зі спадкодавцем. 27 листопада 2018 року ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження. 27 листопада 2018 року ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області до участі у справі залучено в якості співвідповідача за первісним позовом [PERSON] .. 14 березня 2019 року позивач [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, за змістом якої вказує про визнання саме за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері права власності на: земельну ділянку площею 1,6204 га кадастровий номер 7120381000:02:001:1092 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в с.Валява Городищенського району Черкаської області, яка належала померлій на підставі Державного Акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №159579 та земельну ділянку площею 1,5207 га кадастровий номер 7120381000:02:001:1093 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в с.Валява Городищенського району Черкаської області, яка належала померлій на підставі Державного Акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №159580. У судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] первісний позов підтримали, звертали увагу суду, що на час судового розгляду справи спадщина після померлої матері продовжується залишатися не прийнятою, та просили відмовити у задоволенні зустрічного позову повністю як безпідставного. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов [PERSON] не визнали, мотивуючи не належним виконанням позивачкою свого обов`язку по догляду за матір`ю, не бажанням допомагати їй за життя та врахування волі померлої зафіксованої у заповіті від 30 березня 2017 року, яким все належне їй майно вона заповідала внукові [PERSON] , який проживав разом із нею на час смерті та виконував всю роботу по веденню домашнього господарства. Відповідач за первісним і зустрічним позовами Валявська сільська рада Городищенського району Черкаської області до участі у розгляді справи, будучи належно інформована про день, час та місце проведення судового засідання не прибула, надіслано листи про слухання у відсутності представника, при цьому 03 лютого 2020 року представник Кулик Н.В. у судовому засіданні за викликом суду, пояснила, що позов [PERSON] слід задоволити, щоб не порушувати її прав як спадкоємця першої черги за законом, а щодо зустрічного позову, то сільська рада не володіє в достатньому обсязі інформацією про проживання внука і баби спільно, тому при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду Відповідач-позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але попередньо взяв участь у засіданні 09 грудня 2019 року та надав пояснення про те, що позов [PERSON] не вважає обгрунтованим, остільки є спадкоємцем за заповітом, який доглянув бабу [PERSON] до смерті, але спадщини не прийняв без поважних на те причин в силу життєвих ситуацій та просив задоволити поданий ним зустрічний позов, щоб тітка [PERSON] не заперечувала факту проживання з бабою. Суд, розглянувши позовні заяви позивача і відповідача в межах заявлених позовних вимог, вислухавши доводи сторін, їх представників, належне повідомлення відповідача Валявську сільську раду, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які посвідчили суду, що догляд померлої [PERSON] здійснювали дочки [PERSON] і [PERSON] з внуком [PERSON] і представником соціальної служби шляхом систематичного провідування, виконання домашньої роботи, надання допомоги у лікуванні, і при цьому не змінювали місця свого проживання для спільного проживання з померлою та допомога доньки [PERSON] по відношенню до матері переважала, дослідивши й оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає до задоволення, а у задоволенні позовної заяви [PERSON] слід відмовити, остільки сторона за первісним позовом довела свої позовні вимоги у конкретно визначеному обсязі, чого не зробив позивач за зустрічним позовом в повному обсязі, що є їх обов`язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.12 ЦПК України, з врахуванням того, що судом було створено всі умови для змагального процесу та роз`яснено сторонам і їх представникам, всі права, обов`язки, які передбачені цивільно-процесуальним законодавством держави. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та враховуючи положення цивільно-процесуального законодавства позивач повинен довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свою матеріально-правову вимогу, а суд повинен з`ясувати обставини, які пов`язані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини - ст. 265ЦПК України. При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову. Позивачі за первісним і зустрічним позовами повинні зазначити і довести підставу позову, тобто обставини, з якими вони, як з юридичними фактами, пов`язують свою матеріально-правову вимогу. Предметом вимоги позивачів за первісним і зустрічним позовами у справі, є спадкове право з видом спадкування за заповітом і за законом. В обґрунтування заявлених позовних вимог сторони посилалися виключно на норми Цивільного Кодексу України. На думку суду, правові відносини, які склалися між сторонам за обома позовними заявами, дійсно підпадають під вид цивільно-правових відносин - спадкове право. Як встановлено судом, із наданих до суду доказів та підтверджено, доказами дослідженими при розгляді цивільної справи: [INFO] в с.Валява, Городищенського району Черкаської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області від 12 травня 2017 року серії [NUMBER] , актовий запис №12(а.с.4). Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] і [PERSON] (а.с.5,167). 11 квітня 1970 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] і змінила прізвище з дівочого [PERSON] на [PERSON] (а.с.5). 13 листопада 1971 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] і змінила прізвище з дівочого [PERSON] на [PERSON] (а.с.166).Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 1,6204га кадастровий номер 7120381000:02:001:1092 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована в с.Валява Городищенського району Черкаської області, яка належала матері на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №159579, виданого на підставі Розпорядження Городищенської Районної Державної Адміністрації від 29 травня 2006 року №290(а.с.6). Також до складу спадщини увійшла земельна ділянка площею 1,5207 га кадастровий номер 7120381000:02:001:1093 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в с.Валява Городищенського району Черкаської області яка належала [PERSON] , на підставі Державного Акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №159580, виданого на підставі Розпорядження Городищенської Районної Державної Адміністрації від 29 травня 2006 року №290 (а.с.7). Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки площею 0,3235 га складала станом на 01 січня 2017 року 11648 грн., а площею 0,2500га - 40185грн, що підтверджується листом відділу у Городищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 27 січня 2017 року (а.с.8). Для того щоб оформити право власності на спадкове майно, [PERSON] 18 жовтня 2017 року звернулася до державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері на земельні ділянки в с.Валява Городищенського району Черкаської області, але нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки померлої(а.с.9). Оригінали Державних Актів на право власності на земельні ділянки серії ЯБ №159579 та серії ЯБ №159580 були втрачені, про що розміщені оголошення в газеті «Вісник Городищини» №44 від 03 листопада 2017 року. (а.с.10-11). [PERSON] 30 березня 2017 року було складено заповіт на внука [PERSON] , посвідчений секретарем виконкому Валявської сільської ради Городищенського району Черкаської області Гаркуша І.Л.(а.с.34). З інформації завідуючої Городищенською держнотконторою Бідної М.О. від 24 травня 2018 року вбачається, що після померлої [INFO] [PERSON] відкрито спадкову справу №189/2007 за заявою про прийняття спадщини донькою [PERSON] , інші спадкоємці померлої не зверталися, свідоцтва про спадщину не видавалися, відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру, померлою було складено ряд заповітів, що були посвідчені секретарем виконкому Валявської сільської ради Городищенського району Черкаської області (а.с.88-90). Сторонам було запропоновано, судом, добровільний поділ спадкового майна з огляду на обставини встановлені в судовому засіданні із визначенням ідеальних часток, для можливого врегулювання спору, але вони заперечили щодо такого підходу з огляду на зміст заявлених позовних вимог та існування спору. Правовий аналіз правовідносин між сторонами, вказує, що предметом спору є права сторін у справі на спадкове майно у виді земельних ділянок. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються у заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права. Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Онер`їлдіз проти Туреччини" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно вимог ст. 1220 та 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Положеннями ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.Частиною 2 ст. 1258 ЦК України встановлено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкування згідно ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке «становлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені узаповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цьогоКодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною 3статті 1268ЦК України, визначено,що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтями 1296, 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7«Про судову практику в справах про спадкування». Листом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що судам слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. В силу вищезазначеного, у судовому засіданні було, беззаперечно, доведено суду зібраними доказами наступні фактичні обставини. Померла [PERSON] мала двох дочок [PERSON] і [PERSON] .. Дочка [PERSON] проживає у м.Черкаси. а [PERSON] у с.Валява Городищенського району Черкаської області, в одному населеному пункті з матір`ю. [PERSON] згідно довідки виконавчого комітету Валявської сільської ради від 31 травня 2018 року №513/02-44 до дня смерті проживало одиноко. За життя [PERSON] 30 березня 2017 року склала заповіт на внука [PERSON] , посвідчений секретарем виконкому Валявської сільської ради Городищенського району Черкаської області Гаркуша І.Л.. Дочка [PERSON] таким рішенням [PERSON] була обурена, остільки воно не відповідало усним домовленостям за життя. Після смерті матері позивач [PERSON] , знаючи про заповіт, виявила намір реалізувати своє право на прийняття спадщини як спадкоємець першої черги, яка складалася із земельних ділянок, звернувшись до нотаріуса у визначений законодавством строк та відповідно отримала відмову з роз`ясненням про необхідність представлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки померлої. Виявивши втрату правовстановлюючих документів, розмістила оголошення у друкованому засобі інформації та звернулася з позовом до суду про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Дочка [PERSON] та її син [PERSON] до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не звернулися. Лише в ході судового розгляду 15 червня 2018 року [PERSON] подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, але отримав відмову через пропуск визначеного строку для прийняття спадщини і після цього жодних дій не вчинив для її прийняття, при цьому не зміг пояснити причин такої поведінки. Таким чином, судом, не встановлено перешкод для прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] .. Щодо обгрунтованості позовних вимог позивача [PERSON] за зустрічним позовом, то у відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається. Суд не вправі збирати докази за власною ініціативою. Через недостатність доказів у справі, позивачу [PERSON] , судом було запропоновано представити додаткові докази, як стороні, яка несе обов`язок доказування, проте вони суду в належному обсязі надані не були. Згідно п.211 Інструкції про вчинення нотаріальних дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5, діючої на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом із спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом і спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем. Із вивчених та досліджених судом доказів за зустрічним позовом встановлено лише, що [INFO] в с.Валява, Городищенського району Черкаської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області від 12 травня 2017 року серії [NUMBER] , актовий запис №12(а.с.109) і, що, [PERSON] 30 березня 2017 року було складено заповіт на внука [PERSON] , посвідчений секретарем виконкому Валявської сільської ради Городищенського району Черкаської області Гаркуша І.Л.(а.с.108). Заявлене позивачем [PERSON] клопотання про допит свідків, судом було задоволено, проте свідки не посвідчили суду факту проживання із спадкодавцем, зіславшись лише на випадки коли бачили перебування внука у баби, систематичне відвідування останньої. Свідчень в такому обсязі суду не достатньо. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків, яким хоч і відомі обставини, що мають значення для справи, але не підтверджують існування певного факту. Наприклад, свідок [PERSON] посвідчила суду, що працюючи соціальним працівником надавала соціальні послуги [PERSON] з 12 травня 2011 року по день її смерті з періодичністю в два рази на тиждень, і що ніхто із спадкоємців з нею не проживав. Суду були представлені і письмові докази у виді листа виконавчого комітету Валявської сільської ради від 06 червня 2018 року за №394/02-42 про те, що [PERSON] у період з 01 січня 2016 по 31 березня 2017 року проживав за місцем реєстрації в будинку свого батька за адресою [ADDRESS] , але змісту цього доказу не було спростовано актом депутата Валявської сільської ради про проживання [PERSON] без реєстрації у іншому місці за іншою адресою. Тобто, надані сторонами у справі докази містять відомості про обставини, які мають значення для справи, але не підтверджують певного факту і відповідних правовідносин. Із встановлених судом обставин у справі та досліджених доказів, не є доведеним перед судом факт постійного проживання спадкодавці з внуком. При цьому, недотримання заявником вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» щодо реєстрації за місцем проживання не свідчить про те, що він не проживав зі спадкодавцем. Суд, не залишає поза увагою та не обмежує прав відповідача [PERSON] та відповідача-позивача [PERSON] , які є також спадкоємцями за законом і за заповітом після смерті [PERSON] , але на час судового розгляду встановлені обставини і факти, які свідчать про те, що ними не реалізовано своїх спадкових прав, на відміну від позивача [PERSON] .. За загальним правилом цивільного процесу, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідати завданню цивільного судочинства, і справедливим. Суд не вправі відступити від жодної вимоги та зобов`язаний дотриматися їх при постановленні рішення у справі.Вирішуючи спір між сторонами, та приймаючи рішення у справі, та в частині зустрічного позову, суд, рахує, що дотримався таких вимог, визначених ст.263 ЦПК України, остільки забезпечив [PERSON] і [PERSON] , як позивачам і відповідачам у справі, гарантовані Конституцією України права і свободи людини, зафіксувавши це судовим рішенням. При розгляді цивільної справи судові витрати не заявлені сторонами до відшкодування. Позов підтверджується: квитанцією про сплату судового збору від 01 листопада 2017 року, копією свідоцтва про смерть [PERSON] , виданим Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області від 12 травня 2017 року серії [NUMBER] , актовий запис №12, копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] [PERSON] і [PERSON] , копіями свідоцтв про одруження від 11 квітня 1970 року та 13 листопада 1971 року [PERSON] і [PERSON] , копією Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №159579, виданого на підставі Розпорядження Городищенської Районної Державної Адміністрації від 29 травня 2006 року №290 [PERSON] , копією Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №159580 виданого на підставі Розпорядження Городищенської Районної Державної Адміністрації від 29 травня 2006 року №290 [PERSON] , копією листа відділу у Городищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 27 січня 2017 року про нормативно-грошову оцінку земельних ділянок, постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, копією оголошення в газеті «Вісник Городищини» №44 від 03 листопада 2017 року, копією заповіту [PERSON] від 30 березня 2017 року, посвідченого секретарем виконкому Валявської сільської ради Городищенського району Черкаської області Гаркуша І.Л., інформацією завідуючої Городищенською держнотконторою Бідної М.О. від 24 травня 2018 року, копією Інформаційної довідки зі спадкового реєстру. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed