Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання протиправними та скасування наказів про затвердження простоїв, стягнення невиплаченої заробітної плати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги збільшили, збільшені підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що [PERSON] працює на посаді солістки - провідного майстра сцени в ДП „Національний академічний театр опери та балету ім. Т.Г. Шевченка". 1.06.2016 року позивачці стало відомо про прийняття на підприємстві відповідача наказу №432-к про затвердження акту простою солістів опери у липні 2016 року. Вказаним документом було затверджено акт простою солістів опери [PERSON] та [PERSON] та встановлено період простою з 1.07.2016 року по 10.07.2016 року, тобто наказ встановлював простій працівників на майбутній період. Також було зобов'язано бухгалтерію відповідача провести відповідні розрахунки заробітної плати за весь період простою вказаних солістів. Вважають, що вказаний наказ є незаконним, оскільки для простою необхідна обов'язкова умова: повідомлення працівником працедавця про появу його на роботі, але неможливість виконувати свої власні посадові обов'язки через умови, зазначені ч.1, ст.34 КЗпП України. Крім того, вказаний документ був прийнятий на підставі службової записки диригента [PERSON], який зазначив, що позивач ні за віком, ні за вокальною формою не відповідає партіям в операх; а також на підставі акту про простій від 30.06.2016 року, який фіксував наперед майбутній простій обох солісток. В подальшому позов було збільшено і позивач та її представник просили визнати незаконним та скасувати не тільки наказ №432-к від 1.07.2016 року, а і накази №656 від 2.09.2016 року „Про затвердження акту простою солістів опери у вересні 2016 року" та №754-к від 30.09.2016 року „Про затвердження акту простою солістів опери у жовтні 2016 року" з тих же самих підстав, стягнути з відповідача на користь позивача 24 191 грн. 58 коп. невиплаченої заробітної плати за серпень - жовтень 2016 року. Представник відповідача ДП „Національний академічний театр опери та балету ім. Т.Г. Шевченка" та 3-ої особи [PERSON] [PERSON] судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що позивач [PERSON] є самою старішою солісткою в групі солістів-сопрано. Ні вона, ні інша оперна солістка [PERSON] не відповідають вимогам солісток-сопрано, які виконують відповідні ролі на сцені. Вказане було відображено у висновку ради головних спеціалістів, яка була створена на підставі Положення про Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 2.06.1993 року №402, яка зазначила, що [PERSON] втратила свої артистичні дані і не може перебувати на сцені. За даних обставин їх було переведено на простій, про що були складені акти і видані відповідні накази. Тому вказані оспорювані накази є законними і не підлягають скасуванню, а в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі. Заслухавши позивача, представників сторін та 3-ї особи, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Стаття 43 Конституції України зазначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Як наголошує ст.2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники мають право на … звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Як зазначає ст.2-1 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров'я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов'язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за мовними або іншими ознаками, не пов'язаними з характером роботи або умовами її виконання. Як встановлено у судовому засіданні, наказом №148-к Академічного театру опери та балету УРСР ім. Т.Г.Шевченка від 2.02.1988 року позивачку [PERSON] було зараховано стажистом солісткою-вокалісткою з 23.01.1988 року (а.с.103). Наказом №870 від 13.12.1988 року тієї ж установи [PERSON] була переведена з 12.12.1988 року солісткою опери до проходження конкурсу (а.с.104). 3.01.1997 року наказом №1-к солістку опери вищої категорії [PERSON] переведено на посаду провідного майстра сцени (а.с.106). Указом Президента України №21/2007 від 18.01.2007 року позивачці було присвоєно почесне звання „Народний артист України" (а.с.107). За приписами п.8, ч.3, ст.3 Закону України „Про театри і театральну справу" основними напрямами державної політики в галузі театру і театральної справи є: підтримка видатних діячів театру, молодих талановитих авторів та виконавців шляхом встановлення державних, комунальних та галузевих стипендій і премій. Як пояснила у судовому засіданні представник відповідача ДП „Національний академічний театр опери та балету ім. Т.Г. Шевченка" [PERSON], що і відображено у її запереченнях на позовну заяву (а.с.191), ДП „Національна опера України" на підставі Положення про Національний академічний театр опери та балету України ім.Т.Г.Шевченка, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 2.06.1993 року №402, має Раду Головних спеціалістів, яка є постійно діючим колегіальним дорадчим органом, завданням якого є організація творчо-виробничої роботи, … оцінка творчого рівня, професійних якостей, можливостей подальшого використання артистичного та художнього персоналу театру відповідно до перспективних та поточних планів роботи театру тощо. До матеріалів цивільної справи додано тим же представником відповідача Положення про Раду Головних спеціалістів ДП „Національний академічний театр опери та балету ім. Т.Г. Шевченка", затвердженого генеральним директором відповідача 24.01.2012 року (а.с.196-198), на підставі якого генеральний директор видав наказ №25/1 від 24.01.2012 року про створення Ради Головних спеціалістів в складі голови ради, його заступника і 8 його членів (а.с.231). Як вказує ч.1-2, ст.34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця. За змістом п.1.13 Колективного договору, укладеного між адміністрацією і Національною оперою України, адміністрація зобов'язується організувати творчий і виробничий процес таким чином, щоб кожен працівник працював за фахом, набутою кваліфікацією та мав можливості її підвищення. Аналогічний зміст міститься і у розділі ІІІ, п.1, п.п.а) Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників Національної опери України. Пункт 2.4 того ж Колективного договору продовжує, що адміністрація зобов'язується забезпечувати умови для ефективної діяльності атестаційної комісії на підставі діючих тарифно-кваліфікаційних довідників та нормативно-правових актів. Вказана Рада Головних спеціалістів на своїх засіданнях 21.06.2016 року та 19.09.2016 року, оформлених протоколами без номера (а.с.118-121), вирішила, що [PERSON] не відповідає образу ні в сценічному прочитанні, ні у вокальному і рекомендували дирекції театру перевести позивачку на простій у зв'язку з неможливістю задіяти в роботі театру. На підставі вказаних послідовно рішень та службових записок (а.с.122; 128; 133) були складені акти про простій солістки опери - проведного майстра сцени [PERSON] від 30.06.2016 року з 2.07.2016 року по 10.07.2016 року (а.с.124), від 2.09.2016 року - з 3.09.2016 року по 30.09.2016 року (а.с.129), від 30.09.2016 року - з 1.10.2016 року по 31.10.2016 року (а.с.134). Наказом №432-к відповідача від 1.07.2016 року було затверджено простій позивачки у липні 2016 року (а.с.125-126), наказом №656-к від 2.09.2016 року було затверджено її простій у вересні 2016 року (а.с.130-131), а наказом №754-к від 30.09.2016 року було затверджено простій у жовтні 2016 року (а.с.135-136). Однак Постанова Кабінету Міністрів України від 2.06.1993 року №402 „Про затвердження Положення про Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г.Шевченка та утворення наглядової ради", відповідно до якої було затверджено Положення про Раду Головних спеціалістів і створено у 2012 році такий колегіальний дорадчий орган, втратила чинність на підставі підставі Постанови Кабінету Міністрів України №639 від 12.06.1996 року „Про визнання такими, що втратили чинність постанови Кабінету Міністрів України від 20.11.1992 року №628 та від 2.06.1993 року №402". Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення Ради Головних спеціалістів прийняті щодо простою [PERSON] у 2016 році є незаконними. Розділ ІІІ Закону України „Про професійний розвиток працівників" передбачає проведення на підприємстві атестаційними комісіями атестації працівників, посади яких підлягають атестації в метою встановлення відповідності або невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі. Стаття 11 цього Закону наголошує, що роботодавці можуть проводити атестацію працівників. Атестація проводиться за рішенням роботодавця, яким затверджуються положення про проведення атестації, склад атестаційної комісії, графік проведення атестації. Інформація про проведення атестації доводиться до відома працівників не пізніше ніж за два місяці до її проведення. Атестаційна комісія формується з висококваліфікованих фахівців та представника виборного органу первинної профспілкової організації. Безпосередній керівник працівника, який підлягає атестації, не може бути членом атестаційної комісії. Атестація працівника проводиться тільки в його присутності. На кожного працівника, який підлягає атестації, безпосередній керівник складає характеристику, що подається атестаційній комісії після ознайомлення з нею працівника, але не пізніше ніж за тиждень до атестації. Не допускається проведення оцінки професійного рівня та кваліфікації працівника за ознаками, що безпосередньо не пов'язані з виконуваною роботою. Атестація працівника проводиться тільки в його присутності. Рішення атестаційної комісії приймається відкритим голосуванням простою більшістю голосів присутніх на засіданні членів комісії. Засідання атестаційної комісії вважається правоможним, якщо на ньому присутні не менш як дві третини її складу. Рішення атестаційної комісії доводиться до відома працівника та роботодавця протягом трьох днів після його прийняття. Виходячи зі змісту вказаної норми права та оцінюючи зміст описаних вище протоколів Ради Головних спеціалістів відповідача, суд вбачає порушення з боку вказаного дорадчого органу щодо оцінки професійних якостей [PERSON]: атестаційна комісія не була затверджена на підприємстві відповідача, не був складений графік проведення атестації, не доведена інформація про проведення атестації до відома працівників відповідача, не складалась на [PERSON] характеристика, яка і не знайшла свого відображення у протоколах, не була присутня на даних засіданнях безпосередньо позивач. За змістом ч.1-3, ст.13Закону України „Про професійний розвиток працівників" атестаційна комісія приймає рішення про відповідність або невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі. У разі прийняття рішення про відповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі комісія може рекомендувати роботодавцеві зарахувати його до кадрового резерву, присвоїти чергову категорію, встановити надбавку до заробітної плати або збільшити її розмір, організувати стажування на більш високій посаді або направити на підвищення кваліфікації з метою просування по роботі. У разі прийняття рішення про невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі комісія може рекомендувати роботодавцеві перевести працівника за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направити на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією. Рекомендації комісії з відповідним обґрунтуванням доводяться до відома працівника у письмовій формі. У разі відмови працівника від переведення на іншу посаду чи роботу, що відповідає його кваліфікаційному рівню, або від професійного навчання за рахунок коштів роботодавця роботодавець за результатами атестації має право звільнити працівника відповідно до Кодексу законів про працю України. Крім того, оцінюючи диспозицію ч.1, ст.34 КЗпП України, що простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, суд вважає, що невідповідність виконання на сцені [PERSON] образу ні в сценічному прочитанні, ні у вокальному виконанні не є відсутністю організаційних або технічних умов для роботодавця, тому відповідач не мав права застосовувати простій для роботи позивача. Згідно ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. За таких обставин, оцінюючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає, що обставини, які б зумовили простій позивачки [PERSON] не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні у періоди вказані у наказах, тому накази відповідача №432-к від 1.07.2016 року, №656 від 2.09.2016 року, №754 від 30.09.2016 року про затвердження актів простоїв позивача у липні, вересні, жовтні відповідно необхідно визнати незаконними і скасувати. Як передбачає ч.1, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч.1-2, ст.16 ЦК Українни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 3) припинення дії, яка порушує право, 8) відшкодування збитків. У відповідності до ч.1, ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч.1, ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Позивачка у своєму позові та поясненнях у судовому засіданні просила визнати незаконними і скасувати накази відповідача №432-к від 1.07.2016 року, №656 від 2.09.2016 року, №754 від 30.09.2016 року в повному обсязі. Однак суд вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню в частині, що стосується інтересів [PERSON], оскільки інша частина зазначених наказів стосується затвердження актів простоїв іншої солістки [PERSON], яка не зверталась з аналогічним позовом до суду і не уповноважувалась [PERSON] на захист її інтересів в суді. За таких обставин оскаржувані накази, що стосуються інтересів [PERSON] не можуть бути визнані незаконними і не підлягають скасуванню. Оскільки позивачка була позбавлена відповідачем отримання своєї заробітної плати у зв'язку з незаконними простоями, тому з ДП „Національний академічний театр опери та балету ім. Т.Г. Шевченка" на користь [PERSON] необхідно стягнути 24 191 грн. 58 коп. невиплаченої заробітної плати за серпень, вересень і жовтень 2016 року. Крім того, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 6 620 грн. витрат на правову допомогу у відповідності до ст.84 ЦПК України, оскільки представник позивача адвокат [PERSON] приймав участь на боці позивача у всіх шести судових засіданнях, і вказаний розмір відповідає вимогам Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Згідно ст.88 ЦПК України оскільки суд задовольняє чотири позовні вимоги позивача, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2 560 грн. (640 грн. х 4), від якого була звільнена позивач при зверненні до суду.

Outcome: partial