Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому після уточнення та позовних вимог просив: стягнути з продавця арештованого майна - [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області шляхом списання з рахунків державного бюджету України на користь позивача: 12313,90 грн. внесені в якості оплати за нерухоме майно, придбане на електронних торгах, а саме: 1/3 частина квартири [ADDRESS]; 2200,20 грн. спричинені матеріальні збитки оплата нотаріальних послуг та за оформлення технічного паспорту; 369, 42 грн. 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання; 1416,10 грн. інфляційні втрати; 20000 грн. компенсація за нанесену моральну шкоду; стягнути з Державного підприємства «СЕТАМ» 648,10 грн. сплачені в якості гарантійного внеску за участь у електронних торгах щодо придбання 1/3 частини вказаної квартири. Також позивач ставить питання про відшкодування на його користь понесених ним судових витрат по справі. Вимоги заявленого позову [PERSON] обґрунтовував тим, що він, як переможець торгів, 04.06.2013 року вніс на депозитний рахунок [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області кошти в сумі 12\~313,90 грн. в якості сплати за 1/3 частину квартири [ADDRESS], також ним було сплачено 648,10 грн. Державному підприємству СЕТАМ, як гарантійний внесок за участь в електронних торгах. 10.02.2016 року рішенням апеляційного суду Черкаської області по справі №22-ц/793/340/2016 було задоволено частково позовні вимоги [PERSON], визнано недійсними результати електронних торгів з реалізації 1/3 частини квартири [ADDRESS], протокол №84826 від 29.05.2015 року про проведення електронних торгів, визнано недійсним акт державного виконавця ДВ-310, визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на частину вказаної квартири на імя [PERSON], скасовано державну реєстрацію права власності на частину вказаної квартири на імя [PERSON] З посиланням на вказані обставини, позивач просив застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути на користь позивача сплачені кошти: з [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області шляхом списання з рахунків державного бюджету України 12313,90 грн., а також витрати повязані з оформлення права власності 2200,20 грн., інфляційні витрати 1416,10 грн., 3% річних 369, 42 грн., моральну шкоду 20000грн.; з Державного підприємства «СЕТАМ» стягнути 648,10 грн. сплачені в якості гарантійного внеску. В судовому засіданні позивач та представник позивача - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Представник відповідача Державної казначейської служби України [PERSON], [PERSON] заперечували проти задоволення позову, оскільки вказані кошти не надходили до державного бюджету. Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області [PERSON] заперечував проти задоволення позову, оскільки державна виконавча служба діяла відповідно до Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року № 656/5 Представник Державного підприємства «СЕТАМ» в судове засідання не зявився. Про дату, час, місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Скерували до суду письмові пояснення, вказували що з 25.10.2015 року здійснюють організацію електронних торгів та уповноважені на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення. На момент проведення електронних торгів уповноваженим на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів було ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Просили розглянути справу без участі представника ДП «СЕТАМ». Представник Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в судове засідання не зявився. Про дату, час, місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. \~ \~ \~ Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 10.02.2016р. по справі №22-ц/793/340/2016 було задоволено частково позовні вимоги [PERSON], визнано недійсними результати електронних торгів з реалізації 1/3 частини квартири [ADDRESS], протокол №84826 від 29.05.2015 року про проведення електронних торгів, визнано недійсним акт державного виконавця ДВ-310, визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на частину вказаної квартири на імя [PERSON], скасовано державну реєстрацію права власності на частину вказаної квартири на імя [PERSON] Як вбачається з акту головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції [PERSON] про проведені електронні торги від 09.06.2015 року, виданого на підставі протоколу проведення електронних торгів №84826 від 29.05.2015 року (лот №66401), 29.05.2015 року було проведено електронні торги з реалізації 1/3 частина квартири [ADDRESS]. Переможцем електронних торгів визнано [PERSON], який сплатив суму у розмірі 12\~962,00 грн. за придбане майно, з яких кошти у сумі 12\~313,90 грн. були перераховані на депозитний рахунок [PERSON] ВДВС Черкаського міського управління юстиції. Боржник [PERSON], який проживає в [INFO] та має право власності на 1/3 частини квартири, що знаходиться за вказаною адресою. Згідно квитанції №36 від 04.06.2015 року [PERSON], як переможець електронних торгів, сплатив 12313,90 "кошти за придбання на СЕТАМ прот.№84826 від 29.05.2015 року, лот №66401, ЄДРВП №40007851", отримувач [PERSON] ВДВС Черкаського МУЮ. Відповідно до протоколу №84826 від 29.05.2015 року, [PERSON] сплатив отримувачу - Державному підприємству "СЕТАМ" гарантійний внесок за участь у торгах в розмірі 648,10 грн. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у статті 16 ЦК України, згідно з пунктом 2 частини другої якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним. Відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу і така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. ст.\~203,\~215 ЦК України). Сторонами такого правочину є покупець - учасник прилюдних торгів, яким може бути фізична чи юридична особа, і продавець. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданні послуг, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсними», які містяться в п. 7 абз. 3 йдеться, що за змістомст. 216 ЦК України та виходячи із засад цивільного законодавства, суд може застосувати з власної ініціативи реституцію, як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобовязальних відносин. Вирішуючи питання хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором необхідно виходити з умов договору, що укладається між ДВС та спеціалізованою організацією. У випадку якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом ДВС договору ця організація під час укладання на торгах договору виступає представником ДВС, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є ДВС.\~\~Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені\~\~на підставі укладеного з відділом ДВС договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація. Така правова позиція висловлена в Постанові ВСУ від 18.11.2015 року (справа № 6-1884цс15). Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області [PERSON] в судовому засіданні вказував на те, що договір між ДВС та спеціалізованою організацією не укладався. Електронні торги проводились відповідно до Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року № 656/5. Позивач, визнаний переможцем торгів, 14.06.2015 року сплатив на депозитний рахунок [PERSON] ВДВС Черкаського МУЮ кошти в сумі 12313,90 грн. в якості сплати за нерухоме майно, придбане на електронних торгах, також ним було сплачено 648,10 грн. Державному підприємству «СЕТАМ» як гарантійний внесок за участь в електронних торгах. Таким чином, суд вважає, що продавцем за укладеним за результатами торгів правочином є [PERSON] ВДВС Черкаського МУЮ. Судом відхиляються заперечення представника [PERSON] відділу ДВС щодо того, що вони не є продавцем за вказаним договором, оскільки спірні кошти зараховані саме на депозитний рахунок виконавчої служби, який був продавцем арештованого майна, реалізованого на прилюдних торгах. Також з Державного підприємства «СЕТАМ» на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в сумі 648,10 грн., сплачені в якості гарантійного внеску за участь в електронних торгах, а відчужене майно повинно бути повернено для повторної організації і проведення торгів в порядку реституції. Не підлягають задоволенню вимоги про стягнення інфляційних в сумі 1416,10 грн. та трьох відсотків річних в сумі 369,42 грн., оскільки в даному випадку положення\~ст. 625 ЦК України\~застосуванню не підлягають, оскільки між сторонами в справі укладались договори, за умовами яких на одну із сторін покладено грошове зобовязання. Стосовно вимоги позивача про стягнення збитків в сумі 2200 грн., які складаються з оплати нотаріальних послуг та витрат за оформлення технічного паспорту суд зазначає наступне. Відповідно до положень\~ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно з ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Умовою застосуванням судом цивільно-правової відповідальності за вказаною правовою нормою, яка поширюється на недоговірні зобовязання, що виникають із правопорушень (деліктні) правовідносини, є встановлення факту неправомірності рішення, дії чи бездіяльності службової або посадової особи зазначених органів. Сам факт визнання недійсним укладеного правочину з купівлі-продажу майна на торгах не є безумовною підставою для відшкодування моральної та матеріальної шкоди та не вказує на неправомірність дій посадових чи службових осіб органів державної влади. Виходячи з положень ст.ст.\~15,\~16 ЦПК України\~та\~ст. 17 КАС України, вирішення питання щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності службових або посадових осіб органів державної влади віднесено до компетенції адміністративних судів, а тому суд в порядку цивільного судочинства не може визнати правомірними чи неправомірними дії або бездіяльність службових або посадових осіб органів державної влади, як субєктів владних повноважень, так як визнання неправомірності дій не віднесено до компетенції цивільних судів. Оскільки рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб вважаються правомірними, поки не встановлено протилежного, а такий факт може бути встановлено лише в порядку адміністративного судочинства, суд загальної юрисдикції не може робити висновків щодо неправомірності чи протиправності дій або бездіяльності органів державної влади в процедурі продажу арештованого майна. Відповідно до\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належних та допустимих доказів незаконності дій посадових осіб [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області при реалізації майна з електронних торгів в судовому засіданні позивачем надано не було. Крім матеріальної шкоди, позивач просить відшкодувати йому завдану моральну шкоду в сумі 20000 грн., яка на думку позивача полягає у тому, що він розраховував на те, що в придбав нерухомість в місті Черкаси та планував в ній проживати. В результаті визнання правочину недійсним він позбавлений такої можливості. Згідно з ч.2\~ст.23 ЦК України\~моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Проте, позивач не довів суду про завдання йому такої шкоди, при цьому що суду не надано доказів неправомірності дій службових осіб державної виконавчої служби, тому дана вимога не підлягає також до задоволення. Частиною 3\~ст.10 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до\~ст.212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial