Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~ Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № ZHB0GK00000004 від 31.01.2007 року з врахуванням уточнюючих позовних вимог у розмірі 57045.71 доларів США, що еквівалентно 455795 грн. по курсу 7.99 грн. за долар США станом на 04.10.2010 року. \~\~\~\~\~\~\~ Мотивуючи тим, що 31.01.2007 року між банком і [PERSON] було укладено кредитний договір № ZHB0GK00000004, відповідно до якого останньому надано кредит у розмірі 50000 доларів США зі сплатою 12 % на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.01.2027 року. В забезпечення виконання зобов"язань за даним кредитним договором між банком та відповідачем 31.01.2007 року укладено договір іпотеки, предметом якого є, належне на праві власності відповідачу, нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 81.10 кв.м., що розташований за адерсою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Райки вул. Центральна, буд. 652. Банк свої зобов"язання перед відповідачем виконав в повному обсязі. Відповідач свої зобов"язання належним чином не виконав. І станом на 04.10.2013 року має заборгованість в розмірі 455795 грн.. 05.10.2016 року представник позивача подав суду клопотання про зменшення позовних вимоги і просить суд стягнути з [PERSON] 54631 долар США, що еквівалентно 436506.08 грн. по курсу 7.99 грн. за долар США станом на 04.10.2010 року(а.с. 62 т.2). У відкритому судовому засіданні представник позивача [PERSON] зменшенні позовні вимоги підтримала. У відкритому судовому засіданні відповідач [PERSON], його представник [PERSON], позовні вимоги не визнали в зв"язку з їх безпідставністю. Також надали суду заяву про застосування позовної давності. З»ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч.1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 31.01.2007 року між банком і [PERSON] було укладено кредитний договір № ZHB0GK00000004, відповідно до якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівки з 1 січня 2007 року по 31 січня 2027 року включно, у вигляді непоновлюваної лінії в сумі 50000 доларів США на наступні цілі: купівля житлового будинку, а також у розмірі 10523 грн. на сплату страхових платежів у випадку та порядку передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1.00% на місяць на суму залишку кредиту, щомісячно в період оплати у розмірі 0.200% від суми виданого кредиту, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11. даного кредиту та виногороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. Даного договору(а.с. 14 - 16). Періодом сплати визнано період з «31» по «06» число кожного місяця. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця в сумі 656.36 доларів США. Строк позовної давності за даним Договором не збільшувався. Пунктом 7.4. Договору передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.1., 2.2.4, 2.3.3 цього Договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 3.11 % на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. В цей же день між Банком та відповідачем укладено договір іпотеки дому предметом якого є нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 81.10 кв.м., що розташований за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Райки вул. Центральна, буд. 652(а.с. 17-18). Банк свої зобов"язання передбаченні вищевказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується зібраними і дослідженими в судовому засіданні доказами. Зокрема висновками судово - почеркознавчих експертиз від 28.05.2015 року № 1/260, та додаткової від 29.01.2016 року № 2/15-32, які були призначенні судом за клопотанням відповідача і його представника( а.с. 209 - 215 т. 1, а.с. 3 - 28 т. 2). Згідно висновку даних експертиз - "підпис від імені [PERSON] у графі "Отримувач" у заяві про видачу готівки від 31.01.2007 року, у графі " 8.2 ПОЗИЧАЛЬНИК" у рядку "Підпис" у кредитному договорі від 31.01.2007 року, у розділі " 38.1 ІПОТЕКОДАВЕЦЬ" у рядку "Підпис" у договорі іпотеки від 31.01.2007 року виконанні [PERSON]". А тому доводи відповідача і його представника про те, що відповідач не отримував вказаних коштів є безпідставними та такими, що не відповідають матеріалам справи. Відповідач свої зобов"язання належним чином не виконав. І станом на 04.10.2013 року має заборгованість в розмірі 57045,71 доларів США, яка складається з наступного: - 48405.51 долар США, - заборгованість по кредиту; - 8640.20 доларів США - заборгованість по відсоткам, що підтверджується розрахунком заборгованості та уточненною заявою про стягнення заборгованості( а.с. 7 -8, 64 т. 1). Згідно клопотання про зменшення позовних вимог представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] 54631 долар США, що еквівалентно 436506.08 грн. по курсу 7.99 грн. за долар США станом на 04.10.2010 року, а саме: - 47855.92 доларів США, - заборгованість по тілу кредиту; - 7046.02 доларів США заборгованість по відсоткам(а.с. 62). А тому суд розглядає справу в межах вказаних позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В зв"язку з не належним виконанням умов даного кредитного договору [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, даний факт сторони не оспорюєть. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 18 листопада 2008 року позовні вимоги позивача були задоволенні частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZHB0GK00000004 від 31.01.2007 року в розмірі 262069.49 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, загальною площею 81.10 кв.м., що розташований за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Райки вул. Центральна, буд. 652, загальною площею 81.10 кв.м., жилою площею 47.3 кв.м., який належить [PERSON], шляхом продажу ЗАТ КБ " ПриватБанк" з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі - продажу будь-яким способом, з правом отримання витягу з державного реєстру прав власності, з наданням ЗАТ КБ " ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу(а.с. 65-66). Отже, оскільки Банком було пред'явлено вимогу про дострокове стягнення всієї суми заборгованості, що виникла станом на день звернення до суду, тому кредитором змінено строк виконання основного зобов'язання, у зв'язку із чим почався перебіг строку позовної давності, про застосування якої вимагав представник відповідача [PERSON]В.(а.с. 51 т.2). Аналогічний висновком щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року № 6-990 цс 15, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. На виконання вказаного рішення суду вищевказаний будинок був реалізований, а кошти в сумі - 55521.97 грн. 29.10.2009 року перераховані на погашення заборгованості, що підтверджується відповіддю позивача та довідкою по рахунку(а.с. 44-59). А тому суд приходить до висновку, що строк позовної давності по вимозі щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 47855.92 доларів США сплив, а відтак, дана сума не підлягає стягненню. Щодо позовних вимоги про стягнення 7047.02 доларів США заборгованості по відсотках, то суд приходить до наступногою висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Разом із тим, за змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом стягненню з відповідача в межах строку позовної давності. Вказана правова позиція була висловлена Верховним Судом України у справах №№ 6-249цс15, 6-1188цс16. В раховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором № ZHBOGK00000004 від 31.01.2007 року в розмірі 7046.02 доларів США, що еквівалентно 56305.68 грн., по курсу 7.99 грн. за долар США станом на 04.10.2010 року(дата визначена позивачем). Дана сума визначена судом на підставі розрахунків наданих позивачем, з врахуванням виписок з особового рахунку [PERSON], та вмежах строку позовної давності, а також в межах позовних вимог(а.с. 7-8, 46-59, 62). Крім цього, з відповідача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір за подання Банком позовної заяви сумі в розмірі 563.05 грн., пропорційно до задоволених вимог (ч. 1 ст. 88 ЦПК України), та враховуючи роз'яснення, викладені у п.п. 36, 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», оскільки його понесення підтверджено документально( а.с. 1 - 2).

Outcome: partial