Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], згідно якої просила: -надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], без згоди (дозволу) та супроводу батька дитини - [PERSON], [INFO], на період з 15 червня 2018 року по 10 серпня 2018 року до Турецької Республіки, Республіки Болгарії, Республіки Хорватії, Австрійської Республіки, Королівства Бельгії, Угорщини, Федеративної республіки Німеччини, Грецької республіки, королівства Данії, королівства Іспанії, Італійської республіки, Латвійської республіки, Литовської республіки, Люксембургу, республіки Мальта, королівства Нідерланди (Голландії), республіки Польща, республіки Португалії, Словацької республіки, республіки Словенія, Французької республіки, Чеської республіки, Швейцарської конфедерації, королівства Швеції, Естонської республіки, Чорногорії, Російської Федерації, республіки Кіпр, Республіки Македонії. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] року народилася [PERSON]. Батьками дитини є позивач та [PERSON], які в шлюбі не перебували. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, вона здійснює догляд за дитиною, турбується про її фізичний, духовний розвиток та лікування. Відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Позивач зазначила, що дитина навчається в хореографічній школі-студії комунального позашкільного навчального закладу «Одеський міський центр хореографічного мистецтва». Навчання у вказаному закладі супроводжується виїздами на різноманітні фестивалі за кордон. Так, на 2018 рік планується виїзд у складі ансамблю танцю «Дитинство» на Міжнародний фестиваль у м. Барселона, Іспанія. Разом з тим, батько самоусунувся від виховання дитини та його місце перебування взагалі невідоме, що унеможливлює отримання нотаріально посвідченої згоди батька в позасудовому порядку. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої просила розглядати цивільну справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України, «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [INFO] року народилася [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 18 липня 2017 року. Батьками дитини є: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. Згідно з довідкою від 17.04.2018 року за № 36, [PERSON] навчається в комунальному позашкільному навчальному закладі «Одеський міський центр хореографічного мистецтва». Також, дитина є солісткою ансамбля танцю «Дитинство». Судом, також, встановлено, що позивач турбуючись про виховання, фізичний та духовний розвиток дитини, звернулася до суду з даним позовом, оскільки на 2018 рік планується виїзд у складі ансамблю танцю «Дитинство» на Міжнародний фестиваль у м. Барселона, Іспанія, а саме, з 15 червня по 15 липня 2018 року, де [PERSON] буде представляти м. Одесу та Україну. Проте, отримати нотаріально посвідчену згоду батька на виїзд дитини за кордон в позасудовому порядку не вдається можливим. Згідно зі ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. п.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітніх дітей за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки, у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини. Суд на підставі викладеного та

Outcome: approved