Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся зі вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ПАТ "УСК "Гарант-Авто" на користь [PERSON]: пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 6 283,07 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 419,08 грн., інфляційні нарахування на суму боргу в розмірі 1 618,65 грн., а всього 8320,79 грн. Позов обґрунтований тим, що позивач є потерпілою особою у ДТП, у якого є перешкоди в отриманні матеріальної компенсації відновлення транспортного засобу із страховка винуватої особи, в зв'язку чим звернувся до суду В судове засідання позивач не з'явився, повідомлявся про день, місце та час розгляду справи вчасно та належним чином. Направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та висловив позицію про підтримання позовних вимог. Відповідач повідомлявся про день, місце та час розгляду справи вчасно та належним чином, свого представника в судове засідання не направив та не повідомляв про причини його неявки. Суд оголосивши та дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 12 травня 2014 року о 17.15 год. у м. Херсоні на вулиці Поповича водій [PERSON], керуючи автобусом БАЗ А 079.04, н.з. [NUMBER], порушив Правила дорожнього руху, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем Renault Scenic, н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 13.05.2014 року учасниками ДТП [PERSON] і [PERSON] подано повідомлення про настання страхової події до Херсонської філії ПАТ "УСК "ГАРАНТ-АВТО", оскільки цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ПАТ "УСК "ГАРАНТ-АВТО" згідно полісу обов'язкового страхування АС/8628846 від 31.01.2014. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого МРЕВ ДАІ м. Херсон УДАІ УМВС 10.11.2007, власником автомобіля Renault Scenic, н.з. [NUMBER], № кузова [NUMBER] є [PERSON] На підставі нотаріально посвідченої довіреності від 13.10.2012 реєстр. №6878, [PERSON] уповноважено керувати, розпоряджатися цим транспортним засобом, одержувати страхове відшкодування з приводу заподіяної шкоди, користуватися усіма правами наданими позивачеві в суді. Із роз'яснень, викладених у п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 вбачається, що відповідно до статей 386,395,396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право); такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, згідно з вимогами ч. З ст. 386 ЦК України має власник. Згідно ч. 1 ст. 395 ЦК України речовим правом на чуже майно є право володіння. Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права. За таких обставин суд прийшов до висновку, що [PERSON], належить до осіб, які мають право вимагати відшкодування завданої шкоди. 23 травня 2014 року [PERSON] звернувся до ПАТ "УСК "ГАРАНТ-АВТО" із заявою про виплату суми страхового відшкодування. Згідно страхового акту №00019238/01 від 28.08.2014 р. ПАТ "УСК "ГАРАНТ-АВТО" прийняла рішення про здійснення страхового відшкодування на користь [PERSON] у сумі 13 488,68 грн. Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 18.08.2015, яке набрало законної сили, позов [PERSON] задоволено та стягнуто з ПАТ «УСК "ГАРАНТ-АВТО" суму страхового відшкодування у розмірі 13 488,68 грн., інфляційну складову за період серпень 2014- червень 2015 р. у сумі 8 052,74 грн., пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування у період з 22.08.2014 по 13.07.2015 p.- 4 968,41 грн. та 3% річнихза прострочення виплати страхового відшкодування за цей період - 361,42 грн. На підставі виконавчого листа від 28.09.2015 відділом державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49567694 від 04.12.2015. Однак, відповідач не здійснив виплату стягнутих за рішенням суду грошових коштів. До тепер, пошкоджений транспортний засіб не відремонтовано. Порядок проведення виплати страхового відшкодування регламентовано ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі». Згідно п. 22.1 ст. 22 цього Закону України при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Згідно п.36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Пунктом 21 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Страховик, згідно із ч.3 ст.988 ЦК України, у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Боржник за ч. 1 ст.612 ЦК України вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання, передбаченого ч.2 ст. 625 ЦК України у зв'язку з ухваленням рішення суду про присудження суми боргу, відкриттям на підставі цього рішення виконавчого провадження чи його зупинення. Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення (така правова позиція висловлена Верховним Судом України у своїх постановах). Отже є правомірними вимоги позивача на стягнення за період з 14 липня 2015 по 25 липня 2016 року пені, інфляції та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. Згідно наданих розрахунків загальна сума стягнення дорівнює 8320,79 грн. Своїх розрахунків відповідач до суду не подавав, в наслідок чого суд прийшов до висновку, що обрахований позивачем розмір стягнення є не спростованим, а тому позов підлягає задоволенню із одночасним присудженням позивачу судових витрат за рахунок відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved