Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

27.10.2017 позивач\~\~звернувся до суду\~\~з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої\~ вимоги обгрунтовує тим, що з 09 вересня 2000 року з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації шлюбів та народжень реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис №533. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Протягом тривалого часу вони не могли знайти спільної мови з питань подружнього життя. З 28.01.2013 вони проживають окремо та зовсім не спілкуються Причиною розпаду шлюбу стало те, що між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного внаслідок розбіжності характерів та особистих неприязних стосунків. Позивач вказує, що від шлюбу спільних дітей не мають. З 2014 року вона фактично створила нову сімю з іншим чоловіком, від якого народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Батьком дітей в свідоцтвах про народження вказаний [PERSON], оскільки на час їхнього народження вони не були розлучені. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву в котрій просить розглянути справу без її участі, на своїх вимогах наполягає . Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище "Скудних" (а.с.24 ). Відповідач в судові засідання, призначені на 04.12.2017 та на 19.12.2017 не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Справи Камянобрідського районного суду м.Луганська", оскільки відповідач зареєстрований на тимчасовоокупованій території України визначеній Верховною Радою України куди підприємством поштового звязку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції. В силу положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕД №193265, між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Богданенко) 09 вересня 2000 року укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації шлюбів та народжень реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис №533. (а.с.7). Від шлюбу сторни мають двох дітей. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЕД №372567 виданого 13.04.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біловодського районного управління юстиції у Луганській області [PERSON] та [PERSON] вказані батьком та матірю [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЕД №374243 виданого 12.07.2016 Марківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області [PERSON] та [PERSON] вказані батьком та матірю [PERSON], [INFO] (а.с.9). Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін фактично припинені з 28.01.2013, сторони проживають окремо та спільне господарство не ведеться. Позивач з серпня 2014 року фактично створила нову сімю, а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, як стверджує позивач, також позивач стверджує, що батьком її дітей є інша особа, а в свідоцтві про їх народження вказаний відповідач тому, що вони народжені під час шлюбу з ним. Відповідач своїм правом на подачу заперечень не скористався, а тому у суду нема підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згодна на примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Крім того вона стверджує, що сумісно проживає з іншим чоловіком, з яким фактично створила сімю. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в своїх вимогах просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Скудних». Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від 20.10.2017 про сплату судового збору в сумі 640 грн. 00 коп., у зв'язку із чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму судових витрат.

Outcome: approved