Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

24 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1000 грн. твердою грошовою сумою, але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання [PERSON] щомісячно на користь [PERSON], стягнути з [PERSON] на утримання [PERSON] на час перебування в декретній відпустці в розмірі 500 грн. твердою грошовою сумою щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що від спільного шлюбу з відповідачем мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружнє життя із [PERSON] не склалося. Відповідач не створив належних умов для спільного проживання. Будинок, де зареєстрована позивачка, відповідач та його батьки здають під магазин від чого отримують прибуток. В той час як позивачка ([PERSON]М.) змушена винаймати для себе та дитини окреме житло. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, не сплачує аліменти, не надає грошові кошти на лікування та іншу потреби дитини, не приймає участі в оплаті житла. Вона ([PERSON]М.) перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, інших доходів не має, тому звернулася до суду з відповідним позовом. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити та стягнути із [PERSON] аліменти в розмірі 1000 грн. на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] та 500 грн. щомісячно на утримання матері дитини на час перебування в декретній відпустці. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, справа розглядається в порядку заочного провадження. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та її представника, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], 31.03.2014 року , народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БП № 163629 від 16.04.2014 року. Дитина проживає разом з матірю і знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо, що підтверджується довідкою виконкому Охтирської міської ради від 24.04.2015 року. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доказів про те, що між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дитину сторони не надали. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, однак є працездатним та має можливість працювати та заробляти кошти, інших утриманців не має, а тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та на утримання дружини, з якою проживає дитина. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини та на утримання дружини, з якою проживає дитина, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, враховує також те, що малолітня [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні матері, яка ніде не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, перебуває на обліку в УСЗН Охтирської міської ради та отримує державну допомогу при народженні дитини в розмір 860,00 грн., що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення від 24.06.2015 року, інших доходів не має. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, інших осіб на утриманні не має. З урахуванням всіх цих обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання доньки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття, та аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання дружини [PERSON], до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. В частині вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Згідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України - до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно ст. 84 ЦПК України - витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Пунктами 47, 48 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних\~\~і кримінальних справ за № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства\~\~про судові витрати у цивільних справах" - право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6\~Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,\~42,56\~ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року\~№ 4191-VI\~"Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у\~пункті 2\~частини третьої статті 79,\~статтях 84,\~88,\~89\~ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи, що позивачем та її представником в судовому засіданні не надано доказів на підтвердження того, що представник [PERSON] є адвокатом або іншим фахівцем у галузі права, крім того не надано документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, суд вважає, що у відшкодуванні витрат на правову допомогу слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved