Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-27 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], без згоди батька. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач [PERSON] посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Після розлучення дитина залишилася проживати разом з позивачем [PERSON] Відповідач [PERSON], батько дитини, проживає окремо. На разі, дитина часто хворіє та потребує повноцінного оздоровлення і відпочинку у період канікул, у зв'язку із чим позивачем [PERSON] було прийнято рішення про морську подорож по Чорному морю у період з 01.06.2018 року по 30.06.2018 року. Дитина зі згоди батька вже документована закордонним паспортом. Дана поїздка необхідна дитині для нормального фізичного та психологічного розвитку, розширення світогляду та культурного розвитку. Оскільки відповідач надати нотаріальну згоду не бажає, позивач просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд [PERSON], [INFO] у супроводі матері [PERSON], [INFO] за кордон до країни - Грузія, Турецька Республіка без дозволу (згоди) та супроводу батька [PERSON], [INFO], в період з 01 червня 2018 року по 30 червня 2018 року. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. При цьому, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відзив на позовну заяву не надавав. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку із цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу, який розірвано 13 січня 2015 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Батьком дитини у свідоцтві про народження зазначений відповідач - [PERSON] (а.с.11). Після розлучення дитина залишилася проживати разом з позивачем [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Відповідно до п.22 ч.1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Частиною 1 статті 18 Конвенції ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Позивач [PERSON], турбуючись про нормальний фізичний та психологічний розвиток дочки, розширення її світогляду та культурного розвитку, має бажання та можливість виїзду за кордон разом із дитиною. Оскільки у позивача [PERSON] є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування (оздоровлення), суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], за кордон без згоди батька. Відповідно до ч.1, ч.6 ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Outcome: approved