Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам в сумі 1202,41 грн. та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2009р. по 01.09.2012р. в сумі 9172,89 грн. В своєму позові вона вказала, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 2-1524 від 18.02.2005р. з [PERSON] було стягнуто на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менш одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з 02.02.2005р. і до повноліття дитини. Аліменти відповідач сплачував тільки з основного місця роботи. Після досягнення дитиною повноліття 18.05.13р. виплата аліментів припинилася. Під час розгляду справи Ленінським районним судом м.Запоріжжя про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання їй стало відомо, що [PERSON] має земельну ділянку розміром 5,3 умовних кадастрових га та отримував щорічно орендні платежі, розмір яких з 2009 року склав 1202, 41 грн., а саме, в серпні 2009р. - 537 грн. 40 коп., в серпні 2010р.- 655 грн. 88 коп., в серпні 2011 р. - 1311 грн. 76 коп., в серпні 2012р. - 2305 грн., що підтверджено довідкою ТОВ "Агро Дружба". З вказаних доходів відповідач аліменти не сплачував. Вважає, що відповідач навмисно приховував від неї та державного виконавця одержані ним вищевказані доходи, у зв`язку з чим не було сплачено 1/4 частки від цих сум в якості аліментів. Відповідач повинен був сплатити : 01.09.2009р. - 134 грн. 25 коп., 01.09.2010р. - 163 грн. 97 коп., 01.09.2011р. - 327 грн. 94 коп., 01.09.2012р. - 576 грн. 25 коп. Загальна сума заборгованості по аліментам становить 1202 грн. 41 коп. У відповідності до ст.196 ч.1 СК України, відповідач повинен сплатити їй неустойку (пеню) в розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення - 9172 грн. 89 коп., що підтверджено наданим розрахунком. Просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам в розмірі 1202 грн. 41 коп. та неустойку (пеню) в розмірі 9172 грн. 89 коп. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам в розмірі 1202 грн. 41 коп. та неустойку (пеню) в розмірі 9172 грн. 89 коп. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі його представника, надав суду заперечення проти позову, в яких посилається на те, що в матеріалах цивільної справи відсутній виконавчий лист або його копія № 2-1524, виданий 18.02.2005р. Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжі про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів. Таким чином, без вищевказаного документу неможливо встановити частку аліментів та з яких доходів вона повинна проводитись. В 2005р. в бухгалтерії Куйбишевського РВ ГУМВС України в Запорізькій області йому було повідомлено про наявність виконавчого листа та те, що з його заробітку будуть відраховуватись аліменти в розмірі 1/4 частини. Тому, відповідно коли він отримував орендну плату за пай, він не знав з яких доходів повинні утримуватись аліменти, оскільки судове рішення не отримував. Докази його умисного приховування доходу від позивача або державного виконавця суду не надано. Позивачу було відомо, що йому належить пай та він отримує з нього дохід. Однак, позивач не зверталась до державного виконавця про визначення заборгованості по аліментам від доходу за оренду землі. Посилається на те, що він є пенсіонером, його пенсія складає 1104 грн. 58 коп. Навіть якщо взяти до уваги отримання ним орендної плати за пай, то його середньомісячний дохід складе суму менш 1300 грн. На його утримання перебуває двоє малолітніх дітей та дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і не працює. Він є єдиним годувальником у сім`ї. Позивачка має дохід втричі більше ніж він. Дочка - [PERSON] живе самостійним життям, окремо від позивача. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а в разі спору- судом. Відповідно до ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.20 СК України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 2-1524 від 18.02.2005р. з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менш одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян на утримання дочки [PERSON], [INFO], щомісяця до досягнення дитиною повноліття. З 2005р. виконавчий лист № 2-1524 виданий 18.02.2005р. Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя знаходився на виконанні за місцем роботи [PERSON] в бухгалтерії Куйбишевського РВ ГУМВС України в Запорізькій області та з його заробітної плати утримувались аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини, щомісячно до повноліття дитини. З 2009р. крім заробітної плати відповідач отримував додатково дохід від оренди земельної ділянки : в серпні 2009р. - 537 грн. 40 коп., в серпні 2010р. - 655 грн. 88 коп., в серпні 2011 р. - 1311 грн. 76 коп., в серпні 2012р. - 2305 грн., що підтверджено довідкою ТОВ "Агро Дружба". Втім, відповідачем за період з 2009-2012р. не були сплачені аліменти з коштів отриманих від оренди земельної ділянки, що не відповідає рішенню суду від 18.02.2005р., оскільки аліменти судом стягнуті з усіх видів доходу відповідача. Загальна сума не сплачених аліментів з додаткового доходу становить 1202 грн. 41 коп., що підтверджується наданим розрахунком. Після досягнення дитиною сторін повноліття стягнення аліментів з відповідача припинилося та лист повернутий до суду. Позивач не має зараз можливості через державного виконавця визначити заборгованість по аліментам та між сторонами мається спір з цього приводу. Таким чином, судом встановлено, що відповідач має заборгованість по аліментам перед позивачем в сумі 1202, 41 грн. За правилами ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки судом встановлена заборгованість по сплаті аліментів, то відсутність своєї вини в її виникненні має доводити особа, яка сплачує аліменти. В підтвердження щодо несплати аліментів від додаткового доходу відповідач посилається на те, що позивачка знала, про наявність у нього земельного паю, однак до державного виконавця не зверталась про стягнення аліментів з коштів отриманих від його оренди. Однак ця обставина сама по собі не звільняє платника аліментів від відповідальності, передбаченої ст. 196 СК України. З огляду на цю обставину, заперечення відповідачем наявності вини у несвоєчасному виконанні аліментних зобов`язань не можуть бути прийняті судом. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові № 6-81цс13 від 11.09.2013, оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Таким чином, оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а базою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. При цьому її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюються за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості виходячи зі всієї суми. У відповідності до ст. 7, ч. 2 ст. 196 СК України,

Outcome: partial