Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

10 квітня 2017 року позивач звернулась з позовом про надання дозволу на тимчасові багаторазові виїзди з неконтрольованої території в районі проведення антитерористичної операції та в'їзди до цієї території неповнолітньої [PERSON], [INFO], без дозволу батька - [PERSON], [INFO], терміном до 03.08.2020 року, тобто, до повноліття дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що знаходилась з відповідачем [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому 30.11.2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м.Донецька за актовим записом №534. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 24.10.2002 року, актовий запис №615, свідоцтво про встановлення батьківства серії [NUMBER] від 24.10.2002 року, актовий запис №71. На теперішній час шлюб між подружжям розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 04.08.2005 року, актовий запис №207. Після припинення стосунків з відповідачем у справі донька проживає разом із позивачем -[PERSON], і знаходиться на її утриманні. У зв'язку з тим, що м.Донецьк Донецької області, де позивач та її донька зареєстровані і проживають, на час звернення із позовом є тимчасово окупованою територією, поблизу йдуть бойові дії, позивач з дитиною змушені часто змінювати місце мешкання. Можливості виїхати для постійного проживання на територію, що повністю контролюється українською владою, позивач змоги не має. На теперішній час позивач з неповнолітньою дитиною зареєстровані як внутрішньо переміщені особи. Незважаючи на ситуацію, яка склалася в Донецькій області, неповнолітня [PERSON], [INFO], продовжує навчання в загальноосвітній середній школі м.Донецька. Однак, розуміючи необхідність отримання дитиною документів про освіту, що відповідають вимогам чинного законодавства України, [PERSON], [INFO], складає іспити на підконтрольній українській владі території України - в Маріупольській школі І-ІІІ ступенів №54 м.Маріуполь Донецької області. З огляду на програму навчання та періодичність встановлення здачі іспитів для дітей, які постійно навчаються на тимчасово окупованій території, необхідність таких виїздів триватиме до закінчення дитиною 11 класів навчання, тобто, ще 3 роки. Позивач неодноразово намагалась отримати від відповідача у справі дозвіл на виїзд/виїзд їхньої спільної доньки - [PERSON], з тимчасово окупованої території/на тимчасово окуповану територію. Однак, можливість отримати такий дозвіл від відповідача - відсутня, оскільки останній знаходиться на тимчасово окупованій території України та з невідомих позивачеві причин можливості виїхати на територію, підконтрольну українській владі можливості не має. Наведене стало приводом для звернення позивача до суду за захистом порушеного права щляхом отримання дозволу на тимчасові багаторазові виїзди з неконтрольованої території в районі проведення антитерористичної операції та в'їзди до цієї території неповнолітньої дитини без дозволу батька. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання також не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений через засоби масової інформації - газету "Часопис Донеччина" (від 07.06.2017 року, стор.7) та через офіційний сайт судової влади України. З огляду на наведене, суд розглядає справу на підставі ст.224 ЦПК України заочно. Уповноважений представник третьої особи - Служба у справах дітей Дарницької в м.Києві РДА, у розгляді справи участі не приймав, надав суду письмову заяву про відсутність заперечень проти задоволення позову та проханням розглядати справу за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне: Відповідно до довідки від 09.09.2005 року №841/07-80 Відділу реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м.Донецька, [PERSON] 30.11.2002 року зареєструвала шлюб із [PERSON].(а.с.12). Згідно свідоцтва серії [NUMBER] від 04.08.2005 року, що видане відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м.Донецька за актовим записом №207, шлюб між сторонами було розірвано.(а.с.11). Колишнє подружжя має спільну доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджене свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.10.2002 року, актовий запис №615 та свідоцтвом про встановлення батьківства серії [NUMBER] від 24.10.2002 року, актовий запис №71. (а.с.9,10). Як зазначено в позові, після розлучення [PERSON], [INFO], залишилась разом із матір'ю (позивачем у справі) та знаходиться на її утриманні. Позивач та її неповнолітня донька зареєстровані та проживають у м.Донецьк Донецької області, що є тимчасово неконтрольованою українською владою територією. Неповнолітня [PERSON], [INFO], продовжує навчання у м.Донецьк Донецької області, проте, з огляду на необхідність отримання документів про освіту встановленого в Україні зразку, складає іспити у школі І-ІІІ ступенів №54 м.Маріуполя Донецької області. Даний факт підтверджений довідкою №53 від 03.03.2017 року Маріупольської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №54, згідно з якою [PERSON] навчається в 9 (екстерн) класі (а.с.18). В свою чергу, згідно довідки №3002020800 від 04.07.2016 року, позивач та її неповнолітня донька зареєстровані як тимчасово переміщені особи за адресою: [ADDRESS]. В той же час, відповідач у справі - батько неповнолітньої дитини, зареєстрований та фактично проживає на тимчасово неконтрольованій території, а саме: [ADDRESS]. Враховуючи наведені вище обставини, з огляду на програму навчання та періодичність встановлення здачі іспитів для дітей, які постійно навчаються на тимчасово окупованій території, необхідність таких виїздів триватиме до закінчення дитиною 11 класів навчання, у позивача у справі виникла необхідність отримання дозволу батька дитини на тимчасовий виїзд з неконтрольованої території в районі проведення антитерористичної операції та в'їзд до цієї території неповнолітньої дитини. Проте, отримати таку згоду від колишнього чоловіка позивач змоги не має, оскільки останній знаходиться на тимчасово окупованій території України та з невідомих позивачеві причин можливості виїхати на територію, підконтрольну українській владі не може. Наведене порушує права неповнолітньої дитини на свободу пересування, отримання освіти тощо. Згідно з ч.1,3 ст.151, ч.1 ст.154 Сімейного Кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Батьки мають право на самозахист своєї дитини. Частиною 3 ст.313 ЦК України, в свою чергу, визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв'язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII. Частина 2 ст.3 зазначеного Закону визначає, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Зазначені правила затверджені постановою КМУ від 27.01.1995 року №57. Згідно п. п. 3, 4 даних Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Пунктом 2 ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що, за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно з пунктом 5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей», в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57. Згідно з пунктом 5.1.2 вказаного Тимчасового порядку, виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного ст.5 Закону України "Про громадянство України" або ст.2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку, виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Отже, виїзд з тимчасово неконтрольованої території на територію України дітей, які не досягли 16-річного віку, дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, не вимагає. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовною заявою, [PERSON] просить надати дозвіл на виїзд неповнолітній дитині - [PERSON], [INFO], на в'їзд на тимчасово неконтрольовану територію (зону проведення АТО) та виїзд з тимчасово неконтрольованої території без згоди та супроводу батька - [PERSON], [INFO], в супроводі матері - [PERSON], для здачі іспитів, отримання освіти та відповідних документів про освіту тощо, до повноліття останньої, тобто, до [INFO] Отже, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: Позивачка, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання і на самозахист своєї дитини. Вимоги позивача (матері дитини) полягають в отриманні дозволу на виїзд не за межі України, а переміщення в межах території України, у тому числі території, яка тимчасово неконтрольована українською владою. Чинним законодавством України не встановлено обмеження щодо в'їзду/виїзду на тимчасово неконтрольовану територію неповнолітньої дитини, а лише встановлено певний порядок її в'їзду/виїзду за згодою батьків або дозволу суду за відсутності згоди одного з батьків. Частиною першою статті 3 Конвенції Про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, з огляду на визначення позивачем часового проміжку надання тимчасового дозволу, зазначення мети перебування дитини на тимчасово неконтрольованій українською владою території України, що повністю відповідає вищевказаним нормам матеріального та процесуального права, а також, беручи до уваги той факт, що судом під час розгляду даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють в'їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану територію неповнолітньої дитини для тимчасового перебування та відвідування родичів, навчання тощо, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України, враховуючи звільнення позивача ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 29.05.2017 року від сплати судового збору, судові витратив розмірі 640 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved