Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з скаргою на рішення головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Поліщук В.В. (далі - головний державний виконавець Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Поліщук В.В.). Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що у рамках виконавчого провадження №50716000 з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2016 року у справі №756/15279/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів постановою головного державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Поліщук В.В. 21 липня 2017 року накладено арешт на все майно боржника. Як стверджував заявник, рішення державного виконавця про накладення арешту на все його майно є протиправним, оскільки у нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів. З цих підстав заявник просив суд визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Поліщук В.В. від 21 липня 2017 року про накладення арешту на майно у виконавчому провадженні №50716000. Заявник та його представник у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, скаргу [PERSON] - задовольнити. Стягувач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Головний державний виконавець Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Поліщук В.В. у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, матеріали виконавчого провадження, суд приходить до наступного висновку. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2016 року у цивільній справі №756/15279/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позовні вимоги задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. 06 квітня 2016 року відкрито виконавче провадження №50716000 з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2016 року у цивільній справі №756/15279/15-ц. Постановою головного державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Поліщук В.В. від 21 липня 2017 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] Зазначене рішення державного виконавця не можна вважати законним та обґрунтованим з огляду на таке. Порядок виконання рішень судів про стягнення аліментів визначений ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5. За приписами ч. 3, ч. 4 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Згідно з п. 12 Розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості має бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому ст. 195 СК України. Ч. 2 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість понад три місяці. Зі змісту довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 01 жовтня 2017 року №1150/12, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження №50716000, вбачається, що станом на липень 2017 року у боржника [PERSON] не було заборгованості зі сплати аліментів. Незважаючи на відсутність у [PERSON] заборгованості, усупереч законодавчим положенням ч. 2 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець наклала арешт на майно боржника. За таких обставин рішення головного державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Поліщук В.В. про накладення арешту на майно боржника [PERSON], викладене у постанові від 21 липня 2017 року, є неправомірним. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Таким чином, проаналізувавши наведені законодавчі норми, суд дійшов висновку, що, вирішуючи скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, суд не має права зобов'язувати посадових осіб органів державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно з Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. Отже, належним способом захисту порушеного права боржника [PERSON] є визнання неправомірним рішення головного державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Поліщук В.В. про накладення арешту на майно боржника [PERSON], оформлене постановою від 21 липня 2017 року, а тому скарга підлягає задоволенню частково. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 56, 71 Закону України "Про виконавче провадження", Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5,

Outcome: partial