Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн фінанс", третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д. про визнання виконавчого напису, виданого 28 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрований в реєстрі № 56791 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія "Онлайн фінанс" заборгованість в сумі 58180,00 грн. таким, що не підлягає виконанню. Вказану позовну заяву мотивував тим, що в грудні 2020 року на адресу його місця проживання надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження при виконанні виконавчого напису нотаріуса № 56791 від 28.09.2020 року, яким стягнуто з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія "Онлайн фінанс" заборгованість в сумі 58180,00 грн. 13 січня 2021 року приватним виконавцем прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Так, 28 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 56791 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 380087604 від 30.12.2019 року, укладеним з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним договором 28/1118-01 від 28.11.2018 року є ТОВ "Таліс плюс", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним договором 05/0820-01 від 05.08.2020 року є ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" заборгованість за кредитним договором 380087604 від 30.12.2019 року. Строк платежу за даним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 05 серпня 2020 року по 05 серпня 2020 року, тобто з періоду, коли було здійснено відступлення прав вимоги від ТОВ «Фінансова компанія "Кредит капітал" до відповідача по справі. Позивачу не відомо на підставі чого кредитний договір 380087604 від 30.12.2019 року було передано за договором про відступлення прав ТОВ "Таліс плюс". Нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, керувався лише розрахунком заборгованості, які подав стягувач, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області відкрито виконавче провадження від 21 грудня 2020 року при примусовому виконанні виконавчого напису №56791 від 28 вересня 2020 року та звернуто стягнення на доходи [PERSON] . З вказаним виконавчим написом не погоджується та вважає, що такий не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, так як останній видав його за відсутності безспірної суми боргу та з пропущенням строків позовної давності, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, банк пропустивши строк на звернення з вимогою до позивача, відступив право вимоги на користь однієї фінансової компанії, яка в подальшому здійснила переуступку боргу відповідачу, а приватний виконавець, не зважаючи на пропущення строків кредитором звернувся за вчиненням виконавчого напису. Вважає грубим порушенням нотаріуса вчинення виконавчого напису на борговому документі без дотримання вимог закону щодо наявності безспірної заборгованості та з пропуском строків звернення. Заочним рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2021 року заявлені [PERSON] позовні вимоги було задоволено. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 квітня 2021 року за заявою ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" про перегляд судового рішення, заочне рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2021 року було скасоване. Цією ж хвалою справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 10 червня 2021 року витребувано необхідні докази по справі. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак у письмовій заяві представник позивача просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Процесуальним правом надати відзив на позов не скористався. Неодноразово надав заяви про відкладення розгляду в зв`язку із зайнятістю в інших судових засіданнях. Треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Клопотання про відкладення розгляду даної справи суду не надані. Пояснення він третіх осіб до суду не надходили. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників справи. Оскільки учасники справи на засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів з урахуванням принципів розумності, справедливості, виваженості та пропорційності, суд приходить до наступного висновку. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що30 грудня 2019 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка ф380087604інансова допомога", укладено договір № 380087604, за умови якого позивач отримав грошові кошти в сумі 20 000 грн. на строк 30 днів з процентною ставкою за користування кредитом (а.с. 151-153). Видно, як наданий суду доказ, договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, 21 жовтня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон плюс" (фактор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога"(клієнт) та укладалася між цими ж сторонами 21 жовтня 2020 року додаткова угода № 25 до договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, але змісту таких договорів суду не надано (а.с. 60). 05 серпня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" (фактор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон плюс" (клієнт) укладено договір факторингу № 05/0820-01, за яким згідно умов п. 2.1 договору Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити Клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором (а.с. 61-63, 156-158, 186). До вказаного договору додано витяг з реєстру прав вимог № б\\н за якими відступлено, але без зазначення прізвища боржника, без дати укладення (а.с. 91). Згідно реєстру прав вимоги № 1 від 05.08.2020 року за якими відступлено, за № 2463 значиться боржник [PERSON] по кредитному договору № 380087604 від 380087604, за яким тіло кредиту становить 20000 грн., прострочена заборгованість за відсотками 36980,00 грн., загальна заборгованість 56980.00 грн. (а.с. 187) Згідно виписки з особового рахунка боржника за кредитним договором № 380087604 від 30 грудня 2019 року, заборгованість [PERSON] перед товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" складає 56 980, 00 грн. (а.с.155) Відповідно до п.1 додаткової угоди від 05 серпня 2020 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року сторони угодили про право вимоги до будь-якого з боржників, що передано фактору в рамках договору, підлягає поверненню від фактора клієнту, за умови отримання фактором відповідного повідомлення від клієнта (а.с.67). 28 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 56791 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" заборгованість у розмірі 56980 грн. за період з 05 серпня 2020 року по 05 серпня 2020 року, на підставі кредитного договору 380087604 від 30.12.2019 року, кладеним з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним договором 28/1118-01 від 28.11.2018 року є ТОВ "Таліс плюс", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним договором 05/0820-01 від 05.08.2020 року є ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" заборгованість за кредитним договором 380087604 від 30.12.2019 року та 1200,00 грн. за вчинення виконавчого напису, а всього 58180,00 грн. (а.с. 7, 167). Згідно постанови від 21.12.2020 року відкрито виконавче провадження № ВП 63972134 про примусове стягнення із [PERSON] заборгованість в сумі 58180,00 грн. на користь ТОВ"Фінансова компанія "Онлайн фінанс" (а.с.9) Постановою приватного виконавця від 13 січня 2021 року звернуто стягнення на заробітну плату. пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с. 21-22) Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження"). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296\\5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Так, пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У пункті 1-1 Переліку зазначено, що для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України "Про нотаріат"). Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В позовній заяві позивач посилався на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14як на підставу для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Так, із змісту наданого нотаріусу кредитного договору для вчинення нотаріального напису вбачається, що він укладений в простій письмовій формі і не посвідчений нотаріально, тоді як відповідно до п. 1 Переліку для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів). Однак, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусі", зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, на даний час, діє редакція Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 і як викладено вище нотаріусом вимог вказаного Порядку не дотримано. Вказане відповідає висновкам викладеним в Постанові ВС від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Крім цього, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з вказаним Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Тому існують підстави для застосування частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" за аналогією закону, в тому числі й при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Так, фактично процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Відповідно до положень ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Однак, надані суду матеріали нотаріальної справи не містять повідомлення боржника про заміну кредитора в зобов`язанні, а тому відсутні підстави вважати, що у позивача виникло зобов`язання саме перед товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" як кредитором. Для вчинення виконавчого напису нотаріусу, окрім кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі, надано виписку з особового рахунку боржника. Надана виписка з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором викладена довільно та не відповідає формі та змісту банківського рахунку з відображенням на ньому руху коштів, а тому не є документом бухгалтерського обліку. Як видно, із наданих нотаріусу документів не вбачається безспірність заборгованості, щодо якої заявлено про вчинення виконавчого напису. Виходячи з наведених обставин, слідує висновок, що нотаріусом не дотримано вимог щодо порядку вчинення нотаріального напису, а саме: такий напис вчинено на виконання не нотаріально посвідченого кредитного договору, перед вчиненням виконавчого напису відповідач був зобов`язаний належним чином повідомити позивача про перехід до відповідача права вимоги за кредитним договорами, без надання кредитором доказів про повідомлення боржника як про зміну кредитора так і про наявність боргу, ненадання кредитором документів бухгалтерського обліку на підтвердження розміру заборгованості нарахованої відповідно до умов договору, тому оспорюваний виконавчий напис, який вчинено на підставі наданих нотаріусу документів та встановлена заборгованість не може вважатися безспірним і таким, що не потребує додаткового доказування, а відтак вчинення виконавчого напису за заявою відповідача не ґрунтується на вимогах закону. Наведені висновки ґрунтуються на правових позиціях Великої Палати Верховного Суду, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) з подібних правовідносин. З урахуванням наведеного, суд вважає, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved