Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Управління Пенсійного Фону України у м. Хмельницькому звернулося до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що [PERSON] перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому з 01.11.2010 року по 31.01.2011 року та отримувала пенсію (виділену долю) по втраті годувальника - [PERSON] [INFO] на утриманця - неповнолітню [PERSON], 06.06.1995р.н. Оформлення пенсій по втраті годувальника в органах Пенсійного фонду проводиться у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року. З врахуванням вищевказаних нормативно-правових актів частка пенсії була виділена на утриманця [PERSON] яку отримувала її мати - [PERSON]. Основна пенсія по втраті годувальника - [PERSON] призначена іншому утриманцю - [PERSON] [INFO], яку отримує за нього його мати - [PERSON] з 06.06.2008 p. Пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається у розмірі: на одного непрацездатного члена сімї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сімї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24.11.2009 р., яке набрало законної сили 15.02.2010 р., задоволено позовну заяву [PERSON], встановлено факт батьківства - [PERSON], [INFO], який помер 05.06.2008 року щодо доньки [PERSON], [INFO] [PERSON] звернулась 27.10.2010 р. до управління Пенсійного Фону України у м. Хмельницькому із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника (виділена доля), надала всі необхідні документи передбачені п.10 Порядку (в редакції на момент призначення пенсії). З 01.11.2010 р. пенсію по втраті годувальника розподілено на двох утриманців [PERSON] та [PERSON]. 13.01.2011 р. на адресу управління Пенсійного Фону України у м. Хмельницькому [PERSON] надано ухвалу Верховного суду України від 11.05.2010 року, якою зупинено виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24.11.2009 року та ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 15.02.2010 року до закінчення касаційного провадження. Рішенням начальника управління від 14.01.2011 року № 868520 припинено виплату пенсії [PERSON] з 01.02.2011 року. У березні 2014 року управлінням Пенсійного Фону України у м. Хмельницькому отримано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.02.2012 року, якою рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24.11.2009 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 15.02.2010 року скасовано, а справа передано на новий розгляд до суду першої інстанції та ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 05.11.2012 року, яка набрала законної сили 20.11.2012 р. про залишення без розгляду позовної заяви [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] про встановлення факту батьківства. Позивач посилається на те, що у зв'язку з вищевказаними обставинами відповідачу безпідставно виплачено пенсію по втраті годувальника за період з 01.11.2010 року по 31.01.2011 року в розмірі 1324,20 грн. Статтею 49 ч. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 із наступними змінами "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що між її діями та шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Переплата пенсії [PERSON] склалась виключно в зв'язку із неповідомленням відповідача про зупинення виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24.11.2009 року та ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 15.02.2010 року до закінчення касаційного провадження згідно ухвали Верховного суду України від 11.05.2010 року. При цьому із заявою про призначення пенсії [PERSON] звернулась до управління в жовтні 2010 року, тобто будучи обізнаною щодо винесення Верховним судом України зазначеної ухвали. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За змістом ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.261 ІІК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. В даному випадку перебіг процесуального строку звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів обчислюється саме з березня 2014 року, тобто від дати отримання управлінням ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 05.11.2012 року про залишення без розгляду позовної заяви [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON]. З 01 лютого 2011 року виплату пенсії відповідачу припинено на підставі рішення припинення виплати пенсії від 14.01.2011 р. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь управління Пенсійного фонду у м. Хмельницькому завдану матеріальну шкоду у сумі 1324,20 грн. Представник позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, але про причини своєї неявки не повідомила. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 36 означеного закону непрацездатними членами сім'ї вважаються є діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. На всіх членів сімї, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, призначається одна спільна пенсія. На вимогу члена сімї із загальної суми пенсії виділяється його частка, яка виплачується окремо. Виділення частки пенсії провадиться з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла заява про виділення частки пенсії. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24.11.2009 р. задоволено позовну заяву [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON], встановлено факт батьківства - [PERSON], [INFO], який помер 05.06.2008 року щодо доньки [PERSON], [INFO] Ухвалою апеляційного суду Хмельницького міськрайонного суду від 15.02.2010 р. рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24.11.2009 р. залишено без змін. 27.10.2010 р. [PERSON] звернулась до управління Пенсійного Фону України у м. Хмельницькому із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника (виділена доля), надавши необхідні документи, передбачені п.10 Порядку (в редакції на момент призначення пенсії); свідоцтво про народження [PERSON] серія І-БВ № 129888 від 07.05.2010 p., де зазначалось, що батьком дитини є [PERSON], належним чином завірені копії рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24.11.2009 р. із зазначенням дат набрання законної сили та ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 15.02.2010 року. З 01.11.2010 р. пенсію по втраті годувальника розподілено на двох утриманців [PERSON] та [PERSON]. 11.05.2010 р. ухвалою Верховного Суду України було зупинено виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24.11.2009 р. та ухвали апеляційного суду Хмельницького міськрайонного суду від 15.02.2010 р. до закінчення касаційного провадження. Судом встановлено, що вказану ухвалу [PERSON] надала управлінню Пенсійного Фону України у м. Хмельницькому 13.01.2011 р. Рішенням начальника управління від 14.01.2011 року № 868520 на підставі ухвали Верховного суду України від 14.05.2010 року, припинено виплату пенсії [PERSON] з 01.02.2011 року. У березні 2014 року управлінням Пенсійного Фону України у м. Хмельницькому отримано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.02.2012 року, якою рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24.11.2009 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 15.02.2010 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 05.11.2012 р. залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] про встановлення факту батьківства. Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 50 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на виставі рішень Пенсійного фонду або судовому порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] на користь управління Пенсійного Фону України у м. Хмельницькому заподіяну матеріальну шкоду у сумі 1324 грн. 20 коп.

Outcome: approved