Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-07 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 2002 року по 2013 рік. Від спільного подружнього життя [INFO] в них народився син [PERSON]. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, участі у вихованні не бере, на даний час перебуває за кордоном, у Франції, де живе та працює неофіційно вже близько 13 років. Його середньомісячний заробіток складає 1500 Євро. Про такі заробітки відповідача позивачці відомо, оскільки вона також працює у Франції і до розірвання шлюбу проживала з відповідачем. Тому просила стягувати з відповідача аліменти в свою користь на утримання малолітнього [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 гривень щомісячно від дня пред'явлення позову до досягнення ним повноліття. У судовому засіданні представник позивачки вимоги позову підтримав повністю з мотивів, викладених в позовній заяві. Також суду додатково пояснив, що позивач подав до суду позовну заяву про поділ майна подружжя в якій вказав, що за час шлюбу ним з позивачкою придбано спільне майно, яке зареєстровано на позивачку, а майно придбано за спільні кошти. До майна придбаного за спільні кошти належить квартира вартістю 170 000 грн. та квартира вартістю 400 000 грн. Вказане свідчить про те, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн., оскільки достатньо заробляє Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечила проти стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно від дня пред'явлення позову до досягнення ним повноліття. Таку суму обґрунтовує тим, що відповідач хоч і перебував у Франції на роботі, однак на даний час не працює, його заробіток становив максимум 300-400 Євро. Доказів того, що відповідач заробляє 1500 Євро позивачкою суду не надано. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського управління юстиції в Івано-Франківській області, від 19 липня 2013 року (а.с. 7) [PERSON] народився [INFO], [PERSON] є його батьком, а [PERSON] матір'ю. Шлюб між сторонами розірвано, дитину залишено проживати з матір'ю. Позивачка на даний час не працює. Відповідач працює не офіційно у Франції, що сторонами визнається, а тому відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2014 року становить 1286 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та доводів про те, що відповідач офіційно не працює, не має постійного доходу, суд дійшов висновку, що аліменти, підлягаючі стягненню з нього на користь позивачки на утримання її сина слід визначити в твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує, що відповідачем не надано суду доказів про його матеріальне становище та стан здоров'я. Проте, відповідач є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання сина, отримує дохід, працює неофіційно у Франції. Крім того, сам відповідач у своїй позовній заяві про поділ майна подружжя вказує, що сторонами за спільні кошти придбано нерухомість, загальною вартістю 570 000 грн., що свідчить про те, що відповідач достатньо заробляє щоб мати можливість сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання малолітнього сина в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 05 листопада 2013 року, а в решті вимог позову - відмовити. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 229,40 гривень судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2013 рік", п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial