Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

21 лютого 2017 року до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла вищезазначена позовна заява. Поданий позов позивач обгрунутвав тим, що до органу опіки і піклування Вінницької РДА від служби у справах дітей районної державної адміністрації надійшли матеріали щодо невиконання своїх батьківських обов'язків гр. [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], Зазначає, що з 09.01.2014 року [PERSON], перебуває на повному державному утриманні у Вінницькому обласному спеціалізованому будинку дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки на підставі розпорядження голови Вінницької районної державної адміністрації від [INFO] року №602. Вказує, що мати дитини, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], житлові умови в будинку незадовільні, в будинку відсутня електроенергія; в домогосподарстві нічого не утримується; [PERSON] ніде не працює. Зазначає, що [PERSON] тривалий час (понад шість місяців) без поважних причин не відвідувала дитини, не виявила до неї батьківського піклування і турботи, не приймала участі у вихованні та неї утримувала її. Вважає, що відповідач не належним чином виконує свої батьківські обов'язки відносно малолітньої дитини, її матеріально не утримує, не цікавиться навчально-виховним процесом, розвитком та станом здоров*я. Просить суд позбавити [PERSON], батьківських прав відносно малолітньої дитини, [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON], аліменти на утримання малолітньої доньки, [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів її заробітку (доходу), або за умови якщо відповідач не працює і не має інших доходів, виходячи із середньомісячної заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника в м. Вінниця щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; зобов'язати Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки відкрити особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Представник позивача Органу опіки і піклування Вінницької РДА Кучер Ю.В.в судове засідання не з'явилась, подавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судові засідання двічі не з'явилась, по невідомим суду причинам, заяв про розгляд справи у її відсутність до суду не надала. Тому суд, у порядку ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи, про що виніс відповідну ухвалу. Представник третьої особи без самостійних вимог - Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації Сас Т.Г. в судове засідання не з'явилася, подавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку представника позивача та представника третьої особи, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява частково обґрунтована та така, що підлягає частковому задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що [INFO] року народилась [PERSON], батьком якої є [PERSON], матір'ю - [PERSON],- відповідач у справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4). Відповідно до розпорядження голови Вінницької районної державної адміністрації від 30 грудня 2013 року №602 [PERSON], [INFO], направлена в Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки (а.с.6). Відповідач [PERSON], [INFO]., відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 07.11.2016 року затверджений сільським головою с. Оленівка [PERSON], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]; житлові умови в будинку незадовільні; в будинку відсутня електроенергія; в домогосподарстві нічого не утримується; [PERSON] ніде не працює (а.с.8) Згідно повідомлення Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 04.11.2016 року №181 [PERSON] не має належних умов проживання для дитини, ніде не працює, стабільних доходів не має (а.с.9). Згідно акту, складеного 10.10.2016 року комісією Вінницького обласного спеціалізованого будинку дитини, мати - [PERSON], тривалий час (понад шість місяців) без поважних причин не відвідувала дитини, не виявила до неї! батьківського піклування і турботи, не приймала участі у вихованні та неї утримувала її (останнє відвідування 18.02.2014 року) (а.с.10). Як вбачається, з висновку Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області №01-25/2456 від 16.11.2016 року, позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітньої доньки [PERSON] є доцільним, оскільки мати дитини не виконує своїх батьківських обов'язків, передбачених ст.ст. 150-155, 180 СК України (а.с. 11). Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Статтею 150 СК України закріплюється обов'язок батьків виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати до самостійного життя та поважати її. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до роз'яснень, що містяться пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, що містяться пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України, передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у вихованні в грошевій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій формі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому, аліменти на дитину необхідно стягувати починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 21.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. Оцінивши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини [PERSON], не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її утримання, тому з огляду на вищевказане, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в частці підлягають до задоволення. Суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позовної вимоги позивача про зобов'язання Вінницького обласного спеціалізованого будинку дитини з ураженням центральної нервової системи, та порушенням психіки, в якому перебуває малолітня дитина, відкрити особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання закони сили рішення суду, виходячи з такого. Конституційний принцип доступності правосуддя реалізується через приписи ч.1 ст. 15,ст.16 ЦК України, якою визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, до суду в порядку цивільного судочинства вправі звернутися особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, невизнано чи оспорюється, при цьому має бути визначено які права позивача порушені відповідачем та якими законодавчими актами передбачено право позивача на звернення із заявленим позовом. Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Статтею 12 вказаного Кодексу унормовано, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Загальні правила про виконання цивільних обов'язків, в якій містяться положення про межі виконання та підстави звільнення від таких обов'язків, унормовані статтею 14 Цивільного кодексу України. Під цивільним обов'язком розуміється вимога від суб'єкта цивільного права певних дій (або невиконання дій), забезпечена можливістю правового спонукання до належної поведінки. Зміст цивільного обов'язку становлять три вимоги: а) поведінка зобов'язаної особи визначена вимогами норми права; б) поведінка зобов'язаної особи визначена вимогами уповноважених осіб; в) поведінка зобов'язаної особи у випадку невиконання цивільного обов'язку забезпечується вимогою (рішенням) суду виконати цей обов'язок. За приписами частини 2 статті 14 Цивільного кодексу України особа не може бути примушена до дії, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Тому, суд вважає , що такого способу захисту права фізичної ( або) юридичної особи як зобов'язання щодо юридичної особи вчинити дії на відкриття рахунку в банківський установі, яка не є відповідачем у справі, чинне законодавство України не передбачає. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідач на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за дві вимоги немайнового характеру на загальну суму в 1 280 грн.

Outcome: partial