Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок із господарськими спорудами, який розсташований в [ADDRESS] в порядку спадщини за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. В мотивування позову посилається на те, що після смерті батька [PERSON] відкрилась спадщина, до якої входить житловий будинок з погосподарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що являється спадкоємцем спадкового майна по закону. Крім нього спадкоємцем є [PERSON] - дружина померлого та [PERSON] - син померлого, котрі в установленому законом порядку відмовились від спадщини. Позивач своєчасно і належним чином прийняв спадщину, оскільки звернувся із відповідною заявою до нотаріальної контори. На даний час бажає отримати свідоцтво про право на спадщину , проте не може цього зробити, оскільки у видачі свідоцтва про право власності державним нотаріусом йому відмовлено із-за відсутності правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В судове засідання позивач не з"явився, в заяві до суду просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує повністю. Представник територіальної громади в судове засідання не з"явився, в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явились, в заявах до суду просять справу розглядати у їх відсутності, позов [PERSON] визнають повністю. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. За життя останній заповіту не залишав, а тому відкрилась спадщина по закону. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, батьки. Вiдповiдно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповiтом i за законом можуть бути фiзичнi особи, якi є живими на час вiдкриття спадщини. Спадкоємцями першої черги по закону є- дружина померлого- [PERSON], сини- [PERSON] та [PERSON]. За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України , спадкуванням є перехiд прав та обов'язкiв (спадщини) вiд фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осiб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповiтом або за законом. До складу спадщини входять yci права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент вiдкриття спадщини i не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповiтом чи за законом має право прийняти спадшину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи iз застереженням. Спадкоємець, який постiйно проживав разом iз спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про вiдмову вiд неї. Незалежно вiд часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вiдповiдно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час смерті не проживав постiйно iз спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно довідки №71 від 04.02.2016 року виданої виконавчим комітетом Коржівської сільської ради Баришівського району Київської області із померлим [PERSON] проживали: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Встановлено, що [PERSON] звернувся до Баришівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, згідно якої заведена спадкова справа №59/2016 . Встановлено , що [PERSON], [PERSON] звернулись до Баришівської районної державної нотаріальної контори із заявами про відмову від спадщини після смерті [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи . Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свiдоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На виконання вимоги даної статті, позивач звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону , оскільки ним не було надано правовстановлюючих документів на житловий будинок. Вказане підтверджується листом-повідомленням від 18.05.2016 року за №768/02-14. Встановлено, що [PERSON] за життя не оформив документи на належне йому нерухоме майно та не зареєстрував його в органах БТІ. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності . Вищий Спецiалiзований Суд України з розгляду цивільних i кримінальних справ в iнформацiйному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" п 3.3. наголошує, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будiвель ", i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у погосподарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Факт належності [PERSON] вищезазначеного житлового будинку підтверджується: рішенням Заставнівського районного суду від 09.12.2011 року про визнання права власності за [PERSON] на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] в порядку спадщини по закону після смерті [PERSON], померлого [INFO] в с. Добринівці; довідками Добриновецької сільської ради від 05.04.2016 року за № 64,15; інвентарною справою. Постанова Пленуму Верховного суду України вiд 04.10.1991р. №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулюює право приватної власності громадян на жилий будинок" у п. 9 зазначає, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на вiдведенiй в установленому порядку на земельній дiлянцi i прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Встановлено, що житловий будинок з погосподарськими будівлями , що розташований в [ADDRESS] побудований в 1963-1965 роках. Громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці , яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності . За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року , на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Відповідно ст. 328 ЦК України , право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Враховуючи наведене,

Outcome: approved