Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.02.2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої відповідачка отримала кредит у розмірі 6346,96 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,012 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом на заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також оплачувати комісії. Однак, відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 13.11.2019 року за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 16765,79 грн, яка складається з: 6297,74 грн - заборгованість кредитом; 3,52 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 10464,53 грн - пеня. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 16765,79 грн, а також понесені судові витрати - судовий збір в сумі 1921 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідачка в судове засідання 29.04.2020 року та 28.05.2020 року не з`явився. Про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем її реєстрації: [ADDRESS] . Згідно поштових довідок [PERSON] за зазначеною адресою не проживає. На підставі п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України [PERSON] вважається належно повідомленою про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. 28.05.2020 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов АТ КБ "ПриватБанк" підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.02.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої відповідачка отримала кредит у розмірі 6346,96 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 6 місяців. Дата останнього погашення заборгованості не пізніше 31.08.2014 року (а.с.7). До кредитного договору Банк додав Витяг з Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:https://privatbank.ua/terms/. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідачки за кредитним договором № б/н від 26.02.2014 року станом на 13.11.2019 року складає у сумі 16765,79 грн, яка складається з: 6297,74 грн - заборгованість кредитом; 3,52 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 10464,53 грн - пеня (а.с.4-5). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Ч.2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В позовній заяві заборгованість за кредитом зазначена позивачем в сумі 6297,74 грн. Проте, згідно розрахунку заборгованості, [PERSON] отримала кредит в сумі 6346,96 грн, в рахунок погашення заборгованості за кредитом сплатила 4950,72 грн (а.с. 4-5). Отже, заборгованість за кредитом складає 1396,24 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] 10464,53 грн - заборгованості за пенею, то суд бере до уваги вимоги ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до яких на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання зазначених вище положень закону Кабінет Міністрів України розпорядженням №1053-р від 30 жовтня 2014 року, та розпорядження № 1275-р від 02 грудня 2015 року затвердив перелік населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція (АТО). Крім того, комерційним банкам Національним банком України у листі за № 18-112/62138 від 27.10.2014 року були надані роз`яснення, згідно з якими банки зобов`язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу. Згідно положень «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», Білокуракинський район Луганської області входить у перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] має зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а.с.48). Отже, на відповідачку розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій із зобов`язань за кредитними договорами у період проведення антитерористичної операції. Як вбачається з розрахунку заборгованості заборгованість за пенею в розмірі 10464,53 грн позивачем були нараховані з 01.10.2014 року по 31.10.2019 року. Таким чином, на дані правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки банкам заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року. За таких обставин, вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] вказаної пені не підлягають задоволенню за необґрунтованістю. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Тому вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 1399,76 грн, що складається з: 1396,24 грн - заборгованість за кредитом, 3,52 грн - заборгованість за відсотками обґрунтовані. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 160,37 грн - понесені витрати на судовий збір, сплачені останнім при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial