Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

09.07.2018 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, яку було уточнено 05.09.2018, до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання жінки, з якою проживає дитина. В обгрунтування позовних вимог вказує, що відповідач є батьком їх спільної дитини, але матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2000грн. до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання матері дитини, [PERSON], [INFO], до виповнення сину [PERSON], [INFO], трирічного віку, тобто до [INFO] в розмірі 2000грн. щомісячно. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі мають спільну дитину, батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження дитини. Син проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. В даний час позивач тимчасово не працює бо доглядає за сином Тимофієм. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу не бажає, тому вона була вимушена звернутися в суд із заявою про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до виповнення сину [PERSON], [INFO], трирічного віку, та на утримання сина до його повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримує (а.с.127). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.126). Третя особа - [PERSON]., в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про дату час та місце розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України, судову повістку отримала 29.01.2019 року, що підтверджується підписом в поштовому повідомленні (а.с.125), 30.10.2018 року на адресу суду надійшли пояснення, в яких третя особа просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог, так як з відповідача вже стягуються аліменти на утримання двох дітей та на утримання дружини, а відповідач з позивачем не перебували у шлюбі. У разі неявки в судове засідання учасника справи, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду, відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.09.2018 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2018 року залучено до участі у справі [PERSON] у якості третьої особи. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, на підставі наявних у суду матеріалів, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Сторони не перебувають в зареєстрованому шлюбі, відповідач [PERSON] є батьком сина позивачки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.35). Згідно довідки дитина проживає з позивачем (а.с.36). Правовідносини між сторонами регулюються ч.2 ст. 91 Сімейного Кодексу України, згідно норм яких - жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.180-183 Сімейного Кодексу України - батьки повинні утримувати своїх малолітніх дітей. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається кожного року відповідно до Закону України "Про державний бюджет України". Статтею 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17). Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст. 206 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці, на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити та, у відповідності до ч.2 ст.91, ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України, стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання до виповнення сину [PERSON], [INFO], трирічного віку аліменти в розмірі 2000грн., а також аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2000грн. до досягнення дитиною повноліття. Частиною 2 ст. 184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України "Про індексацію грошових доходів населення", то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України в порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення". Таким чином, обов'язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст. 184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 133, ч.6 ст. 141 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст.75, 84 ч.2, 180-183 Сімейного Кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved