Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та Тернівської сільської ради Тячівського району, третя особа: [PERSON], про скасування рішення виконкому Тернівської сільської ради № 46 від 2008 року та свідоцтва про право власності. В уточненому позові зазначає, що її батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 1970 року. За час спільного шлюбу батьки побудували житловий будинок [ADDRESS].[INFO] померла її матір [PERSON], і на належну їй ? частку спільного майна відкрилася спадщина. На час відкриття спадщини, вона з своєю сім'єю проживала у спадковому будинку батьків. Однак, рішенням виконкому Тернівської сільської ради № 46 від 26 червня 2008 року оформлено право власності на будинок [ADDRESS] в цілому за її батьком [PERSON], який його в подальшому відчужив [PERSON]. Вважає, що при прийнятті даного рішення порушенні її права, оскільки вона повинна була успадкувати ? частину даного будинку. Крім цього зазначила, що при прийнятті рішення виконкому № 46 від 26 червня 2008 року Тернівська сільська рада порушила вимоги п.п. "а" п.6.1. Тимчасового Положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 №7/5, оскільки земельна ділянка під будівництво [ADDRESS] не виділялася, і даний будинок не був прийнятий в експлуатацію. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив позов задоволити. Представник відповідача - Тернівської сільської ради Цубера Г.Ю. позовні вимоги не визнала, однак в судовому засіданні пояснила, що підставою для прийняття рішенням виконкому Тернівської сільської ради № 46 від 26 червня 2008 року "Про оформлення права власності на нерухоме майно" була лише одна заява [PERSON]. Третя особа -[PERSON] та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили. Вислухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 11), яка була матір'ю позивачки [PERSON] (а.с. 10, 12) та дружиною відповідача [PERSON] Рішенням виконкому Тернівської сільської ради № 46 від 26 червня 2008 року "Про оформлення права власності на нерухоме майно" оформлено право власності на нерухоме майно - житловий будинок в цілому, яке знаходиться в [ADDRESS], за [PERSON] (а.с.9). На підставі даного рішення виконкому,20 жовтня 2008 року було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - домоволодіння в [ADDRESS] на ім'я [PERSON](а.с.9). Згідно договору купівлі-продажу від 16 червня 2009 року, [PERSON] продав, а [PERSON] купив домоволодіння [ADDRESS]. Із копій погосподарських книг за 1974-1985 роки, 1991-2000 роки, вбачається, що в господарстві, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], головою сім'ї був [PERSON], а членами сім'ї були [PERSON], [PERSON] (до 1985 року) та [PERSON]. Господарство за суспільною групою було робочим. Житловий будинок господарства складається з 3 кімнат (2 жилих), загальною площею 100 кв.м., в тому числі житловою - 90 кв.м., матеріал покрівлі - шифер. За господарством також закріплена земельна ділянка. Із копій погосподарських книг за 2001-2010 роки, вбачається, що господарство знаходиться за адресою: [ADDRESS], головою сім'ї у ньому був [PERSON], а членом сім'ї була [PERSON]. Із довідки Тернівської сільської ради № 3633 від 02 вересня 2014 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO], і до дня смерті проживала в [ADDRESS]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] після свого одруження у 1995 році, разом з чоловіком та з донькою, яка народилася у 1996 році, залишилася проживати у будинку своїх батьків в [ADDRESS]. У 1998 році померла матір [PERSON] - [PERSON]. Похоронами [PERSON] займалася [PERSON], оскільки проживала разом з нею, а її батько [PERSON] в цей час перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні. В будинку батьків, після смерті матері, [PERSON] ще проживала приблизно один рік. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що будинок в [ADDRESS], будували батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON]. Після свого одруження в 1995 році, [PERSON] залишилася проживати в будинку батьків. У 1998 році померла матір позивачки, яку вона доглядала, оскільки вона тривалий час хворіла. Похоронами [PERSON] теж займалася [PERSON], оскільки її батько перебував на лікуванні в лікарні. Після смерті матері, в будинку батьків, [PERSON] проживала близько одного року. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] після свого одруження в 1995 році разом з чоловіком залишилася проживати разом з своїми батьками в їх будинку. Після смерті матері, [PERSON] проживала в будинку батьків близько одного року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що після свого одруження в 1995 році разом з чоловіком залишилася проживати разом з своїми батьками в їх будинку. Постійно доглядала за своєю матір'ю та батьком, який на час смерті матері перебував у лікарні. Після смерті матері, [PERSON] проживала в будинку батьків близько одного року, а потім з своїм чоловіком та донькою перейшла проживати в [ADDRESS]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] після свого одруження у 1996 році пішла проживати до свого чоловіка, а своїх батьків лише навідувала. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виникнення права власності на житловий будинок [ADDRESS] у [PERSON] та його дружини [PERSON] регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Незважаючи на те, що згідно п. 4 Постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок державного обліку житлового фонду" організації технічної інвентаризації системи міністерств житлово-комунального господарства союзних республік здійснюють реєстрацію й технічну інвентаризацію житлового фонду в містах, селищах міського типу та сільській місцевості, незалежно від його належності, а також складають і подають до вищестоящих організацій та місцевих органів державної статистики в строки, встановлювані ЦСУ СРСР, відповідну статистичну звітність, а згідно ч.1 цієї ж постанови,Міністерство житлово-комунального господарства УРСР, облвиконкоми, Київський і Севастопольський міськвиконкоми мали розробити до 1 липня 1985 року організаційні заходи по завершенню реєстрації й технічної інвентаризації житлового фонду Української РСР у містах і селищах міського типу в 1987 році, у сільській місцевості - в 1988 році, самого порядку реєстрації будинків та домоволодінь у сільській місцевості Української РСР так і прийнято не було, як і не було розроблено жодних організаційних заходів по завершенню реєстрації й технічної інвентаризації житлового фонду Української РСР у сільській місцевості. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Тому, суд вважає, що [PERSON] та його дружина [PERSON], набули право власності на житловий будинок [ADDRESS], а відповідно, після смерті [PERSON], у її спадкоємців, виникло право на спадкування на належну їй частку вищезазначеного будинку. Позивач як спадкоємець першої черги прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, проживала у спадковому будинку, що підтверджується погосподарськими книгами за 1998-2010 роки та показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Суд не бере до уваги покази свідків [PERSON], оскільки вони спростовуються показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Судом встановлено, що позивач проживаючи в будинку батьків доглядала за хворою матір'ю до її смерті, оскільки її батько в цей час знаходився на лікуванні в лікарні, що позбавило його можливості навіть бути присутнім на похороні дружини. Крім цього, після смерті матері і до повернення батька з лікарні, позивачка фактично вступила в управління спадковим майном. Після повернення батька з лікарні, вона тривалий час доглядала за спірним будинком, і лише після цього перейшла проживати в будинок свого чоловіка. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В силу ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п.п. "а"п.6.1 Тимчасового Положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно,затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 №7/5 (в редакції, що діяла на час прийняття оспорюваного рішення), оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності, зокрема органами місцевого самоврядування: фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що Тернівською сільською радою при прийнятті рішення виконкому № 46 від 26 червня 2008 року "Про оформлення права власності на нерухоме майно", яким оформлено право власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] в цілому, не було дотримано вказаного у п.п. "а" п.6.1 Тимчасового Положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 №7/5 (в редакції, що діяла на час прийняття оспорюваного рішення), порядку оформлення права власності, оскільки в [PERSON] на час прийняття рішення, не було в наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та акта комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію (ці докази в судовому засіданні представлені не були), а тому, останнє підлягає скасуванню, як і підлягає скасуванню свідоцтво про право власності на нерухоме майно -домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] і належить [PERSON] в цілому, оскільки видане на підставі вищенаведеного рішення виконкому. На думку суду, оформлення права власності на будинок [ADDRESS] повинно проводитися в порядку спадкування. Що ж стосується питання розподілу судових витрат по справі, то це питання суд вирішує відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved