Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Київської Міської Ради, треті особи [PERSON], [PERSON], Головне управління юстиції в м. Києві, Житлово - Будівельний кооператив " Промбудівельник - 8 " про визнання права власності в порядку спадкування за законом, свої вимоги мотивувавши тим, що [INFO] року помер чоловік позивача [PERSON] [INFO]. З померлим чоловіком, позивачка уклала шлюб 25 червня 1983 року, зареєструвавши у Дитятковській сільській Раді Чорнобильського району, Київської області Від шлюбу мають двох дітей. [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS], ЖБК « Промбудівельник - 8 ». Квартира складається з 2 - х кімнат жилою площею 29, 8 кв. м., загальна площа 50, 4 кв. м. Згідно довідки Житлово - Будівельного кооперативу « Промбудівельник - 8 » від 20 січня 2015 року чоловік є власником особового рахунку повністю внесли пайовий внесок за квартиру в розмірі 10 415 крб. 58 коп. Але, як член кооперативу за одержанням свідоцтва про право власності на квартиру не звернувся. У встановлений законом строк позивач звернулася з заявою до шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори видати мені свідоцтво про право власності на квартиру після смерті чоловіка. 15 вересня 2015 року позивач одержала листа за № 3075 / 02 - 14 за підписом завідувача шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою, про те, що їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за Законом після смерті мого чоловіка, та роз'яснила, що повинна звернутися до суду. У зв"язку з вищезазначеним позивач просить визнати за [PERSON] право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за Законом після смерті мого чоловіка [PERSON], якии помер [INFO] року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Відповідач Київська міська рада в судове засідання свого представника не направив про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 16 листопада 2015 року за вх. № 55777 до загальної канцелярії суду за підписом представника КМР за довіреністю Т. Овчаренко надійшли пояснення у справі, та в яких остання просить проводити розгляд цивільної справи за відсутності уповноваженого представника. Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Представник третьої особи Головного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з"явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 27 листопада 2015 року за підписом заступника начальника Управління з питань нотаріату [PERSON] надійшли пояснення, в яких розгляд цивільної справи просять проводити за відсутності уповноваженого представника. Представник третьої особи Житлово - Будівельний кооператив " Промбудівельник - 8 " Паляничка Тетяна Василівна проти заявленого позову не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення позивача третіх осіб, та представника ЖБК "Промбудівельник - 8 " вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст.213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо. Судом встановлено, що [INFO] року помер чоловік позивача [PERSON] [INFO] ( а.с. 6). З померлим чоловіком, позивачка уклала шлюб 25 червня 1983 року, зареєструвавши у Дитятковській сільській Раді Чорнобильського району, Київської області ( а.с. 7) Від шлюбу мають двох дітей. [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS], ЖБК « Промбудівельник - 8 ». Квартира складається з 2 - х кімнат жилою площею 29, 8 кв. м., загальна площа 50, 4 кв. м. Згідно довідки Житлово - Будівельного кооперативу « Промбудівельник - 8 » від 20 січня 2015 року чоловік є власником особового рахунку повністю внесли пайовий внесок за квартиру в розмірі 10 415 крб. 58 коп. ( а. с. 8, 9, 10 ) Відповідно до ч. 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно статей 5, 10 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні » від 21 травня 1997 pоку № 280/97-ВР Київська міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду м. Києва та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 384 ЦК України, будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним ( житловим ) кооперативом, є його власністю. Член житлово - будівельного ( житлового ) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово- будівельного ( житлового ) кооперативу стає її власником. Згідно п. 3. 1 Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24 - 753 / 0/ 4 - 13 та ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 № 9 « Про практику застосування судами законодавства про житлово- будівельні кооперативи » та положень ст. 15 Закону України « Про власність » від 07 лютого 1991 pоку № 697 - ХІІ, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, член житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому у користування набув права власності на це майно. Згідно ч. 2 п. 8 Постанови ПВСУ № 7 від 30 травня 2008 року № 7 якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Виходячи з наведеного та як вбачається з довідки ЖБК « Промбудівельник-8» від 20.01.2015 № 2, померлий [PERSON] повністю сплатив свій пайовий внесок за кооперативну квартиру [ADDRESS], то у нього відповідно виникло право власності на таку квартиру, незалежно від того, що дане право не було зареєстровано у встановленому законом порядку. За нормою частини 1 статті 1258 ЦК України та пунктом 20 зазначеної вище Постанови ПВСУ № 7 від 30.05.2008 № 7 справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Оскільки заповіт відсутній, спадкування здійснюється за законом. Зокрема, відповідно до положень статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Положеннями ч. 2 ст. 1274 ЦК України встановлено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. З урахуванням наведеного, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], є його діти, [PERSON] та [PERSON], які відмовилися від прийняття спадщини на користь своєї матері (позивача), [PERSON]. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті спадкодавця, належить спірна кооперативна квартира [ADDRESS], на яку позивач позбавлений можливості набути право власності. З листа Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом позивачу неможливо, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спірну квартиру. Таким чином, зважаючи на наявність існування перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в зв'язку з тим, що позивач не має можливості іншим порядком оформити право власності на спадкове майно, вимушений визнавати право власності на спадкове майно в судовому порядку. На підставі глави 10, п. 4, п. п. 4.14, 4.15 та п. п. 4.18 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень » від 01 липня 2004 pоку № 1952 - IV право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь - які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Пунктом 1 Листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 ЦПК України) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв при прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину. Відповідно до узагальнення судової практики, а саме Листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Стаття 392 ЦК України зазначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. З ст. 1268 Цивільно кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину , якщо протягом встановленого законом строку він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. З ст. 1296 Цивільно кодексу України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, на підставі ст. 66 Закону України "Про нотаріат", має право отриматисвідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину - це процесуальний нотаріальний акт, який засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців. Не можнауспадкуватиправо на спадковемайно, не прийнявши на себе обов'язки з ним пов'язані. Спадкоємець не можеприйняти одну частинуспадщини, а від другої відмовитися. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N 5 від 31.03.95 факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»У разівідмовинотаріуса в оформленні права на спадщину особа можезвернутися до суду за правилами позовногопровадження. Також, як передбачено підпунктом 1. 14 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296 /, у разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадкумісцевідкриттяспадщини підтверджується копієюрішення суду,що набрало законноїсили. Відповідно до п п. 4.12. п. 4 Глави 10 Розділу II Порядку, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно з пп. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності нього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та ст. ст. 328, ч, З 384, 1218, 1261, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування » від 30 травня 2008 року № 7і

Outcome: approved