Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. В обгрунтування позову позивачка зазначила, що з 29.09.2001 року по 27.07.2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачкою. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя шлюб між сторонами розірвано. Родичі позивачки проживають у Росії та Європі. Позивачка має намір виїхати з донькою за кордон з метою безпеки, оздоровлення та відвідування їх родичів, але без відповідно оформленого дозволу батька, дитина не може перетнути кордон. В добровільному порядку відповідач відмовляється надати нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дочки за кордон, у зв'язку із чим вимушена звернутися до суду. Просить суд надати їй дозвіл для оформлення проїзних документів на доньку [PERSON], [INFO], для виїзду її за кордон, без згоди батька - [PERSON] та дозволити їй виїжджати за межі України з неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO], без письмової згоди та супроводу її батька [PERSON]. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Представник третьої особи Служби у справах дітей Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, рішення прийняти з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, розірвано 03.09.2010 року. Від шлюбу позивачка та відповідач мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м.Маріуполя Донецької області. Дитина мешкає разом із позивачкою. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого 11.06.2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області вбачається, що [PERSON] змінила 11.06.2013 року прізвище, власне ім'я, по батькові на [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що позивачка має родичів у Росії та Європі та має намір з метою оздоровлення та відвідування їх родичів вивезти дитину за кордон. Крім того, відповідно до довідки виданої 05.02.2014 року Маріупольською міською лікарнею №4, [PERSON], [INFO] перебуває на диспансерному обліку в дитячій поліклініці Міської лікарні №4 з діагнозом: гострий пієлонефрит в стадії неповної клініко-лабораторної ремісії без порушення функцій нирок. Дитина потребує: диспансерний нагляд упродовж 5 років, оздоровлення в стаціонарі, профілактичне лікування 2 рази на рік, санаторно-курортне лікування в санаторіях з захворюванням сечовивідної системи. Згідно із психолого-педагогічною характеристикою учениці 7-Б класу ЗОШ №?10 [PERSON], [INFO], вбачається, що дитина виховується у неповній родині, мати дитини [PERSON] часто відвідує школу, цікавиться успіхами дитини, бере активну участь в житті класного колективу, роботі батьківської громадськості. Батько дитини, [PERSON] за роки навчання доньки до школи не приходив, батьківські збори не відвідував, з класним керівником з приводу навчальних досягнень учениці не спілкувався. Згідно ч.2 ст.154 СК України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231 (із змінами). У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Так, згідно паспортних даних позивачки та свідоцтва про народження дитини, вони є громадянами України. Дитина проживає разом з матір'ю. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. На теперішній час, у зв'язку з проведенням на території Донецької області антитерористичної операції позивачка з метою переїзду до безпечного місяця на тимчасовий період бажає та має можливість виїхати з дитиною для відпочинку та оздоровлення дитини за кордон, однак відповідач не надає згоди на вивезення дитини без будь-яких пояснень. Відповідач не скористався можливістю спростувати заявлені доводи та навести об'єктивні причини, за якими він відмовляє позивачці у наданні згоди на виїзд дитини за кордон України, тим самим безпідставно зловживаючи своїми правами і обмежуючи права дитини та позивачки. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи. При таких обставинах, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved