Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

МКП „Основаніє" звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території, за опалення та абонентську плату за опалення, вказавши в обґрунтування позову наступне. За адресою: [ADDRESS] зареєстровані та мешкають відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] Однак відповідачі не в повному обсязі сплачують плату за утримання будинку та прибудинкової території та за опалення та абонентську плату за опалення, гарячу воду, у зв'язку із чим на 01.0.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 6207,74 грн. яка складається із заборгованості за участь у витратах по платі за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 1207,74 грн., за опалення та абонплату за опалення 5000 грн. Вказану суму заборгованості, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідачів в судовому порядку. У судове засідання представник позивача не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, заяв про відкладення слухання справи суду не надав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечує проти позовних вимог з наступних підстав. Проти суми боргу за утримання будинку та прибудинкової території, заперечує з тих підстав, що між сторонами не було укладено договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, тому, на думку Відповідача, позовні вимоги в цій частині необґрунтовані. Крім того, 17.10.2014 року нею було оплачене 561,79 грн. у погашення заборгованості. Щодо вимог про стягнення заборгованості за теплопостачання, зазначає, що цей борг за нею рахується з 2009 року, і вона жодного платежу на його погашення не зробила, оскільки з 2009 року оплачує за опалення Концерну" МТМ", а тому просить суд застосувати позовну давність. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином про час та місце слухання справи. Враховуючи, наведене суд ухвалив слухати справу за відсутності позивача, відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги МКП "Основаніє" підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно довідки МКП "Основаніє" від 15.10.2014 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та мешкають відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до технічного паспорту на кв. [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира кв. [ADDRESS] по 1/3 частині. Відповідно довідки МКП "Основаніє" заборгованість відповідачів станом на 01.10.2014 року по утриманню будинку складає 1207,74 грн., за опалення та абонплату за опалення 5000 грн. Щодо вимог про стягнення заборгованості за утримання прибудинкової території суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, на час розгляду справи договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових території не укладено, але у сторін виникли правовідносини, які регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до ст.ст.319, 322 ЦК України тягар утримання майна покладається на власника. Згідно ст. 13 Закону України від 24.06.2004 року „Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги(централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо-та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); За вимогами п.5 ч.3 ст. 20 зазначеного Закону, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, є обов'язком споживача. Відповідно до вимог п.2.ст.10 Закону "Про приватизацію державного житлового фонду", ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир кооперативних будинків та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд і прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Згідно ст. 156, 162 ЖК України, власник та члени його сім'ї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків встановлено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Розмір плати за комунальні послуги розраховані, виходячи з розміру тарифів, затверджених відповідно до норм ст.. 7,31, ч. 2 ст. 32 Закону України „Про житлово-комунальні послуги". Розрахунки відповідачем не спростовані. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Проживаючи в будинку, який обслуговує МКП "Основаніє", відповідачі разом з іншими мешканцями фактично отримують послуги, які надаються. Відсутність на даний час договору про надання послуг, суд вважає не є перешкодою для нарахування коштів за надання послуг за утримання будинку і прибудинкової території зі сторони МКП "Основаніє", а відповідачі зобов'язані оплачувати вартість отриманих послуг. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок сторін, а не лише самого позивача (виконавця). Проте, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати наданих послуг в повному обсязі, оскільки в силу ст.11 ЦК України зобов'язання виникають не лише з підстав передбачених законодавством, зокрема з угод, а також з дій громадян і організацій, які в силу загальних засад і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки. Отже, суд вважає, що права позивача порушені і підлягають захисту, а відтак, позов у цій частині підлягає задоволенню частково і з відповідачів слід стягнути борг за утримання будинку і прибудинкової території за вирахуванням добровільно сплаченої суми боргу 561,79 грн. за квитанцією від 17.04.2014 року (1207,74 грн. - 561,79 грн = 645,95 грн.). Всього до стягнення підлягає 645,95 грн. Щодо вимог до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 5000 грн. за опалення, то суд вважає, що вказані вимоги заявлені з пропуском строку позовної давності і відповідач про це заявляв в судовому засіданні. Згідно п.1.1. статуту Концерн "Міські теплові мережі" створено на підставі рішення 34 сесії 23 скликання Запорізької міської ради від 11.01.2002 року № 17 "Про створення комунальних підприємств теплових мереж", згідно із законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", згідно Рішенню Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29.01.2009 року "Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг" у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн "МТМ". Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто борг за опалення перед МКП "Основаніє" за оплату опалення виник у відповідачів ще до 01.01.2009 року, оскільки послуга опалення з цього часу надається Концерном "МТМ". Жодного доказу про те, що строк позовної давності переривався відповідачами у тому числі оплатою цієї заборгованості з 2009 року, позивачем не надано. Звернення до суду із судовим наказом у квітні 2014 року, вже поза межами строку позовної давності та скасування судового наказу з цих підстав, не може бути розцінене судом як переривання строку позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивачем у позові не зазначено період за який виник борг, зазначено лише борг станом на 01.10.2014 року, розрахунок надано за період з 01.04.2013 року по 01.10.2014 року, однак станом на 01.04.2013 року вже була наявна заборгованість. Отже, позивачем не доведено, що у вказаний період відповідачами проводилося внесення платежів в порядку погашення наявної заборгованості. Відповідач зазначав, що не здійснював жодного платежу з 01.01.2009 року в погашення заборгованості перед позивачем, оскільки сплачує з січня 2009 року послуги опалення виключно Концерну "МТМ" і просив застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності, дані послуги позивачем не надаються з 2009 року, у зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні цих позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності. Встановлюючи порядок, за яким слід покласти відповідальність на співвласників квартири за борг за утримання будинку і прибудинкової території, суд враховує наступні вимоги чинного законодавства. Згідно до вимог ст. 322 ЦК України, власник зобов"заний утримувати своє майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 360 ЦК України співвласники відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов"язані брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов"язаннями, пов"язанними зі спільним майном. Зазначені норми цивільного кодексу в повній мірі узгоджується зі статтею 10 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду". Отже, власник несе витрати по утриманню майна відповідно до своєї частки у власності, не залежно від фактичного проживання у квартирі, що є його власністю. З матеріалів справи не вбачається, що між відповідачами як співвласниками квартири встановлений договором певний порядок розрахунків з постачальниками послуг за надані послуги, тому їх відповідальність за надані послуги має розраховуватись у відповідності до частки кожного у спільному майні, тобто по 1/3 частині. За таких обставин, стягнення боргу в солідарному порядку з відповідачів суперечать вимогам вказаних законів і тому кожен з відповідачів повинен сплатити третю частину боргу за утримання будинку і прибудинкової території та судового збору на користь позивача, що складає: 645,95 грн. : 3 = по 215,32 грн. боргу на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених вимог у відповідній третій частці у розмірі по 8,443 грн. кожен ( всього 25,33 грн. (243,60-100%, задоволено 10,4% вимог) )

Outcome: partial