Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

Відділ освіти Кодимської районної державної адміністрації Одеської області 22 квітня 2014 року звернувся до Кодимського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення зайво нарахованої та виплаченої заробітної плати працівнику-суміснику. В судовому засіданні представник позивача Мазур А.В. (діє на підставі довіреності №14-02-13/318 від 14 травня 2014 року строком дії до 31 грудня 2014 року) позов підтримала та пояснила, що третя особа у справі [PERSON] працює художнім керівником Слобідського селищного Будинку культури, яке є його основним місцем роботи. Окрім цього, за сумісництвом [PERSON] працює керівником гуртка «Сучасний танець» в Кодимському районному Центрі дитячої та юнацької творчості на Базі Слоібдської загальноосвітньої школи. Проведеною перевіркою встановлено, що у 2011-2013 р.р. свою роботу за сумісництвом у Центрі творчості [PERSON] виконував не у вільний від основної роботи час, як це передбачено ст.102-1 КЗпП та постановою Кабінету Міністрів України №43 від 28 червня 1993 року «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», а у свій робочий час за основним місцем роботи в Слобідському селищному будинку культури Слобідської селищної ради, що випливає з графіків робочого часу за основним та додатковим місцями його роботи. У зв'язку з цим [PERSON] безпідставно була нарахована та виплачена заробітна плата за цей період у загальному розмірі 2673 грн.55 коп., та проведено зайве нарахування до державних цільових фондів в сумі 970 грн.50 коп., а всього 3644 грн.05 коп. Вказане порушення допущене директором ЦДЮТ [PERSON]., яка затверджувала графіки роботи та підписувала табелі обліку робочого часу, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача вказану переплату. Відповідач [PERSON] заявленого позову не визнала та в судовому засіданні підтвердила, що дійсно є директором Кодимського районного центру дитячої та юнацької творчості. У 2011 році своїм наказом вона прийняла на посаду керівника гуртка [PERSON] Свою роботу у Центрі [PERSON] виконував у повному обсязі, повністю відпрацювавши той час, за який йому проводилось нарахування заробітної плати, тому підстав для задоволення позову не вбачає. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними письмові докази, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог позивача та необхідність відмови у їхньому задоволенні з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є директором Кодимського районного центру дитячої і юнацької творчості. Наказом №77 від 31 серпня 2011 року [PERSON] прийняла [PERSON] до Центру на посаду керівника гуртка сучасного танцю на базі Слобідської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів (за сумісництвом) з навантаженням чотири тижневих години. З 31 травня 2012 року [PERSON] від займаної за сумісництвом посади керівника гуртка був звільнений (наказ №20 від 31 травня 2012 року). Наказом №63 від 03 вересня 2012 року [PERSON] знову був призначений на посаду керівника гуртка ЦДЮТ з навантаженням 8 тижневих годин, де пропрацював до 31 травня 2013 року (наказ про звільнення №21 від 31 травня 2013 року). Наказом №70 від 02 вересня 2013 року знову був призначений на ту ж посаду з навантаженням 8 тижневих годин. Основним місцем роботи [PERSON] є Слобідський селищний будинок культури Слобідської селищної ради Кодимського району, де він займає посаду художнього керівника. Відповідно до п.1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України №43 від 28 червня 1993 року (далі Положення №43 від 28 червня 1993 року), сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом. Відповідно до ст.102-1 КЗпП України, ст.19 Закону України "Про оплату праці" та п.5 Положення №43 від 28 червня 1993 року працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій визначаються Кабінетом Міністрів України. Так, згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 1993 року №245 "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій", робітники, спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати, крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час. Пункт 2 цієї постанови КМУ передбачає, що тривалість роботи за сумісництвом не може перевищувати чотирьох годин на день і повного робочого дня у вихідний день. Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу. Оплата праці сумісників провадиться за фактично виконану роботу. Відповідно до п.12 Положення №43 від 28 червня 1993 року відповідальність за порушення порядку прийняття на роботу за сумісництвом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №245 від 03 квітня 1993 року покладається на власника або уповноважений ним орган державного підприємства, установи, організації, що приймає працівника на роботу за сумісництвом. Наказом Державного комітету статисти України №489 від 05 грудня 2008 року «Про затвердження типових форм облікової документації зі статистики праці з метою подальшого вдосконалення державних статистичних спостережень підприємств, установ, організацій щодо обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків» затверджено типові форми первинної облікової документації, а саме "Табель обліку використання робочого часу" (п.1.5 Наказу - форма П-5), як форму обліку фактично відпрацьованого часу, що являє собою основний доказ та підтвердження нарахування і виплати заробітної плати. Враховуючи викладене, суд вважає, що основним первинним документом, згідно якого здійснюється облік робочого часу та нараховується заробітна плата працівнику ( у т.ч. і суміснику), є табель обліку використаного робочого часу. Судом встановлено, що відповідно до складених відповідачем [PERSON] табелів обліку використання робочого часу працівник-сумісник [PERSON] впродовж 2011-2013 р.р. в повному обсязі виконав планову норму своєї роботи та на підставі цих табелів була нарахована заробітна плата. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed