Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] яким просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 8/2006/840-К/1737-Н від 17.12.2007 року у розмірі 126,065 доларів США 18 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1007638 грн. 98 коп. звернути стягнення згідно договору іпотеки № 1737-Н/1 від 17.12.2007 року на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ «КБ «Надра» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо корегування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «КБ «Надра» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 17.12.2007 року між ВАТ КБ «Надра» назва якого змінена на ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8/2006/840-К/1737-Н, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 66158,86 доларів США з виплатою процентної ставки 12,39%. Відповідно до п.1.4 кредитного договору, позичальник повинен виконати свої зобов'язання по поверненню в повному обсязі суми використаного ліміту за договором в термін не пізніше 12.12.2027 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки № 1737-Н/1 від 17.12.2007 року Згідно договору іпотеки, предметом іпотеки є квартира [ADDRESS]. Відповідно до п.1.2 договору іпотеки, вартість предмету іпотеки складає 364906 грн. 00 коп. У порушення умов кредитного договору, відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала. Станом на 27.08.2013 року за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 126065 доларів США 18 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1007638 грн. 98 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 65746 доларів США 41 центів, що складає 525511 грн. 06 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 46727 доларів США 43 центи, що складає 373492 грн. 77 коп.; пеня - 6975 доларів США 45 центів, що складає 55754 грн. 77 коп.; штраф - 6615 доларів США 89 центів, що складає 52880 грн. 81 коп. Тому, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ КБ «Надра»,що підтверджується Статутом (а.с.14-16). Згідно ч.1 т. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, 17.12.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/1737-Н, за умовами якого позивачка отримала у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 66158 доларів США 86 центів для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 17.12.2007 року, згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,39%, строком до 12.12.2027 року. Відповідно до розрахунку за договором позивач 17.12.2007 року відповідач отримала вказані кредитні кошти, тобто позивач виконав своє зобов'язання та надав позивальнику кредит у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором (а.с.11). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 624 ЦК України передбачено, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до розрахунку по кредитній заборгованості відповідача, станом на 27.08.2013 року загальна заборгованість 126065 доларів США 18 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1007638 грн. 98 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 65746 доларів США 41 центів, що складає 525511 грн. 06 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 46727 доларів США 43 центи, що складає 373492 грн. 77 коп.; пеня - 6975 доларів США 45 центів, що складає 55754 грн. 77 коп.; штраф - 6615 доларів США 89 центів, що складає 52880 грн. 81 коп. (а.с.11). Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст. 533 ЦК України). Офіційний курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України станом на 09.07.2015 р., становить 2197.1761 за 100 доларів США, а тому 126065 доларів США 18 центів складає 2769652 грн.00 коп., проте відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд не може вийти за межі позовних вимог, тому загальна заборгованість 126065 доларів США 18 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1007638 грн. 98 коп. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (ч.1,2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договором іпотеки № 1737-Н/1від 17.12.2007 року визначено, що з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, відповідач передав в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], яка складається із: 1- коридор, 2,3,4 - житлові, 5-6-комори, 7 - кухня, 8 -ванна; 9-санвузол. Загальна площа 58,5 кв.м., житлова площа - 41,5 кв.м. Сторонами визначено, що вартість предмету іпотеки складає 36496 грн. 00 коп., що в еквіваленті по курсу НБУ на 17.12.2007 року складає 72258 доларів США 62 центи (а.с.9-10). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві. Відповідно до п.2.3 кредитного договору, при непогашенні заборгованості позичальника перед Банком у повному обсязі за рахунок майна, що обтяжене іпотекою, банк звертає стягнення на майно позичальника у відповідності з діючим законодавством України. Згідно п.5.1 договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частині, у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за цим договором або якщо гарантії та запевнення, надані іпотекодержателю не відповідають дійсності. Іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах передбачених п.5.3 договору іпотеки (п.5.4 договору іпотеки). Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 ЦПК України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права (ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України). У правовій позиції постанови Верховного Суду України від 27.05.2015 р. у справі 6-58цс15 зазначено, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. З огляду на ст. 3 Закону України «Про іпотеку», він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. За своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права. В окремій думці судді Верховного Суду України Сеніна Ю.Л. у справі №6-58цс14 зазначено, що згідно правової позиції, яка викладена у постанові № 6-58цс15, при новому розгляді суду слід задовольнити позов про звернення стягнення на предмет іпотеки і одночасно, вказати, що це рішення не підлягає виконанню у період дії Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Статтею 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", передбачено п.4 ч.2 спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Однією з процедур, передбачених ст. 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" є продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі - продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, а кредитним договором та договором іпотеки передбачено право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення кредитних зобов'язань, суд дійшов висновку, що в рахунок погашення заборгованості відповідача необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідачки необхідно стягнути судові витрати по справі у розмірі 3654 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved