Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

ПАТ "ВТБ Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № R53400154553В від 11.11.2011 року на загальну суму 106553,08 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 листопада 2011 року між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № R53400154553В, який набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань згідно з цим договором у повному обсязі (п. 9.9.). Відповідно до пунктів 1-3 кредитного договору, банк надав позичальнику грошові кошти у користування (кредит) в сумі 60000 гривень під 18,0 % річних, а позичальник зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням та повернути банку кредит в строк до 11.11.2016 року або достроково, а також сплатити проценти за користуванням кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені кредитним договором. Відповідно до п. 3.9. договору, кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок позичальника № [NUMBER] у відділенні "Центральне" ПАТ "ВТБ БАНК". Згідно з п. 3.12. кредитного договору, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він перед укладанням цього договору письмово ознайомлений з інформацією про особу і місцезнаходження банку, про умови кредитування та умови договорів забезпечення, а також про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартості послуг пов'язаних з оформленням договорів застави та страхування. Позичальник цим підтверджує свою згоду із зазначеними діючими умовами. У відповідності до пунктів 1-3 кредитного договору, позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредитні кошти, що підтверджується копією меморіального ордеру № 23553 від 11.11.2011 року. Проте, всупереч договору, відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання за цим договором. Згідно п. 5.2.1. кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди на умовах передбачених цим договором або чинним законодавством України, зокрема: порушення позичальником зобов'язань, що випливають/випливатимуть з умов кредитних договорів/договорів забезпечення, що укладені/будуть укладені у майбутньому між позичальником та банком. Відповідно до п. 5.3.1. кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити комісійну винагороду, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та в строки, встановлені цим договором. На адресу відповідача було направлено лист-вимогу, відповідно до якої позивач вимагав погасити наявну заборгованість за кредитним договором. Проте, зазначену лист-вимогу відповідач проігнорував, погашення наявної заборгованості за кредитним договором не здійснив. Пунктом 7.1. кредитного договору зазначено, у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Якщо позичальник самостійно не сплатив на користь банку пеню, яка передбачена цим пунктом, банк має право проводити договірне списання пені з рахунку у відділенні "Центральне" ПАТ "ВТБ БАНК", а також з інших рахунків, які відкриті (будуть відкриті) позичальником банку. При цьому, пеня яка передбачена цим пунктом, сплачується виключно в національній валюті України. Третього червня 2014 року на адресу суду надійшла заява позивача від 30.05.2014 року, відповідно до якої, позовні вимоги ним підтримуються у розмірі зазначеному в наведеному детальному розрахунку в сумі 106539,28 гривень станом на 15 січня 2014 року: - борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту - 56425,09 гривень, в т.ч.: поточна заборгованість за кредитом - 41580,36 гривень; заборгованість за простроченим кредитом - 14299,49 гривень; інфляційні втрати - 234,79 гривень; три відсотки річних - 310,45 гривень. - борг за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів - 14439,39 гривень, в т.ч.: сума простроченої заборгованості за процентами за період з 15.11.2012 року по 03.12.2013 року - 13450,38 гривень; сума заборгованості за відсотками за період з 31.12.2013 року по 15.01.2014 року - 494,68 гривень; три відсотки річних - 276,03 гривень; інфляційні втрати - 218,30 гривень; - пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та тіла кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу за період з 3.07.2012 року по 15.01.2014 року - 35674,80 гривень. Враховуючи наявність заборгованості за кредитним договором, зобов"язання позичальника з погашення кредиту, процентів та комісій за користування кредитом, пені, штрафів та інших платежів, залишається невиконаними. Представники позивача в судове засідання не з"явилися, хоча як позивач, так і його представники, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Надіслали до суду заяви про розгляд та вирішення справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі відповідно до розрахунку суми заборгованості за кредитним договором від 30.05.2014 року, яка надійшла до суду 3.06.2014 року, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечували. Відповідач у справі [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав. Частиною 1 ст. 224 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про день, час і місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що підстави для відкладення розгляду справи згідно ст. 169 ЦПК України відсутні, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд здійснює заочний розгляд справи з врахуванням вимог статей 224-225 ЦПК України та за наявними у справі доказами. Судом встановлені наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. 11.11.2011 року між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № R53400154553В, який відповідно до п. 9.9, набрав чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань згідно з цим договором у повному обсязі (а.с.6-18). Відповідно до п. 1.3 вказаного договору, позивач надав відповідачу кредит в сумі 60000 гривень під 18,0 % річних, перерахувавши грошові кошти на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] у відділенні "Центральне" ПАТ "ВТБ БАНК", що підтверджується меморіальним ордером № 23553 від 11.11.2011 року та заявою [PERSON] на перерахування кредитних коштів (а.с. 23,28). За період з 28.12.2011 року по 10.07.2012 року відповідачем погашено 4120,15 гривень тіла кредиту, а також в період з 28.12.2011 року по 21.09.2012 року частково погашено 8259,85 гривень процентів за користування кредитними коштами (а.с. 91). Починаючи з 28.06.2012 року відповідачем [PERSON] в порушення пунктів 3.3., 3.4., 4.6-4.9 кредитного договору, графіку погашення кредиту (а.с. 13-14), допущено прострочення по погашенню тіла кредиту та погашенню процентів за користування кредитними коштами (а.с. 91-97), у зв'язку з чим, починаючи з 3.07.2012 року позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу нараховано 3% річних за порушення зобов'язань щодо сплати кредиту та щодо сплати процентів за користування кредитом (а.с.92,93), інфляційні втрати за порушення зобов'язань щодо сплати кредиту та щодо сплати процентів за користування кредитом (а.с.94,95), а також пеня у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та тіла кредиту відповідно до п. 7.1. кредитного договору (а.с. 96,97). Пунктом 7.1. кредитного договору визначено, що у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Відповідно до п. 5.2.1. договору, банк у випадку порушення позичальником зобов'язань, що випливають із кредитного договору, має право вимагати дострокового повернення кредиту, оплати нарахованих процентів, можливої неустойки, а відповідно до п. 5.2.2. договору, має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення. Таке повідомлення відповідачу [PERSON] позивачем було направлено 15.01.2014 року, що підтверджується копією листа від 10.01.2014 року, списком поштових відправлень від 15.01.2014 року, фіскальним чеком УДППЗ "Укрпошта" від 15.01.2014 року (а.с.29-30). Відповідно до п. 5.3.1. кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити комісійну винагороду, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та в строки, встановлені цим договором. Пунктом 9.6. договору позивач та відповідач погодили, що на підставі ст. 259 ЦК України, строк позовної давності до вимог про стягнення пені та штрафів, передбачених цим договором, встановлюється у три роки. Таким чином, судом встановлено, що станом на 15.01.2014 року у відповідача [PERSON] є заборгованість перед позивачем ПАТ "ВТБ Банк" за кредитним договором № R53400154553В від 11.11.2011 року на загальну суму 106539,28 гривень: - борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту - 56425,09 гривень, в т.ч.: поточна заборгованість за кредитом - 41580,36 гривень; заборгованість за простроченим кредитом - 14299,49 гривень; інфляційні втрати - 234,79 гривень; три відсотки річних - 310,45 гривень; - борг за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів - 14439,39 гривень, в т.ч.: сума простроченої заборгованості за процентами за період з 15.11.2012 року по 03.12.2013 року - 13450,38 гривень; сума заборгованості за відсотками за період з 31.12.2013 року по 15.01.2014 року - 494,68 гривень; три відсотки річних - 276,03 гривень; інфляційні втрати - 218,30 гривень; - пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та тіла кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу за період з 3.07.2012 року по 15.01.2014 року - 35674,80 гривень. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк бо інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав встановлених ст.11 ЦК України, відповідно до якої, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, визначено договори та інші правочини. Cтаттями 526, 629 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, так як позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, то позовні вимоги підлягають задоволенню. Частиною1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved