Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ, [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.08.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO T 13110, 2004 року випуску, кузов №Y6DT1311040207526, реєстраційний № [NUMBER], який належав останньому на праві свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ТЗ САУ № 225052, виданого Запорізьким ВРЕМ № 1 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області 20.11.2010 р. , сторони за договором досягли згоди щодо всіх суттєвих умов договору та виконали їх. Але, відповідачу [PERSON] терміново потрібні були кошти, а часу на зняття автомобілю з обліку в органах ДАІ у нього не було, тому він надав позивачу та його дружині довіреність від 30.08.2011 р. на право користування (керування, розпорядження) автомобілем. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2015 р. визнано договір купівлі-продажу транспортного засобу марки ЗАЗ-DAEWOO T 13110, 2004 року випуску, кузов №Y6DT1311040207526, реєстраційний № [NUMBER], укладений 06.04.2012 р. між позивачем та [PERSON] дійсним, визнано право власності на зазначений транспортний засіб за [PERSON] Позивачу стало відомо, що відносно відповідача відкрито виконавче провадження, накладено арешт на все його майно, в тому числі на спірний автомобіль на підставі постанов про арешт майна Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ від 23.09.2014 р. та від 17.10.2012 р. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд звільнити з-під арешту та зняти заборону здійснення відчуження транспортного засобу марки ЗАЗ-DAEWOO T 13110, 2004 року випуску, кузов №Y6DT1311040207526, реєстраційний № [NUMBER], накладених постановами Ленінського ВДВС Запорізького ЗУЮ від 23.09.2014 р. та від 17.10.2012 р. Позивач в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справу без його присутності, просив провести судове засідання без його участі і ухвалити заочне рішення по справі. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи за їх відсутності суду не надали. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки матеріалів, наявних у справі достатньо для розгляду її по суті. За клопотанням\~ позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, \~на \~які \~вона посилається \~як \~на \~підставу \~своїх \~вимог або заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за \~зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін \~та \~інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ ст.ст. 30, 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право\~\~в порядку встановленому цивільним процесуальним кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та\~\~інтереси\~\~фізичних осіб, права та\~\~інтереси юридичних осіб, держані та суспільні\~\~інтереси у\~\~спосіб,\~\~визначений\~\~законами України. Зі змісту\~\~статей 11, 15\~\~ЦК України\~\~вбачається, що цивільні\~\~права і\~\~обов'язки виникають\~\~із\~\~дій\~\~осіб, що передбачені актами цивільного\~\~законодавства. Кожна особа\~\~має право на судовий\~\~захист.\~\~ Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2015 р. визнано договір купівлі-продажу транспортного засобу марки ЗАЗ-DAEWOO T 13110, 2004 року випуску, кузов №Y6DT1311040207526, реєстраційний № [NUMBER], укладений 06.04.2012 р. між [PERSON] та [PERSON] дійсним, визнано [PERSON] добросовісним набувачем та визнано за позивачем право власності на вказаний транспортний засіб. Рішення набуло законної сили. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ті обставини. Із змісту названої статті вбачається, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, тобто формально зазначаються в тексті судового рішення словом "встановив" і перераховуються ті обставини, які суд бере за основу при задоволенні або відмові у задоволенні позовних вимог. Відповідно до постанов, винесених Ленінським ВДВС Запорізького МУЮ ВП № 44299912 від 23.09.2014 р. та ВП № 34681256 від 17.10.2012 р. накладено арешт на все майно в межах суми боргу, що належить [PERSON] та встановлено заборону здійснення відчуження. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом,\~ ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок відкриття виконавчого провадження, звернення стягнення на грошові кошти та майно, що належать боржнику, встановлений Законом України "Про виконавче провадження". Згідно ст.\~59\~Закону України "Про виконавче провадження"\~особа, яка вважає, що майно\~,\~на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Позивач не є боржником по виконавчому провадженню № 44299912 з примусового виконання виконавчого листа № 336/6035/13-ц від 01.04.2014 року та № 34681256 з примусового виконання виконавчого листа № 0814/9586/2012 від 11.10.2012 року, та навіть не є стороною виконавчого провадження, а тому у відповідності зі ст. 82\~Закону України «Про виконавче провадження» не може й оскаржити дії виконавця. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. \~Відповідно до ст. 61 ЦПК України в даній справі існують обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, і не підлягають доказуванню. Аналіз\~\~наведених\~\~норм\~\~діючого законодавства дає\~\~суду підстави\~\~вважати, що позивач набув\~\~право\~\~власності\~\~на автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO T 13110, 2004 року випуску, кузов №Y6DT1311040207526, реєстраційний № [NUMBER],\~на\~\~підставах\~\~не заборонених\~\~законом, і\~\~згідно зі ст. 321\~\~ЦК України\~\~ та ст. 41\~\~Конституції України\~\~його\~\~ право\~\~ є\~\~непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений\~\~цього права чи обмежений у\~\~його здійсненні.\~\~ Оцінивши у сукупності\~\~ докази та\~\~встановленні фактичні\~\~обставини\~\~справи,\~\~суд приходить до висновку, що\~\~заявлені позовні вимоги\~\~ґрунтуються\~\~на законі\~\~і\~\~доведені відповідними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.\~\~\~\~

Outcome: approved