Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] (далі також позивач) звернулася до суду з позовом до ТОВ "Малятко-Житомир" (далі також відповідач) про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження приміщенням, в якому просила усунути перешкоди у користуванні належним позивачу на праві власності вбудованим приміщенням, загальною площею 66,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Житомир, [ADDRESS] шляхом звільнення приміщення від речей, що належать ТОВ "Малятко-Житомир". Крім того, позивач просить покласти на відповідача судові витрати. Позов обґрунтований тим, що відповідач, будучи колишнім власником приміщення, чинить перешкоди позивачу у користуванні спірним нежитловим приміщенням, право власності на яке зареєстровано за позивачем (на підставі рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 16.12.2014 р.), відмовляючи у звільненні цього приміщення від речей (столів, стільців, обладнання, устаткування та іншого майна), що належить відповідачу. Представник позивача у судовому засіданні позові підтримала у повному обсязі, надала Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №37248161 від 07.05.2015 на підтвердження реєстрації за позивачем права власності на спірне приміщення станом на час розгляду справи, пояснила, що в спірному приміщенні до теперішнього часу перебувають речі, що належать відповідачу, що перешкоджає його використанню, тому просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про розгляд справи, подав заяву від 21.04.2015 р., в якій вказував, що дійсно у приміщенні, що знаходиться за адресою: м. Житомир, [ADDRESS], знаходиться майно ТОВ "Малятко-Житомир", оскільки останнє не має іншого приміщення та не має можливості звільнити приміщення; розгляд справи просило проводити за відсутності свого представника та при вирішенні спору покладалися на розсуд суду. Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 16.12.2014 р. задоволено позов звернуто стягнення на предмет іпотеки - вбудоване приміщенням, загальною площею 66,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Житомир, [ADDRESS] шляхом визнання права власності за [PERSON] на вказане вбудоване приміщення. Рішення набрало законної сили 29.12.2014 р. (а.с. 5,6). Статтею 3 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка визначає засади державної реєстрації прав, передбачено, що: держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень; права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 5 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції Закону N 5037-VI від 04.07.2012) органи державної реєстрації прав, державні реєстратори забезпечують достовірність інформації, її захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних, їх оперативний пошук і документальне відтворення процедури державної реєстрації прав, оперативне надання витягів про зареєстровані права та/або їх обтяження з Державного реєстру прав. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №37248161 від 07.05.2015 вбачається, що власником об'єкта нерухомого майна за реєстраційним № 283230718101 - вбудованого приміщення літ. "А", загальною площею 66,4 кв.м., що складається з приміщень №№36-1, 36-2, 36-3, 36-4, 35-5, які не є окремо розташованим нерухомим майном, що розташоване за адресою: м. Житомир, [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 23-25). Також з вказаного Витягу №37248161 від 07.05.2015 вбачається, що підставою виникнення права власності за позивачем є рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 16.12.2014 р. у справі №296/10561/14-ц. Отже, в контексті ч. 3 ст. 61 ЦПК України статусу нежитлового приміщення (в літ.А), загальною площею 66,4 кв.м., що складається з приміщень №№36-1, 36-2, 36-3, 36-4, 35-5, що розташоване за адресою: м. Житомир, [ADDRESS], звільненні від доказування в даному позовному провадженні. Таким чином, [PERSON] є власником нежитлового приміщення (в літ. А), загальною площею 66,4 кв.м., що складається з приміщень №№36-1, 36-2, 36-3, 36-4, 35-5, що розташоване за адресою: м. Житомир, [ADDRESS] і дане приміщення не є окремо розташованим майном. За твердженням позивача, відповідач, який є колишнім власником спірного нежитлового приміщення, перешкоджає у здійсненні його права користування та розпорядження цим приміщенням, не бажаючи звільняти від власних речей та обладнання. Вказані твердження підтверджуються заявами від 29.12.2014 р., 9.01.2015 р., 30.01.2015 р. з вимоги [PERSON] до ТОВ "Малятко-Житомир" звільнити приміщення за адресою: м. Житомир, [ADDRESS], від речей (столів, стільців, обладнання, устаткування та іншого майна), а також актом від 22.01.2015 р. щодо знаходження у вказаному нежилому приміщенні речей, що належать ТОВ "Малятко-Житомир" (а.с. 8, 9, 10, 11). Відповідач наведені обставини не спростував і у заяві від 21.04.2015 р., вказував, що дійсно у приміщенні, що знаходиться за адресою: м. Житомир, [ADDRESS], знаходиться майно ТОВ "Малятко-Житомир", оскільки останнє не має іншого приміщення та не має можливості звільнити приміщення. Таким чином, суд у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України вважає доведеним факт перебування у спірному приміщення речей та обладнання, що належать відповідачу. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України). Здійснення права власності полягає в володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Отже, повнота панування власника над річчю означає можливість здійснення з цією річчю будь-яких дій. Виходячи з вагомості права власності поряд з іншими цивільним правами законом встановлена його непорушність (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до цієї ж норми закону ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 321 ЦК України). Таким чином, позитивний аспект права власності означає можливість реалізації прав на річ (майно) без участі всіх інших осіб, а негативний - усунення всіх інших осіб від речі і захист її від всіх цих осіб. Одним із способів захисту права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володінням, є право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном (ст. 391 ЦК України). Отже, право позивача на користування та розпорядження нежитловим приміщенням - літ. "А", загальною площею 66,4 кв.м., що складається з приміщень №№36-1, 36-2, 36-3, 36-4, 35-5, що розташоване за адресою: м. Житомир, [ADDRESS] є порушеним діями відповідача та підлягає судовому захисту. Пунктом 3 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що припинення дії, яка порушує право, є одним із способів захисту права власності. Відповідно до ст. 16 вказаного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, вимога позивача про примусове звільнення спірного приміщення від речей, що належать відповідачу, пов'язана з усуненням перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження власним майном, що знаходиться за адресою: м. Житомир, [ADDRESS], тобто є вимогою про припинення дії, яка порушує право, а тому є обґрунтована і підлягає задоволенню. Крім того, згідно зі статтею 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що пов'язані з розглядом справи, що складаються з судового збору у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved