Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

06.08.2015 року ТОВ "Інтерагро" звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на нежитлову будівлю "Ангар", розташовану за адресою: вул. Піонерська, 20 у м. Ржищів Київської області, загальною площею 482,3 кв.м.. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 24.06.2003 року товариством було придбано у власність нежитлове приміщення «Ангар». Відповідачу [PERSON] як керівнику було доручено зареєструвати належним чином права товариства на даний обєкт нерухомості. В цьому році позивачем було прийнято рішення по відчуженню даного обєкта і лише після звернення до реєстраційної служби Ржищівського міського управління юстиції було зясовано, що у свідоцтві про право власності не вірно зазначено площу будівлі, а тому позивачу було відмовлено в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Позивач вважає, що внаслідок неналежного виконання своїх повноважень відповідачем було допущено помилку та завдано позивачу моральної шкоди. Оскільки Ржищівське БТІ ліквідоване, то позивач вважає, що єдиною можливістю захисту свого законного права власності в зверненні до суду із заявою про визнання права власності на будівлю. Крім того, позивач просить стягнути на користь товариства моральну шкоду, завдану діями відповідача. Представник позивач в судове засідання не з'явився з поважних причин. Відповідач в судове засідання не з'явився хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Представник Реєстраційної служби Ржищівського міського упраління юстиції в судове засідання не з'явився з поважних причин, заперечень проти позову не має. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані у справі докази у їх сукупності і дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. В ході судового розгляду встановлено, що ТОВ "Інтерагро" отримало у власність нежитлову будівлю "Ангар", розташовану за адресою: вул. Піонерська, 20 у м. Ржищів Київської області, загальною площею 482,3 кв.м, що підтверджується письмовими доказами по справі: копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 3); копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 4). Судом встановлено, що при реєстрації права власності у правовстановлюючих документах було допущено помилку щодо загальної площі будівлі, а саме: замість "482,3 кв.м" зазначено "392,1 кв.м", що підтверджується письмовими доказами по справі: копією технічного паспорта (а.с. 5-6); копією довідки КП КОР "Південне БТІ" від 14.07.2015 року (а.с. 7). Із-за допущеної помилки, позивач позбавлений права користування в поній мірі своїм майном, що підтверджується рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 30.07.2015 року (а.с. 8-9). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. В ст.1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними протоколом № 11) передбачено, зокрема, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом встановлено, що позивачем на відповідній правовій підставі було придбано у власність нежитлову будівлю "Ангар", розташовану за адресою: вул. Піонерська, 20 у м. Ржищів Київської області, загальною площею 482,3 кв.м, тому в частині визнання права власності на дану будівлю за позивачем позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення на користь товариства моральної шкоди з відповідача, то в цій частині позов не підлягає задоволенню з огляду на нижчезазначене. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються судами, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440(1) ЦК та іншим законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, що підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, якими врегульовано такі зобов'язання і передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди. З огляду на вимоги ст. ст. 23, 1167 ЦК України та зважаючи на правову позицію Верховного Суду України в спірних правовідносинах відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial