Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього 62265,71 грн., що складається з 8813,01 грн. заборгованості по заробітній платі та 53452,70 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказала, що працювала на посаді провідного бухгалтера ВСП "Шахтобудівельне управління № 1" ПАТ "Укрзахівуглебуд", звідки 26.05.2016 року звільнилася за згодою сторін. Вказує, що на час звернення до суду з нею відповідач повністю не розрахувався. Зазначає, що середньоденний її заробіток становив 200,95 грн., а час затримки розрахунку склав 266 робочих днів, тому на підставі ст. 117 КЗпП просить стягнути з відповідача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Вказав, що на даний час заборгованість не виплачена. Просить стягнути середньомісячний заробіток на час постановлення рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, заперечень на позов не подав. Вислухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини спору та оцінивши наявні докази у справі, суд прийшов на наступного висновку. Встановлено, що позивач 26.05.2016 за згодою сторін була звільнена з посади провідного бухгалтера ВСП "Шахтобудівельне управління № 1" ПАТ "Укрзахівуглебуд", де працювала з 22.06.2010 року. Згідно довідки відповідача від 16.06.2017 року № 44, заборгованість останнього перед позивачкою по заробітній платі становить 8813,01 грн. Відповідно з положеннями частини 1\~статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У частині 1\~статті 117 КЗпП України\~зазначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої частиною першою\~статті 117 цього Кодексу. При цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку (правова позиція ВСУ №6-76цс14 від 02.07.2014 р.). У п.20\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року розяснено, що сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності на підставі\~ст.117 КЗпП. Відповідачем не подано доказів відсутності його вини у затримці проведення розрахунку з позивачем; у матеріалах справи відсутні й будь-які дані щодо спору про розмір невиплачених позивачеві сум. За таких обставин наявні підстави для застосування положень частини 1\~статті 117 КЗпП України\~щодо відповідальності відповідача за затримку розрахунку при звільненні. Зі змісту імперативної норми ст.116 КЗпП України вбачається, що на роботодавця покладається обовязок виплатити працівнику при звільненні всі належні йому суми коштів саме у день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення відповідної вимоги, у випадку якщо останній не працював у день звільнення. Виконання цього обов'язку роботодавця не залежить від того, чи пред'явив зазначену вимогу звільнений працівник, який у день звільнення не працював. Законодавець лише встановив додаткові гарантії прав працівників, вказавши, що відповідна виплата має бути здійснена у такому разі не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8лютого 1995 року № 100. Під час його проведення слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові по цивільній справі №6-195цс14 і є обов'язковою для застосування у всіх судах України. Згідно з абзацом третім пункту 2\~постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»\~середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до абзаців пункту 8 вищевказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно довідки відповідача від 16.06.2017 року №45, заробітна плата за останні 2 календарні місяці роботи, що передували звільненню (березень-квітень 2016 року), становила 8640,79 грн. При цьому, у цей період було відпрацьовано 43 робочих дні. В силу приписів ст.117 КЗпП України, відповідач повинен виплатити позивачці її середній заробіток за весь час затримки: з дня звільнення 27.05.2016 р. по день фактичного розрахунку, проте оскільки такий не проведений, то по день винесення судового рішення у спорі. Згідно з листами Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 року №10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» та від 05.08.2016 року №11535/0/14-16/13, за період з 27.05.2016 по 18.09.2017 року було 328 робочих днів. Таким чином, середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивачки становить: 8640,79 ? 43 ? 328 = 65911,60 грн.. Вимоги позивачки у цій частині є обґрунтованими, обрахунок суми середнього заробітку нею зроблено вірно. Відтак позовні вимоги підлягає до задоволення повністю. Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до ст.88 ЦПК України, а саме з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 747,25 грн. від якого позивач була звільнена при зверненні до суду.

Outcome: approved