Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду із заявою, в якій вказує, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 03.09.2007 р. уклали кредитний договір № VIWWGА00001618 . Відповідно до п. 1.1. якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 19450.00 [Долар США] строком до 01.09.2017 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач 03.09.2007 р. уклали договір іпотеки № VIWWGА00001618 . Згідно з п. 35.3 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 77.70, житловою - 60.30 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. 12.09.2011 року Тиврівський районний суд Вінницької обл. виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок загальною площею 77.70, житловою площею 60.30 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570). Відповідно до ст. 40 ЗУ "Про іпотеку" та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Таким чином, відповідач та усі інші мешканці підлягають виселенню з житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS]. Також, договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Просить виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстровані та проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного домоволодіння. Стягнути з відповідачів витрати по оплаті судового збору . В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» Мазур О.О. позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, наведених в заяві . Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. в судове засідання повторно не з'явилися, хоч про слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомили. За їх заявами розгляд справи відкладався вісім разів. Заяв про відкладення розгляду справи 21.02.2014 р. від них не надійшло . Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Представник органу опіки та піклування Тиврівської РДА в судове засідання не з'явився, хоч про слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив. Заяви про відкладення розгляду справи не надійшло . Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представникасу, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. 03.09.2007 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № VIWWGА00001618 за умовами якого позивачем було надано [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 19450 дол. США строком до 01.09.2017 року із сплатою 11,04 % річних. В забезпечення зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено та нотаріально завірено іпотечний договір від 03.09.2007 року, згідно якого [PERSON] виступає майновим поручителем [PERSON] Предметом іпотеки є нерухомість, а саме: домоволодіння, яке належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу ( з розстроченням платежу), посвідченого приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької обл. [PERSON] 24.07.2007 р. за реєстром № 1862 , житловий будинок, позначений на плані літерою «А», сіни «а», ганок «к», сарай «Б», погріб «П/Б» , сарай «б», сарай «б1», вбиральня «б2», навіс «в», огорожа № 1-№ 2, загальною площею 77, 70 кв.м., житловою 60,3 кв. м., які знаходяться за адресою : [ADDRESS]. У зв'язку із невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору № VIWWGА00001618 від 03.09.2007 року 12.09.2011 року Тиврівським районним судом прийнято рішення про стягнення заборгованості по кредитному договору, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. З часу постановлення рішення погашення заборгованості за кредитним договором не проводилось. Відповідно до довідки про склад сім'ї у вказаному будинку зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Згідно домової книги для прописки громадян, проживаючих в [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в цьому будинку 02.02.2011 року, [PERSON] - 08.05.2012 року, її дочка [PERSON] народилася [INFO], тобто при укладенні в 2007 році договору іпотеки житлового будинку під [ADDRESS] вони не були зареєстровані в зазначеному будинку. Станом на 22.08.2007 р. в будинку [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] ніхто не зареєстрований та не проживає /довідка виконкому Сутисківської селищної ради №1279 від 22.08.2007 р./ Згідно п.20.10 договору іпотеки від 03.09.2007 року, укладеного між відповідачами [PERSON] та [PERSON] та позивачем, реєстрація у предметі іпотеки інших осіб не можлива без письмової згоди іпотекодержателя. Реєстрація відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Статтею 39 ЗУ "Про іпотеку" передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців. У статті 40 цього ж Закону зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Після ухвалення рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено ч.3 ст.109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч.1 ст.35 ЗУ «Про іпотеку». Недотримання вищевказаної процедури послужило підставою для відмови в позові про виселення мешканців житлового приміщення, що є предметом іпотеки, і на яке звертається стягнення рішенням суду від 12.09.2011 року. ЗУ "Про іпотеку" передбачає можливість виселення мешканців будинку, який перебуває в іпотеці, в судовому порядку як під час задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, так і в подальшому, але з дотриманням обов'язкової процедури письмового попередження про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця. Пунктом 43 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року судам рекомендовано враховувати при розгляді таких справ таке, що «Частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк». З матеріалів справи вбачається, що банком направлялася відповідачам письмова вимога про добровільне звільнення житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, така вимога отримана відповідачами 29.01.2013 року ( а.с. 29-30) і відповідачі не звільнили житловий будинок, на який звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя і на даний час. Зважаючи на таку норму закону та дотриманням Банком обов'язкової процедури письмового попередження відповідача про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця, позов про виселення з житлового будинку підлягає задоволенню . Згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням, тому суд в задоволенні вимоги про зняття з реєстраційного обліку у органі МВС України до повноважень якого входять питання громадянства, і міграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири, відмовляє . Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача 229,40 гривень на відшкодування сплаченого судового збору.

Outcome: approved