Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач в позові посилається на те, що 11.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого відповідно до статуту є Акціонерне товариство «ОТП Банк», який в свою чергу відступив права вимоги до ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-307/151/2008. Позичальник отримав кредитні кошти за цим договором у розмірі 33 296,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 12.07.2038 року. 11.07.2008 року з метою забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки (майнова порука) № PML-307/151/2008, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., реєстровий № 10782. Предметом іпотеки за цим договором є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 20.07.2011 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно умов якого банк відступив, а товариство прийняло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № ML-307/151/2008 від 11.07.2008 року. Також, 20.07.2011 року між ПАТ "ОТП Банк та ТОВ "ОТП Факторинг Україна було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" перейшли всі права та обов`язки за договором іпотеки від 11.07.2008 року № PML- 307/151/2008, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., реєстровий № 10782. Таким чином до позивача перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договором, а також за договором іпотеки. Отже, позивач має право задовольнити свої грошові вимоги у повному обсязі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, 01.02.2010 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська по справі № 2н- 170/2010, було видано судовий наказ про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором № ML-307/151/2008 від 11.07.2008 року в загальному розмірі - 316 492,72 грн. Станом на 03.03.2020р., заборгованість за кредитним договором № ML-307/151/2008 від 11.07.2008 року не погашена та становить 33 226,00 дол. США - борг за кредитом, 5 908,73 дол. США - борг за відсотками, 4 021,47 - пеня. За результатами перевірки інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження було встановлено, що на сьогоднішній день відсутні актуальні виконавчі провадження щодо [PERSON] та [PERSON] стосовно примусового виконання судового наказу № 2н-170/2010. Відповідно до довідки старшого державного виконавця Соборного ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській обл. О.В. Ясюкевича, судовий наказ № 2н-170/2010 на виконанні не перебуває та втрачено при поштовому пересиланні. З огляду на викладене, судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором фактично не виконане, а отже позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. 03.02.2010р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис №1391 на договорі іпотеки № PML-307/151/2008 від 11.07.2008 року та подано до Магдалинівського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській обл. Відповідно до довідки начальника Магдалинівського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській обл. А.Ю. Степанян, 02.06.2011 р. державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 19711873, з примусового виконання виконавчого напису № 1391 на Договорі іпотеки № PML-307/151/2008 від 11.07.2008 року. Більш детальну інформацію не надано, оскільки строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень складає 3 роки. Постанова про закінчення виконавчого провадження № 19711873 та оригінал виконавчого напису № 1391 на договорі іпотеки № PML-307/151/2008 від 11.07.2008 року на адресу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надходили. Отже, виконавчий напис №1391 на договорі іпотеки № PML- 307/151/2008 від 11.07.2008 року про звернення стягнення на нерухоме майно втрачено та фактично не виконано, у зв`язку із чим позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі наведеного позивач звертається до суду та прохає звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною за процедурою, яка передбачена Законом України «Про виконавче провадження», на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохав розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що 11.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого відповідно до статуту є Акціонерне товариство «ОТП Банк», який в свою чергу відступив права вимоги до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (а. с. 22-32)) та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-307/151/2008, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 33 296,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 12.07.2038 року (а. с. 7-17). За змістом\~частини першої\~статті 575\~Цивільного кодексу\~України (далі\~ ЦК\~України)\~та статті\~1\~Закону України\~«Про іпотеку»\~(далі\~-\~Закону) іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. З метою забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, 11.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки (майнова порука) № PML-307/151/2008, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., реєстровий № 10782, згідно з яким відповідач передав в іпотеку банку належний йому на праві власності житловий будинок та господарські споруди, що розташовані на за адресою: [ADDRESS] . (а. с. 18-21). Однак, відповідач свої зобов`язання не виконує в повному обсязі, в результаті цього виникла заборгованість за кредитним договором станом на 03.03.2020 року має заборгованість: 33\~226 доларів США борг за кредитом; 5\~908,73 доларів США борг за відсотками; 4\~021,47 доларів США пеня, згідно розрахунку банку (а. с. 34). 03.02.2010 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис №1391 на договорі іпотеки № PML-307/151/2008 від 11.07.2008 року (а. с. 38). Відповідно до довідки начальника Магдалинівського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, 02.06.2011 р. державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 19711873, з примусового виконання виконавчого напису № 1391 на Договорі іпотеки № PML-307/151/2008 від 11.07.2008 року, у зв`язку із ліквідацією ПАТ «ОТП Банк» (а. с. 40). Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки\~шляхом проведення прилюдних торгів на підставі статті 38 Закону України «Про іпотеку». У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 12 Закону). Згідно з частиною першою\~статті 33 Закону\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша\~статті 626 ЦК України). Відповідно до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки\~(частина перша статті 36 Закону). Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим\~Законом\~способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Судом встановлено, що сторони погодили іпотечне застереження, а саме визначили у договорі іпотеки передбачений частиною третьою\~статті 36 Закону\~спосіб задоволення вимог іпотеко держателя, а саме звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі (пункт 6.4.1 договору іпотеки).\~ На відміну від такого різновиду позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки як звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (що може передбачати\~способи задоволення вимог іпотекодержателя, визначені у частині третій статті 36 Закону),\~судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки\~згідно з абзацом п`ятим частини першої\~статті 39 Закону\~передбачає, що суд у резолютивній частині відповідного рішення обов`язково визначає\~спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої\~статтею 38 вказаного Закону\~(висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 28 вересня 2016 року у справі № 6-1243цс16). Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду висловленої у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, процедура продажу предмета іпотеки, передбачена\~статтею 38 Закону, може бути застосована як спосіб задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки і в судовому порядку (про що суд згідно з абзацом п`ятим частини першої\~статті 39 Закону\~має вказати у судовому рішенні про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки), і у позасудовому порядку\~(згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Проте звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному\~статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки у порядку, визначеному\~статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту. Згідно з частиною першою\~статті 35 Закону\~у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому\~законом\~порядку (частина друга статті 35 Закону). З огляду на наведені висновки, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки позивач обрав неналежний спосіб захисту його прав іпотекодержателя, оскільки сторони передбачили у договорі іпотеки застереження, згідно з яким позивач має можливість самостійно звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу третій особі.

Outcome: dismissed