Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

ПАТ "Відродження" звернулося в суд з позовом до [PERSON], третя особа - Реєстраційна служба Хорольського районного управління юстиції про визнання договору оренди землі поновленим з попереднім орендодавцем, вказавши, що 19 січня 2010 року між [PERSON] та ВАТ «Відродження» (ЄДРПОУ 00728629) було укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 3,38 гектара, для вирощування сільськогосподарських культур, та того ж дня складено Акт приймання - передачі об'єкта оренди, вказаної земельної ділянки загальною площею 3,38 гектара. Строк дії договору оренди землі належної [PERSON] - п'ять років. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що відповідно до ч.6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» по-перше орендар (ВАТ «Відродження») після закінчення дії договору оренди землі («19» січня 2015 року) продовжує користуватися земельною ділянкою; по-друге протягом одного місяця після закінчення строку дії договору (в період з «19» січня 2015 року по «19» лютого 2015 року) відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди, таке повідомлення Відповідачем було направлено лише 15.07.2015 року, тобто після спливу 4-х місяців та 28-ми днів з дня закінчення дії договору. На підставі вищевикладеного позивач прохає визнати договір оренди землі, загальною площею 3,38 гектар укладений між [PERSON] (податковий номер [NUMBER]) та ВАТ «Відродження» (ЄДРПОУ 00728629) для вирощування сільськогосподарських культур від «19» січня 2010 року, зареєстрований «23» липня 2010 року, поновленим з попереднім орендодавцем - ПАТ «Відродження» (ЄДРПОУ 00728629) на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені даним договором. 22.12.2015 року позивачем ПАТ "Відродження" було подано уточнену позовну заяву про визнання договору оренди землі поновленим з попереднім орендодавцем, в якій прохалося: 1) визнати договір оренди землі, загальною площею 3,38 гектар укладений між [PERSON] (податковий номер [NUMBER]) та ВАТ «Відродження» (ЄДРПОУ 00728629) для вирощування сільськогосподарських культур від «19» січня 2010 року, зареєстрований «23» липня 2010 року, поновленим з попереднім орендодавцем - ПАТ «Відродження» (ЄДРПОУ 00728629) на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені даним договором; не стягувати з відповідача судовий збір. У судовому засіданні представник позивача ПАТ "Відродження" Павелко Р.С. позов підтримав повністю з наведених у ньому підстав. У судовому засіданні відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги не визнала. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] прохала відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. У судове засідання представник третьої особи Реєстраційної служби Хорольського районного управління юстиції Штомпель О.І. не з'явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, врахувавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, з»ясувавши позицію третьої особи, дослідивши матеріали справи, належно оцінивши всі зібрані по справі докази, прийшов до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права або інтересу і суд може захистити порушене право способом передбаченим договором або законом. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що 19 січня 2010 року між відповідачем [PERSON] та ВАТ «Відродження» (ЄДРПОУ 00728629) було укладено договір оренди земельної ділянки (а.с.6-8), загальною площею 3,38 гектара, кадастровий номер [NUMBER], яка належить їй згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER] (а.с.13) для вирощування сільськогосподарських культур строком на 5 років. Отже термін дії даного договору закінчується 19.01.2015 року, що не заперечувалося сторонами по справі. Договір зареєстровано у Хорольському районному відділі Полтавської РФ Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.07.2010 року №041056300514.(а.с.8) Того ж дня 19 січня 2010 року між сторонами складено Акт приймання - передачі об'єкта оренди, вказаної земельної ділянки загальною площею 3,38 гектара.(а.с.10) Рішенням загальних зборів акціонерів від 18 квітня 2011 року ВАТ «Відродження» перейменовано в ПАТ «Відродження», що доводиться довідкою ПАТ «Відродження» №80 від 21.08.2015 року. (а.с.17) 23.06.2015 року позивач звернувся до відповідача листом-повідомленням про намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк, додавши до нього проект додаткової угоди, які ним отримані 24.06.2015 року згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.(а.с.16) А вже 15.07.2015 року позивач отримав від відповідача заяву про небажання останнього підписувати договір оренди на новий термін. (а.с.36, 102) Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Оскільки\~Закон України «Про оренду землі» є спеціальним законом переважно перед іншими законодавчими актами, що регулюють земельні правовідносини в Україні, то саме цей Закон підлягає пріоритетному застосуванню до спірних правовідносин, що склались між сторонами. Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Таким чином, об'єктом оренди є земельна ділянка. За змістом статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно з нормою статті 791 ЗК України земельна ділянка набуває ознак об'єкта цивільних прав з моменту її формування з присвоєнням кадастрового номера та внесення в Державний земельний кадастр. Разом із тим положення статті 791 ЗК України, статті 3 Закону України «Про оренду землі» щодо визначення об'єкта оренди поширюється на відносини щодо оренди земельної частки (паю) з уврахуванням певних особливостей. Так, Указом Президента України від 3 грудня 1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки», розділом IX "Перехідні положення" Закону України «Про оренду землі» закріплено право громадян - власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону. Після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом. Таким чином, законодавством передбачено право оренди земельних часток (паїв) єдиним масивом (полем) згідно зі схемою поділу земель, без установлення меж кожної окремої ділянки та закріплення їх межовими знаками. Як установлено в судовому засіданні, саме із цих підстав укладено договір оренди землі від 19.01.2010року між сторонами. Пунктом 2.5 цього договору передбачалося, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі». Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права. Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця. Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди. Так, у частинах першій - п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Таким чином, згідно з частинами першою - п'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, які передбачені статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою, орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди. Виходячи з положень статті 11 ЦК України, статті 2 Закону України «Про оренду землі», відповідно до яких права і обов'язки сторін виникають з актів цивільного законодавства й укладеного договору, та частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» слід дійти висновку про те, що направлення відповідачем до закінчення строку дії договору оренди, укладеного з ПАТ "Відродження", заяви про небажання останнього підписувати договір оренди на новий термін не є підтвердженням їївідмови від продовження договору з попереднім орендарем у розумінні положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» і як наслідок не створює будь-яких прав та обов'язків для сторін. У місячний термін з моменту вручення відповідачеві листа-повідомлення, підписаної додаткової угоди про поновлення договору оренди відповідач йому не надіслала, вимог про повернення орендованої земельної ділянки, повідомлень про передачу зазначеної земельної ділянки в оренду іншому орендареві, скарг або повідомлень про порушення чи неналежне виконання орендарем умов договору оренди землі, тощо від відповідачки позивачеві не надходило. Позивач який є сумлінним орендарем, що належним чином виконував умови договору оренди землі, та сумлінно нараховував йому орендну плату, яку відповідач отримував (а.с.18-21). В судовому засіданні встановлено, що за отримання орендної плати за 2015 рік відповідач не звертався, хоча це заперечувалося відповідачем та її представником, але належних та допустимих доказів вони в судовому засіданні не надали. Після закінчення строку дії спірного договору (тобто, після 23.07.2015 року) позивач продовжив користуватися земельною ділянкою, що доводиться довідкою ПАТ "Відродження" №136 від 05.10.2015 року (а.с.98). При цьому, листа-повідомлення орендодавця «про заперечення у поновленні договору оренди землі» позивач протягом 1 (одного) місяця після закінчення строку договору не отримував. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що у відповідності до імперативної норми, яку містить ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», спірний договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. На підставі наведеного,

Outcome: approved