Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просила позбавити батьківських прав відповідача [PERSON], за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно виховання своєї доньки [PERSON], [INFO]. Позов обґрунтований тим, що 02 серпня 2008 року був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON], відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 955. Від спільного шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. З моменту розлучення сторін позивач, постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків і зовсім не піклується утриманням доньки. Дитина проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні. У зв'язку із наведеним, та тим, що відповідач, не виконує своїх батьківських обов'язків, не піклується про доньку, не забезпечує її матеріально, [PERSON] змушена була звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 11 січня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач позов про позбавлення батьківських прав підтримала повністю, просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області Сундук Л.І., позов підтримувала в повному обсязі щодо позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньки [PERSON] - [INFO]. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника третьої особи Сундук Л.І., дослідивши письмові матеріали справи, встановивши відповідні факти і відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. 21 лютого 2012 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON], було розірвано (а.с.7). Від спільного подружнього життя у сторін 25 грудня 2010 року народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження, серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 02. Батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.8). Відповідно до заяви від 16 серпня 2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Броварського міського нотаріально округу Іваненком О.В., зареєстровано в реєстрі № 1858, [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо [PERSON], [INFO] (а.с. 9). За висновком виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 09 жовтня 2018 року № 1-18/1013, зважаючи на те що батько [PERSON], не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав по відношенню до [PERSON], орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у зв'язку із тим, що батько ухиляється від виконання батьківських обов'язків. (а.с.10). За змістом ч. ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, свого народу, своєї Батьківщини. Зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У ч. 4 ст. 155 СК України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у абзаці другому п. 16 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3 роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п. 15 цієї Постановипозбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із роз'яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року "Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину Згідно із ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про питання аліментів на дитину. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої дочки [PERSON] - [INFO] самоусунувся, не цікавиться фізичним та моральним розвитком дитини, її вихованням та навчанням, враховуючи наданий висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню.

Outcome: approved