Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Спочатку 19 листопада 2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного 01 січня 2008 року між нею та ТОВ „Агрофірма Росток". Згодом вона неодноразово уточнювала та доповнювала свої позовні вимоги та остаточно 11 липня 2013 року просила суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 01 січня 2008 року між нею та ТОВ „Агрофірма Росток". Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 5,380 га, розташована на території Новоіванівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. Укладений 01 січня 2008 року договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та ТОВ „Агрофірма Росток" був зареєстрований Нікопольським районним відділом ДРФ центру Державного земельного кадастру Дніпропетровської області 10 червня 2009 року за № 040912500768. Позивач вважає, що даний договір оренди є недійсним на підставі ч. 3 ст. 203 ЦК України, оскільки вона його не підписувала та нікого не уповноважувала підписати договір оренди від її імені. До того ж, договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2008 року не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки сторони не домовились щодо всіх істотних умов договору, а саме: - у договорі не відображені в повному обсязі дані щодо об'єкту оренди (кадастровий номер, місце розташування, розмір земельної ділянки); - відсутній розмір орендної плати з урахуванням індексації, форм платежу, строків виплати, порядку її внесення та відповідальність за її несплату. Крім того, в порушення вимог ст. 15 Закону України „Про оренду землі" не встановлені межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) та такій акт, який є невід'ємною частиною договору оренди земельної ділянки, не складався. Також, порушені строки державної реєстрації договору оренди. У судовому засіданні позивач та її представник на позові наполягали та просили суд визнати недійсним договір оренди від 01 січня 2008 року. При цьому, позивач суду показала, що вона не пропустила строк позовної давності, оскільки про порушення свого права дізналася лише в 2012 році, коли вперше побачила договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2008 року та акт про передачу земельної ділянки відповідачу. Представник ТОВ „Агрофірма Росток" позовні вимоги [PERSON] не визнав та суду показав, що позивачу були відомі усі умови договору оренди земельної ділянки від 01 січня 2008 року. На протязі 2008-2012 років вона щорічно одержувала орендну плату по вказаному договору оренди земельної ділянки та не ставила питання про його недійсність. До того ж, відповідач просив суд застосувати строк позовної давності і відмовити [PERSON] у позові. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Статтею 2 ч. 1 Закону України „Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Статтею 208 ч. 1 п. 2 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; Згідно ч. 1 ст. 14 Закону України „Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як встановлено судом, 01 січня 2008 року між [PERSON] і ТОВ „Агрофірма Росток" укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,020 га, кадастровий номер 1222984300-01-001-0523, вартістю 56 766.00 грн., строком на 10 років, яка належить [PERSON] на підставі державного акта на право власності на землю серія ІV-ДП № 055029, виданого 28 грудня 2001 року головою Новоіванівської сільської Ради народних депутатів і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 29. Договір пройшов державну реєстрацію 10 червня 2009 року, № 040912500768 (а.с.7-12,42-45). У судовому засіданні позивач [PERSON] спростовувала факт підписання договору оренди земельної ділянки з ТОВ „Агрофірма Росток" від 01 січня 2008 року. При цьому показала, що вона на протязі 2008-2012 років щорічно одержувала орендну плату, оскільки належна їй земельна ділянка знаходилась у користуванні відповідача. Судом по справі була проведена судова почеркознавча експертиза. Згідно висновку № 2081-13 комісійної судової почеркознавчої експертизи від 15 жовтня 2013 року підпис від імені [PERSON] в графі „Орендодавець" в договорі оренди землі від 01 січня 2008 року, виконаний не [PERSON], а іншою особою (а.с.119-127). Оскільки, в порушення вимог ч. 2 ст. 207 ЦК України договір оренди земельної від 01 січня 2008 року не підписаний стороною, а саме, орендодавцем [PERSON], суд приходить висновку, що він є неукладеним, а тому не може бути визнаний недійсним. Крім того, відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання договору недійсним 11 липня 2013 року, тобто через п'ять років і 6 місяців. Суд не може взяти до уваги доводи позивача в тій частині. що про порушення свого права вона дізналася лише в 2012 році, коли вперше побачила договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2008 року та акт про передачу земельної ділянки відповідачу. Так, під час судового засідання [PERSON] показала, що на протязі 2008-2012 років вона щорічно одержувала орендну плату, оскільки належна їй земельна ділянка знаходилась у користуванні відповідача. Даний факт також підтверджується книгами ТОВ „Агрофірма Росток" „Земельний пай" за період з 2008-2012 роки (а.с.46-69). До того ж, доводи позивача в цій частині, також спростовуються її первісною позовною заявою від 19 листопада 2012 року, в якій [PERSON] просила розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 01 січня 2008 року між нею та ТОВ „Агрофірма Росток", на підставі порушення відповідачем умов договору про оренду землі за Закону України „Про оренду землі". При цьому, в позовній заяви вона особисто вказала, що 01 січня 2008 року між нею та ТОВ „Агрофірма Росток" був укладений договір оренди земельної ділянки площею 5,020 га, яка належить їй згідно державного акту на право приватної власності на землю ІV-ДП № 055029 (а.с.2). Також вона не оспорювала факт укладання спірного договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже, суд вважає, що в задоволенні позову про визнання правочину недійсним позивачу слід відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed