Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

07 травня 2019 року заступник керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою в інтересах держави: Дніпропетровської обласної ради, в особі позивача комунального підприємства "Першотравенська центральна міська лікарня" Дніпропетровської обласної ради до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. В обґрунтування позову зазначає, що КП «Першотравенська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради» є установою охорони здоров`я населення. Відповідно до статуту комунального підприємства, затвердженого рішенням Дніпропетровської обласної ради від 02 грудня 2016 року №143-7/УІІ, заклад заснований на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та перебуває в управлінні Дніпропетровської обласної ради. Пунктом 7.1 зазначеного статуту визначено, що основним джерелом формування фінансових ресурсів закладу є обласні бюджетні кошти та кошти медичної субвенції і місцевих бюджетів. Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до ч.3 ст.89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського, Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад належать видатки на первинну медико - санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санІтарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, а також дільничні лікарні, медичні амбулаторії, фельдшерсько-акушерські та фельдшерські пункти, центри первинної медичної (медико-санітарної) допомоги). Згідно з ч.2 ст.61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» обласні ради затверджують обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально - економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. Відповідно до ст.18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» фінансування охорони здоров`я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством. Невідшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення призводить до ненадходження коштів до бюджету, що суттєво порушує економічні інтереси держави та територіальної громади, виникає необхідність їх захисту. В свою чергу, Дніпропетровська обласна рада та КП «Першотравенська центральна міська лікарня» ДОР» з моменту закінчення лікування [PERSON] , а саме: з 17 квітня 2018 по теперішній час, жодних заходів, направлених на відшкодування витрат, понесених КП «Першотравенська центральна міська лікарня» ДОР» на лікування потерпілого [PERSON] від кримінального правопорушення, вчиненого [PERSON] , не вжито, цивільний позов під час досудового розслідування та під час судового розгляду кримінального провадження №12018040380000155 в Першотравенському міському суді Дніпропетровської області не заявлявся. Витрати [PERSON] закладу охорони здоров`я до цього часу в добровільному порядку не відшкодовані. Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Інтереси держави у пред`явленні даної позовної заяви полягають у тому, що серед бюджетних організацій особливе місце посідають заклади охорони здоров`я, діяльність яких має велике соціальне і економічне значення, безпосередньо впливає на життєвий рівень, здоров`я і працездатність населення. За рахунок коштів бюджетів відповідного рівня утримуються установи охорони здоров`я. Бюджетне фінансування являє собою безповоротний та безоплатний відпуск коштів з державного та місцевих бюджетів на виконання загальнодержавних функцій і функцій муніципальних органів та забезпечення діяльності бюджетних установ та організацій. За кошторисно-бюджетним методом фінансується майже вся невиробнича сфера суспільства, що базується на державній або комунальній (муніципальній) формі власності, тобто вся бюджетна сфера. Установи мають право брати бюджетні зобов`язання, витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, встановлених затвердженими кошторисами і планами асигнувань. Вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2018 року по справі № 186/749/18 встановлено, що 31 березня 2018 року, приблизно о 20 години 30 хвилин [PERSON] разом з [PERSON] та [PERSON] вживали спиртні напої біля будинку [ADDRESS] . В ході вживання спиртних напоїв у них виникла сварка, яка переросла в обопільну бійку між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У ході бійки [PERSON] на ґрунті виниклих неприязних відносин, реалізовуючи раптово виниклий умисел на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс один удар ножем [PERSON] в область лівої частини грудної клітини, спричинивши [PERSON] , відповідно до висновку експерту № 84 від 08 травня 2018 року, тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки, з пошкодженням ребра, діафрагми, ускладнене внутрішньою кровотечею, яке за своїм характером відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, яке на момент заподіяння було небезпечним для життя [PERSON] в момент спричинення. Вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2018 року по кримінальному провадженню №12018040380000155 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 12 жовтня 2018 року. З отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий по вищевказаному кримінальному провадженню - [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КП «Першотравенська центральна міська лікарня» ДОР» з 31 березня 2018 року по 17 квітня 2018 року, тобто 18 ліжко-днів та на його лікування витрачено 15 598,20 гривень, що підтверджується листом КП «Першотравенська ЦМЛ» ДОР № 01-24/2-569 від 25 березня 2019 року та доданим розрахунком -калькуляцією. Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07 липня 1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно абз.2 п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Просить стягнути з відповідача на користь КП "Першотравенська ЦМЛ "ДОР" витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 15 598,20 гривень. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовільнити. Представник позивача - КП "Першотравенська ЦМЛ "ДОР" в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задовільнити. Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що позов вважає необґрунтованим та безпідставним, оскільки вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2018 року підтверджується, що суд прийшов до висновку, що розмір витрат на лікування, визначений потерпілим, підтверджується довідкою №1205 КЗ "Першотравенська ЦМЛ "ДОР" від 05 квітня 2018 року та долученими фіскальними чеками на придбання ліків, тобто з вироку випливає, що КЗ "Першотравенська ЦМЛ" отримувала кошти за надання своїх послуг, які оплачував сам потерпілий. Суд визнав ці витрати законними і зобов`язав його відшкодувати ці витрати потерпілого за лікування. Цей позов в кримінальному провадженні він визнав і виплачує присуджені кошти, працюючи на виробництві. Таким чином, відсутні підстави для подвійного стягнення. Якщо прокурор не погоджується з сумою, яку стягнуто з нього вироком суду, то має право вирок суду в цій частині оскаржити. Однак, потерпілий сам особисто оцінив шкоду, спричинену йому, підтвердивши витрати на своє лікування фіскальними чеками. Просить відмовити в задоволенні позову. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч.4 ст.56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. У зв`язку з викладеним, необхідність захисту інтересів держави полягає у захисті передбаченого законом права комунального підприємства «Першотравенська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради» на повне та своєчасне відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину та сприяє своєчасному поповненню обласного бюджету. Комунальне підприємство «Першотравенська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради» є установою охорони здоров`я населення. Відповідно до статуту комунального закладу (нині підприємства), затвердженого рішенням Дніпропетровської обласної ради від 02 грудня 2016 року №143-7/VІІ, заклад заснований на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та перебуває в управлінні Дніпропетровської обласної ради. Пунктом 7.1 зазначеного статуту визначено, що основним джерелом формування фінансових ресурсів Закладу є обласні бюджетні кошти та кошти медичної субвенції і місцевих бюджетів. Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до ч.3 ст.89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського, Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад належать видатки на первинну медико- санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санІтарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, а також дільничні лікарні, медичні амбулаторії, фельдшерсько-акушерські та фельдшерські пункти, центри первинної медичної (медико-санітарної) допомоги). Згідно з ч.2 ст.61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» обласні ради затверджують обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально - економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. Відповідно до ст.18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» фінансування охорони здоров`я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством. Невідшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення призводить до ненадходження коштів до бюджету, що суттєво порушує економічні інтереси держави та територіальної громади, виникає необхідність їх захисту. Витрати [PERSON] закладу охорони здоров`я до цього часу в добровільному порядку не відшкодовані. Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Інтереси держави у пред`явленні даної позовної заяви полягають у тому, що серед бюджетних організацій особливе місце посідають заклади охорони здоров`я, діяльність яких має велике соціальне і економічне значення, безпосередньо впливає на життєвий рівень, здоров`я і працездатність населення. За рахунок коштів бюджетів відповідного рівня утримуються установи охорони здоров`я. Бюджетне фінансування являє собою безповоротний та безоплатний відпуск коштів з державного та місцевих бюджетів на виконання загальнодержавних функцій і функцій муніципальних органів та забезпечення діяльності бюджетних установ та організацій. За кошторисно-бюджетним методом фінансується майже вся невиробнича сфера суспільства, що базується на державній або комунальній (муніципальній) формі власності, тобто вся бюджетна сфера. Установи мають право брати бюджетні зобов`язання, витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, встановлених затвердженими кошторисами і планами асигнувань. Вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2018 року по справі № 186/749/18 (провадження №1-кп/0186/93/18) встановлено, що 31 березня 2018 року, приблизно о 20:30 годині, [PERSON] разом з [PERSON] та [PERSON] вживали спиртні напої біля будинку [ADDRESS] . В ході вживання спиртних напоїв у них виникла сварка, яка переросла в обопільну бійку між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У ході бійки [PERSON] на ґрунті виниклих неприязних відносин, реалізовуючи раптово виниклий умисел на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс один удар ножем [PERSON] в область лівої частини грудної клітки, спричинивши [PERSON] , відповідно до висновку експерту № 84 від 08 травня 2018 року, тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки, з пошкодженням ребра, діафрагми, ускладнене внутрішньою кровотечею, яке за своїм характером відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, яке на момент заподіяння було небезпечним для життя [PERSON] в момент спричинення. Вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2018 року по кримінальному провадженню №12018040380000155 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 12 жовтня 2018 року. З отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий по вищевказаному кримінальному провадженню - [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КП «Першотравенська центральна міська лікарня» ДОР» з 31 березня по 17 квітня 2018 року - тобто 18 ліжко-днів та на його лікування витрачено 15 598,20 гривень, що підтверджується листом КП «Першотравенська ЦМЛ» ДОР № 01-24/2-569 від 25 березня 2019 року та доданим розрахунком -калькуляцією. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07 липня 1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно абз.2 п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Що стосується посилань відповідача щодо стягнення з нього витрат на лікування потерпілого за вироком суду, суд не може їх взяти до уваги, виходячи з наступного. Дійсно, вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2018 року задоволено цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок злочину та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної злочином здоров`ю потерпілого 11 937,21 гривень і в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень. Таким чином, з [PERSON] , вироком суду, стягнуто матеріальну шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого саме на користь потерпілого [PERSON] за придбання останнім ліків, згідно фіскальних чеків, наданих потерпілим, а не на користь КП "Першотравенська ЦМЛ "ДОР", згідно розрахунку-калькуляції про витрати вказаного підприємства на лікування [PERSON] , що знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні вказаного підприємства, які складаються з витрат на заробітну плату, витрат на нарахування, господарчих витрат, комунальних послуг, витрат на медикаменти, витрат на харчування, тому подвійного стягнення з [PERSON] витрат на лікування в даному випадку не вбачається. Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, із змінами та доповненнями, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач при пред`явленні позову до суду повинен був сплатити судовий збір по справі за пред`явлення вимоги майнового характеру, як юридична особа, в розмірі 1 921,00 гривні. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені в повному обсязі, то, відповідно ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 1 921,00 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved