Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У зв'язку з тим, що вона з 01 вересня 2008 року була призначена на 0,5 ставки заступника директора з виховної роботи в Білівську [PERSON] ступенів, де також викладала уроки географії, основи здоров'я та екології і 22 квітня 2015 року на підставі наказу начальника відділу освіти Рівненської РДА № 210-к від 20 квітня 2015 року її було звільнено з посади заступника директора з виховної роботи Білівської [PERSON] ступенів за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, згідно п.3 ст.41 КЗпП України, вважаючи наказ про звільнення необґрунтованим і як наслідок протиправним, оскільки жодних підстав для прийняття такого рішення не було, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить скасувати наказ про її звільнення, поновити її на посаді заступника директора з виховної роботи Білівської [PERSON] ступенів, визнати запис в трудовій книжці про причини її звільнення недійсним і стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і пояснила, що закінчувала Волинський національний університет ім.Лесі Українки. Працювала з 2001 року вчителем географії у Колоденській ЗОШ, потім вихователем групи подовженого дня в Зорянському НВК школа-гімназія, а з 01 вересня 2008 року була призначена заступником директора у Білівську [PERSON] ступенів і одночасно була вчителем географії. 22 квітня 2015 року була звільнена за наказом начальника відділу освіти за аморальний вчинок щодо [PERSON]. Випадок з [PERSON] стався 02 квітня 2015 року, а 08 квітня було службове розслідування, вона давала пояснення, але з висновком за результатами службового розслідування вона не знайома. Її звинуватили в тому, що вона вдарила [PERSON] ручкою по руці, нанесла тілесні ушкодження, але синець на руці [PERSON] намалювала олівцем. На засіданні профспілкового комітету, де вирішувалося питання про розірвання з нею трудового договору, вона була присутня, але рішення за його результатами не отримувала. Відразу у день звільнення їй було видано трудову книжку, запис у якій зробив директор школи, який на її думку не мав права цього робити. За час роботи її намагалися знищити і безпідставно дискредитували. Зокрема, 18 грудня 2014 року їй оголосили догану за дії, яких вона не вчиняла, так як [PERSON] не била, а він її вдарив і за її заявою, яку вона писала в міліцію, є постанова про закриття кримінального провадження. Крім того, вона постійно не погоджувалася з позицією керівництва, так як пропонувала перевірити фінансову дисципліну. Діти неодноразово порушували дисципліну на її уроках, на що вона робила зауваження, просила заспокоїтися. Така їхня поведінка зумовлена тим, що їх негативно налаштовував проти неї директор школи. В результаті таких дій і незаконного звільнення їй була завдана моральна шкода, оскільки про ці події та наявність її вини в побитті дитини говорять всі люди в смт.Клевань, показували по телебаченню, писали в газетах. З приводу цього вона постійно перебуває в стресі, ночами не спить, зверталася за медичною допомогою в Рівненську ЦРЛ. Вона хоче і надалі працювати в цій школі, а тому просить позов задоволити і поновити її на роботі, так як вважає своє звільнення незаконним. Представник відповідача, [PERSON] в суді позов не визнала і пояснила, що до відділу освіти 03 квітня 2015 року надійшла доповідна записка від директора Білівської [PERSON] ступенів [PERSON] з поданими до неї документами (пояснення учнів, довідка ФАПу від 02.04.2015) та заява від батьків учнів 8 класу на неправомірні дії заступника директора з виховної роботи даної школи [PERSON] з приводу нанесення тілесних ушкоджень учениці. За даним випадком було проведено службове розслідування, позивачці було запропоновано дати письмові пояснення, однак вона відмовилася це робити. В ході співбесіди із директором школи та педагогічними працівниками було встановлено, що [PERSON] завжди на роботі поводить себе некоректно, як по відношенню до працівників школи, так і по відношенню до учнів, своєю зухвалою та нешанобливою поведінкою створює несприятливий морально-психологічний клімат у колективі. Крім того батьки у своїй заяві та в ході розмови просили відреагувати на поведінку та дії вчителя та зупинити фізичні насилля над їхніми дітьми. Як зазначили учні у своїх поясненнях, [PERSON] не вітається з ними коли заходить у клас, на уроках жує жуйку, не пояснює тему, фотографує, записує на диктофон, грубо розмовляє з учнями, кидає ганчіркою по учнях, залишає клас під час уроку. За наслідками службового розслідування позивачці було запропоновано написати заяву на звільнення за згодою сторін з подальшим працевлаштуванням в одну із шкіл як обслуговуючий персонал, однак вона відмовилася, тому комісією рекомендовано розірвати з нею трудовий договір за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи і на звільнення було отримано згоду профспілкового комітету. Крім того, [PERSON] не вперше застосувала заходи фізичного впливу до учня, зокрема у 2014 році на уроці вдарила учня [PERSON] по обличчі за що їй була оголошена догана. При звільненні за вчинення аморального проступку достатньо щоб був хоча б один такий проступок, однак відділом освіти враховувалися декілька випадків так як строку давності для застосування дисциплінарного стягнення при звільненні за вказаних обставин немає. Зважаючи на це вважає позов безпідставним і недоведеним, а тому просить відмовити в його задоволенні. Свідки [PERSON] і [PERSON] суду дали покази, що вони працюють на посадах директора і заступника директора з навчально-виховної роботи Білівської [PERSON] ступеня відповідно. За час роботи в школі позивачка неодноразово порушувала свої посадові обов'язки, зокрема не відвідувала наради, не ставила підписи на наказах, не виконувала вказівок методиста, некоректно ставилася до своїх колег. Неодноразово від учнів надходили доповідні записки стосовно поведінки вчителя, так як вона не віталася з дітьми, знімала під час уроку на мобільний телефон та записувала на диктофон, не могла забезпечити належну дисципліну і діти під час уроків ходили по школі. За вказані проступки їй була оголошена не одна догана. З вчителькою без жодного тиску проводилися бесіди з проханням налагодити контакт з дітьми, однак керівництво школи було змушене реагувати після того, як [PERSON] почала здійснювати проступки стосовно дітей, зокрема подряпала [PERSON] на обличчі, [PERSON] Н порвала навушники і пошкодила руку для [PERSON] [PERSON] поведінка вчителя стосовно учнів є аморальною, а тому [PERSON] була звільнена з роботи за вчинення даних проступків. Свідок [PERSON] суду дала покази, що 11 грудня 2014 року їй зателефонував класний керівник і повідомив, що під час уроку [PERSON] побила її сина, який потім розповідав, що під час контрольної роботи вчителька швидко диктувала завдання, вони попросили записати їх на дошці, а вона відмовилася і подряпала [PERSON] по обличчю. Син був знервований, говорив що не піде більше до неї на урок. Після того випадку вчителька уникала зустрічі з нею і нічого не пояснила. Вона хотіла подавати позов до суду, однак на зборах батьківського комітету вирішили їй пробачити такий вчинок. Після випадку з [PERSON] батьки категорично були налаштовані на те, щоб її звільнили, оскільки не хочуть щоб травмувалися їх діти. Свідок [PERSON] суду показала, що в грудні 2014 року надавала медичну допомогу [PERSON], який прийшов до неї разом з директором і пояснив, що його побила вчителька. Він був знервований, тому вона накапала йому валеріанки, а при огляді виявила забій і подряпину під оком. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] порвала наушники його сину, який навчається у 9 класі. Після цього випадку він ходив до директора, писав скаргу у відділ освіти. Діти з усіх класів не бажають щоб вона знову у них викладала. Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки [PERSON] відповідно до наказу відділу освіти Рівненської РДА № 543-к від 14.08.2008 року з 01 вересня 2008 року була призначена на 0,5 ставки заступника директора з виховної роботи в Білівську [PERSON] ступенів. 22 квітня 2015 року на підставі наказу начальника відділу освіти Рівненської РДА № 210-к від 20 квітня 2015 року її було звільнено з посади заступника директора з виховної роботи Білівської [PERSON] ступенів за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, згідно п.3 ст.41 КЗпП України. Як вбачається із наказу, підставами для звільнення було недотримання нею обов'язків педагогічного керівника, неодноразове порушення педагогічної етики, моралі, приниження і образу дитини (учня), застосування щодо учениці [INFO], шляхом нанесення їй під час уроку тілесних ушкоджень, вчинення дій, які порушують норми суспільної моралі, суперечать змісту трудової функції і тим самим дискредитують виховні, посадові повноваження. На підтвердження вказаних фактів суду надані доповідна записка директора школи [PERSON] від 03 квітня 2015 року, пояснювальна записка [PERSON] і записки інших учнів 8 класу, а також заяви їх батьків на неправомірні дії заступника директора з виховної роботи [PERSON] де зазначено про застосування нею заходів фізичного впливу до учениці 8 класу [PERSON]. Зокрема, що даний педагогічний працівник 02.04.2015 під час уроку нанесла тілесні ушкодження учениці [INFO], вдаривши її кульковою ручкою по руці. З метою перевірки вказаних обставин відповідно до наказу начальника відділу освіти Рівненської РДА № 108 від 06 квітня 2015 року було проведено службове розслідування. В ході службового розслідування заступник начальника відділу освіти райдержадміністрації [PERSON] вказав [PERSON], що вона вчинила аморальний проступок та втратила авторитет вихователя, запропонував подати до відділу освіти райдержадміністрації заяву про звільнення її з посади заступника директора з виховної роботи Білівської [PERSON] ступенів за угодою сторін у зв'язку із чим буде вирішено питання про її працевлаштування на посаду обслуговуючого персоналу в одну із шкіл Рівненського району. На дану пропозицію [PERSON] відповіла, що нічого писати не буде і нікуди працевлаштовуватися не буде, про що складено відповідні акти. За наслідками службового розслідування комісією рекомендовано розірвати трудовий договір з [PERSON], заступником директора з виховної роботи Білівської [PERSON] ступенів, за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, згідно пункту 3 статті 41 КЗпП України. Як вбачається із копії протоколу № 4 засідання профспілкового комітету Білівської [PERSON] ступенів від 16.04.2015 року, профспілковий комітет одноголосно дав згоду на звільнення [PERSON] з посади заступника директора з виховної роботи за вчинення аморального проступку несумісного з продовженням даної роботи. Вироком Рівненського районного суду від 02 червня 2015 року, який на даний час не набрав законної сили, [PERSON] визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ч1.ст.125 КК України і призначено їй покарання у вигляді штрафу на суму 850 грн. Відповідно до п.3 ч.1 ст.41 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи. Відповідно до абзацу 3 п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", з підстав вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи (п.3 ст.41 КЗпП України), можуть бути звільнені лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю, наприклад, вихователі, вчителі, викладачі, практичні психологи, соціальні педагоги, майстри виробничого навчання, методисти, педагогічні працівники позашкільних закладів. Таке звільнення допускається як за вчинення аморального проступку при виконанні трудових обов'язків, так і не пов'язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті). Статтею 56 Закону України "Про освіту" визначені обов'язки педагогічних працівників, відповідно до яких педагогічний працівник зобов'язаний настановленням і особистим прикладом утверджувати повагу до принципів загальнолюдської моралі: правди, справедливості, відданості, патріотизму, гуманізму, доброти, стриманості, працелюбства, поміркованості, інших доброчинностей; додержувати педагогічної етики, моралі, поважати гідність дитини, учня, студента; захищати дітей, молодь від будь-яких форм фізичного або психічного насильства тощо. Статтею 54 Закону України "Про освіту" передбачено, що педагогічною діяльністю можуть займатися особи з високими моральними якостями, які мають відповідну освіту, професійно-практичну підготовку, фізичний стан яких дозволяє виконувати службові обов'язки. Відповідно до ст.24 Закону України "Про загальну середню освіту" педагогічним працівником повинна бути особа з високими моральними якостями, яка має відповідну педагогічну освіту, належний рівень професійної підготовки, здійснює педагогічну діяльність, забезпечує результативність та якість своєї роботи, фізичний та психічний стан здоров'я якої дозволяє виконувати професійні обов'язки в навчальних закладах системи загальної середньої освіти. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими у відповідності до норм ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Згідно ст.10 ч.3, ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може взяти до уваги твердження [PERSON], зазначене нею у позові, про те, що директор Білівської [PERSON] ступенів [PERSON] не мав права вчиняти запис № 6 від 22 травня 2015 року про її звільнення, оскільки лише начальник відділу освіти має право на звільнення і призначення працівників такої категорії і що вчинений запис є недійсний, є безпідставним оскільки відповідно до статті 26 Закону України "Про загальну середню освіту" призначення на посаду та звільнення з посади заступників керівника та інших педагогічних працівників державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснюється відповідним органом управління освітою за поданням керівника загальноосвітнього навчального закладу. Наказом відділу освіти райдержадміністрації від 21 листопада 2013 року № 661 "Про ведення та зберігання трудових книжок педагогічних працівників" делеговано директорам загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів повноваження по веденню та зберіганню трудових книжок педагогічних працівників. Відповідно, Білівською [PERSON] ступенів, як уповноваженим органом, в особі директора, внесено запис до трудової книжки [PERSON] про її звільнення на підставі наказу відділу освіти райдержадміністрації від 20.04.2015 № 210-к. Не заслуговують на увагу та є надуманими твердження позивачки про те, що на неї постійно чинився психологічний тиск, спрямований на її "добровільне" звільнення та про те, що директором школи за сприяння та підтримки начальника відділу освіти створювалися нерівні умови праці, який не міг застосувати до неї будь-яких дисциплінарних стягнень, через сумлінне виконання нею своїх посадових обов'язків як заступника директора так і вчителя, тому вирішив за допомогою негативного налаштування проти неї дітей в такий спосіб сприяти її звільненню, оскільки [PERSON] систематично не виконувала без поважних причин обов'язків заступника директора з виховної роботи, покладених на неї трудовим договором, за що до неї застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. Однак, підтвердженням систематичного невиконання нею посадових обов'язків є акти складені працівниками школи. Тобто, у відділу освіти райдержадміністрації було достатньо підстав для звільнення [PERSON] з роботи за систематичне невиконання нею без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором згідно п.3 ст.40 КЗпП України. Однак, відділ освіти не застосував до неї заходу дисциплінарного стягнення, шляхом звільнення згідно п.3 ст.40 КЗпП України, а навпаки, надавав можливість виправитися та працювати. Після вчинення [PERSON] аморального проступку, шляхом застосування до учнів заходів фізичного впливу, відділ освіти райдержадміністрації вимушений був розірвати з нею трудовий договір. Оцінюючи в сукупності встановлені судом обставини та докази, які надані сторонами, суд вважає, що при звільненні [PERSON] з посади заступника директора з виховної роботи Білівської [PERSON] ступенів не було допущено порушення норм трудового законодавства. Відповідно відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, а також моральної шкоди. Виходячи з вищенаведеного, суд не вбачає порушення права позивачки, за захистом якого було спрямоване її звернення до суду, позов є безпідставним, не доведеним належними доказами, а тому до задоволення не підлягає. В зв'язку з відмовою у задоволенні позову відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України, зважаючи, що позивач звільнений від сплати судових витрат, судовий збір повинен бути віднесений на рахунок держави.

Outcome: dismissed