Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] , згідно з яким просив суд: стягнути з Фізичної особи - підприємця [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 68 801 (шістдесят вісім тисяч вісімсот одна) грн. 50 коп., 283 (двісті вісімдесят три) грн. 60 коп. - 3 % річних за користування грошовими коштами, 65 (шістдесят п`ять) грн. 60 коп. - поштові витрати за даним позовом, витрати на проїзд представника для участі у судовому засіданні у суді за даним позовом, 7 500 (сім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. - сума витрат на професійну правову (правничу) допомогу та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у період з липня 2020 року по листопад 2020 року позивачем було перераховано на банківський рахунок Фізичної особи - підприємця [PERSON] (далі - відповідач) грошові кошти на загальну суму 68 801 грн. 50 коп. Здійснення перерахування вищезазначених грошових коштів відповідачу було здійснено позивачем з особового банківського рахунку у АТ «КБ «ПриватБанк» окремими платежами. 28.11.2020 позивачем було надіслано на реєстраційну адресу відповідача письмову вимогу від 27.11.2020 про повернення грошових коштів у сумі 68 801 грн. 50 коп. Між позивачем та відповідачем будь-яких договорів не укладалось. Станом на дату подання даного позову відповідачем позивачу грошові кошти не повернуто, вимогу проігноровано та здійснено безпідставне користування грошовими коштами, у результаті чого позивач звернувся до суду з даним позовом. 17.12.2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 07.05.2021 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 07.05.2021 року на адресу суду надійшло від відповідача клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. 23.06.2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні - залишено без задоволення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. У період з липня 2020 року по листопад 2020 року позивачем було перераховано на банківський рахунок Фізичної особи - підприємця [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (далі - відповідач) грошові кошти на загальну суму 68 801 грн. 50 коп., а саме: - 22.07.2020 у сумі 8 750,00 грн.; - 14.09.2020 у сумі 8 350, 00 грн.; - 19.10.2020 у сумі 8 250, 00 грн.; - 05.11.2020 у сумі 8 880, 50 грн.; - 16.11.2020 у сумі 8 250, 00 грн.; - 19.11.2020 у сумі 26 321, 00 грн. Здійснення перерахування вищезазначених грошових коштів відповідачу було здійснено позивачем з особового банківського рахунку у АТ «КБ «ПриватБанк» окремими платежами, що підтверджується квитанціями № 0.0.1778047183.1 від 22.07.2020, № 0.0.1834063897.1 від 14.09.2020, № 0.0.1875590389.1 від 19.10.2020, № 0.0.1894520269.1 від 05.11.2020, № 0.0.1906851667.1 від 16.11.2020 та з особового банківського рахунку у АТ «ОТП Банк» згідно меморіального ордеру № 33268410 від 19.11.2020. 28.11.2020 позивачем було надіслано на реєстраційну адресу відповідача письмову вимогу від 27.11.2020 про повернення грошових коштів у сумі 68 801 грн. 50 коп. протягом 5 (п`яти) днів з дати отримання вимоги (із зазначенням банківського рахунку (картки) у АТ «КБ «ПриватБанк» та із зазначенням про правові наслідки у разі неповернення грошових коштів) у зв`язку з відсутністю правових підстав отримання грошових коштів. Між позивачем та відповідачем будь-яких договорів не укладалось. Вищезазначену вимогу було отримано відповідачем особисто 01.12.2020, що підтверджується трекінгом відстеження доставки поштового відправлення Укрпошта. Станом на дату подання даного позову відповідачем позивачу грошові кошти не повернуто. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Ст. 1213 ЦК України встановлено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними. Ст. 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином позивачем нараховуються 3 (три) проценти річних від простроченої суми для стягнення (за користування грошовими коштами) починаючи з наступного дня від дати перерахування та надходження грошових на розрахунковий рахунок відповідача за вищезазначеними квитанціями, а саме: - з 23.07.2020 від суми 8 750, 00 грн.; - з 15.09.2020 від суми 8 350, 00 грн.; - з 20.10.2020 від суми 8 250, 00 грн.; - з 06.11.2020 від суми 8 880, 50 грн.; - з 17.11.2020 від суми 8 250, 00 грн.; - з 20.11.2020 від суми 26 321, 00 грн. Загальна сума 3 (трьох) процентів річних для стягнення з відповідача на користь позивача за період з 23.07.2020 по 10.12.2020 - 283 грн. 60 коп. Таким чином на підставі вищевикладеного у результаті неповернення відповідачем грошових коштів у позивача виникло право та необхідність у стягненні у судовому порядку суми основної заборгованості, 3% річних та понесених витрат на професійну правничу допомогу, що складатиме загальну суму 76 650 грн. 70 коп., з якої: - 68 801, 50 грн. - сума безпідставно набутих грошових коштів; - 283, 60 грн. - сума 3 % річних за користування грошовими коштами; - 65, 60 грн. - поштові витрати за виставленою вимогою від 27.11.2020 про повернення грошових коштів, поштові витрати за позовом, витрати на проїзд уповноваженого представника для участі у судовому засіданні у суді інше; - 7 500, 00 грн. - сума витрат на професійну правничу допомогу. Позивач в своєму позові зазначає про той факт, що ФОП [PERSON] були отримані від його імені кошти, проте жодного товару він не отримував. 01.12.2020 року, ФОП [PERSON] була отримана вимога від [PERSON] , щодо повернення безпідставно отриманих грошових коштів на суму 68 801 грн. (шістдесят вісім тисяч вісімсот одна грн.) 50 коп. На протязі 5-ти днів було направлено відповідь на дану вимогу. Проте, вказана відповідь на вимогу позивачем отримана не була, а даний лист з описом був повернений відповідачу. Вказана обставина підтверджується копією поштового листа з відміткою про повернення та описом вкладення. В подальшому 07.12.2020 року було повторно направлено на адресу позивача відповідь на вимогу, яку він отримав особисто 04.01.2021 року, що підтверджується відповідним трекером відправлення Укрпошти. Також, [PERSON] дійсно з 15.01.2019 року зареєстрований, як Фізична-особа підприємець, вказана обставина підтверджується витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб. Крім того, з 14.06.2010 року по 26.01.2021 року був засновником ТОВ «Асс Пресс» Код ЄДРПОУ 37147727, вказана обставина підтверджується витягом з реєстру юридичних осіб, одним із видів діяльності як ФОП так і ТОВ «Асс Пресс» була і є, КВЕД 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами. Так в липні 2020 року, по оголошенню, що розміщено на загальних інтернет сторінках, такі як, OLX та Prom.ua на номер, що знаходився в об`яві, щодо продажу різних різновидів розчинників, таких як наприклад: денатурат, гліцерин, спирт та перекис, звернувся [PERSON] з бажанням придбати вказані рідини. Всі переписки відбувались в мессенджері VIBER, та всі повідомлення направлялись саме з номера позивача, [NUMBER] . В своїх повідомленнях [PERSON] вказував необхідний йому товар, запитував, яка буде ціна і писав куди саме йому направляти товар. Відповідач в свою чергу з менеджерами ТОВ «Асс Пресс» відповідав йому інформацію, щодо ціни та коли саме зможуть направити вказану продукцію, а вже після відправлення направляли йому номер відправлення. Також сам позивач зазначав якою саме компанією доставки йому направляти товар та на які адреси. Так, як вже зазначалось раніше на банківський рахунок відповідача від імені [PERSON] були перераховані кошти, а саме: 22.07.2020 року - 8750 грн., 14.09.2020 року -8 350 грн., 19.10.2020 року - 8250 грн., 05.11.2020 року - 8 880,50 коп., 16.11.2020 року - 8 250 грн. - були перераховані за поставлену належним чином продукцію: 22.07.2020 року була зроблена поставка на адресу: м. Дніпро, нова пошта відділення №28, ПП "Автоден", ОКПО 35394689 за накладною № 59000536734879, згідно до сплаченого рахунку від 22.07.2020 року на суму 8 750 грн.; 14.09.2020 року була зроблена поставка на адресу: Дніпро, нова пошта відділення №28, ПП "Автоден", ОКПО 35394689 за накладною № 59000557315319, згідно до сплаченого рахунку від 14.09.2020 року на суму 8 350 грн.; 19.10.2020 року була зроблена поставка на адресу: м. Дніпро, нова пошта відділення №28, ПП "Автоден", ОКПО 35394689 за накладною № 59000571989555, згідно до сплаченого рахунку, який був виставлений на ПП «Автоден», як і було домовлено з менеджером 19.10.2020 року згідно до сплаченого рахунку на суму 8 250 грн.; 06.11.2020 року була зроблена поставка на адресу: ДЕЛІВЕРІ Подгороднє (м. Дніпро,) ПП "Автоден", ОКПО 35394689 за накладною № 3310127837, згідно до сплаченого рахунку від 05.11.2020 року на суму 8 880,50 грн.; 17.11.2020 року була зроблена поставка на адресу: ДЕЛІВЕРІ Подгороднє (м. Дніпро,) ПП "Автоден",- ОКПО 35394689 за накладною № 0840635685, згідно до сплаченого рахунку від 16.11.2020 року на суму 8 250 грн. Весь поставлений товар був отриманий уповноваженими представниками згідно до довіреностей. Вказаний факт відправки та отримання зазначеної продукції підтверджується копіями Квитанцій про отримання вантажу за номером № 3310127837, № 0840635685 компанією «Делівері» та копіями витягів Експрес-накладних № 59000536734879, № 59000557315319, № 59000571989555 компанії «Нова Пошта». Всі адреси куди саме відправляти товар, надавав позивач особисто в повідомленнях. [PERSON] - є засновником фірми ПП «Автоден», що підтверджується витягом з реєстру юридичних осіб. Факт отримання товару саме представниками ПП «Автоден» підтверджений саме в витягах з експрес-накладних, де зазначені прізвища осіб, які мали право отримувати товар за довіреностями від імені ПП «Автоден». Що ж до останньої оплати за товар на суму 26 321,00 грн., то відповідач не заперечує щодо її повернення, оскільки на дату оплати 19.11.2020 року необхідного товару не було, про що було повідомлено позивача. Отже, згідно наданих відповідачем накладних - суд прийшов до висновку, що позивач отримав п`ять замовлень в різний проміжок часу (кожне наступне замовлення було зроблене після отримання попереднього), а тільки шосте замовлення не було відправлено, що не заперечує і відповідач . Тому твердження позивача, що він не отримав всі шість замовлень - безпідставні. Добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншої особи, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, ч.6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, встановлене свідчить проте, що між сторонами справи існує спір щодо правової природи передачі грошових коштів, а також позивач не довів, що набуття позивачами грошових коштів є безпідставним внаслідок помилки їх перерахування. За таких обставин, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності суд виходить з відсутності підстав для стягнення з відповідача грошових коштів як таких, що набуті чи збережені ним без достатньої правової підстави, а відтак і відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскільки вимога щодо стягнення процентів за користування коштами є похідною від основної вимоги щодо стягнення безпідставно набутих грошових коштів, в їх задоволенні слід відмовити. Слід відмовити у стягненні судових витрати, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed