Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № MKТWG001270155 від 28 травня 2004 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 16 527,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27 травня 2014 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Станом на 06 червня 2013 року заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 57511,22 доларів США, а саме: заборгованість за кредитом - 12 907,62 доларів США; заборгованість по процентах за користування кредитом - 17 749,71 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 26 853, 89 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідач 28 травня 2004 року уклали договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 2367. Згідно договору іпотеки Відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 67,8 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно, а саме, житловий будинок з надвірними спорудами належить відповідачу [PERSON] на підставі Договору купівлі продажу посвідченого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу від 21 травня 2004 року за №3394 та зареєстрованого в Тячівському районному державному підприємстві технічної інвентаризації від 28 травня 2004 року за №126. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 180 659 (сто вісімдесят тисяч шістсот п'ятдесят дев'ять) гривень 00 копійок. У відповідності до ст. 6 Закону України "Про іпотеку", іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований Предмет іпотеки і яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі документу зазначеного у договорі іпотеки. Договором іпотеки укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно ч.1 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідач [PERSON] підлягає виселенню з житла яке є предметом іпотеки, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Тому, просять суд винести рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № MKТWG001270155 від 28 травня 2004 року в розмірі 57 511,22 доларів США, що еквівалентно 459 514 гривень 65 копійок, звернути стягнення на житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 67,8 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним Акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" з укладенням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають у житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача до суду не з'явився, однак подав суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, згідний на заочний розгляд справи. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань чи тверджень щодо позовних вимог суду не надали. Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 28 травня 2004 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № MKТWG001270155, згідно умов якого Банк надав у користування кредит в сумі 16 527, 00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27 травня 2014 року. В зазначеному договорі сторони повністю узгодили всі їх умови. Факт виконання позивачем умов вищевказаного кредитного договору сторонами не оспорювався. Крім цього в якості забезпечення виконання кредитного договору між позивачем та відповідачем 28 травня 2004 року було укладено договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 2367. Цей договір забезпечує вимоги позивача, що витікають з умов кредитного договору від 28 травня 2004 року, за умовами якого відповідач [PERSON] зобов'язується перед Банком повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, неустойку (пеню, штраф), враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 67,8 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Узгоджена вартість предмету іпотеки становить 180 659 (сто вісімдесят тисяч шістсот п'ятдесят дев'ять) гривень 00 копійок. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Крім цього, положення ст.ст. 546, 548-551, 553-554 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення яких встановлюється в Законі або договорі, а також порукою, заставою, іпотекою. Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Крім того, частиною 2 ст.553 ЦК України встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. У відповідності до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] дійсно порушила умови договору у частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним. У зв'язку з цим, станом на 06 червня 2013 року виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 57 511,22( доларів США, а саме: заборгованість за кредитом - 12 907,62 доларів США; заборгованість по процентах за користування кредитом - 17 749,71 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 26 853, 89 доларів США. Згідно зі ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства. У відповідності до статті 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Іпотекодержатель має пріоритет у задоволенні вимог. Відповідно до статті 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату відсотків, неустойки, основної суми боргу та будь якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до статті 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до Закону та з інших підстав, передбачених Законом. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні було встановлено, що позивачем на виконання вимог ст.ст. 12, 35 Закону України "Про іпотеку", 22 квітня 2013 року, на адресу відповідача направлялася письмова вимога про виконання порушеного зобов'язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, оскільки в тридцятиденний строк порушене зобов'язання виконано не було, то позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею загальною площею 67,8 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], але такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вимоги позивача щодо укладення ним від імені відповідача договору купівлі-продажу предмету іпотеки безпідставні, оскільки укладання договору купівлі-продажу від імені відповідача, тобто іпотекодавця, Законом України "Про іпотеку" не передбачений. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, як це регламентовано ст. 38 Закону України "Про іпотеку". Виходячи з суми боргу, яка складає 57 511,22 долари США, що на 06 червня 2013 року за курсом НБУ складала 459 514 гривень 65 копійок, а також з вартості предмета іпотеки в сумі 180 659 гривень 00 копійок, суд вважає вимоги позивача співмірними. Вибір способу реалізації предмета іпотеки позивачем зазначений в позовній заяві, тобто укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Якщо суд визначає спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки, то оцінка предмета іпотеки визначається згідно ст. 38 Закону України "Про іпотеку", згідно з якою ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Як вказано в ст. 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. З урахуванням викладеного суд вважає, що загальний розмір вимог, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки складається з: заборгованість за кредитом - 12907,62 доларів США; заборгованість по процентах за користування кредитом - 17749,71 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 26853, 89 доларів США, всього на суму 57 511,22 доларів США, що за курсом НБУ складає 459 514 гривень 65 копійок. Нерухоме майно, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги позивача, складається з житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 67,8 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Суд вважає, що початкова ціна предмета іпотеки повинна бути на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Способом реалізації предмету іпотеки суд вважає застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку", а саме укладення договору купівлі-продажу продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Згідно ст. 39 Закону "Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. У відповідності до ч.1 ст. 40 цього ж Закону звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно ч.3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. На думку суду не підлягають до задоволення вимоги позивача щодо виселення інших осіб, які зареєстровані чи проживають у житловому будинку [ADDRESS], оскільки позивачем не конкретизовано які саме особи повинні бути виселені з будинку, що є предметом іпотеки. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А згідно до ст. ст. 58, 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими. Разом з тим, враховуючи, що Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті" прийнятий на певний строк з метою захистити житлові права позичальника та майнового поручителя, а також ті обставини, що предмет застави - спірний будинок, використовується відповідачами як постійне місце проживання, суд на підставі ст. 217 ЦПК України вважає за доцільне відстрочити виконання рішення суду на час дії зазначеного Закону. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 3555 гривень 70 копійок.

Outcome: partial