Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив та в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Харьковської Наталії Петрівни, індексний номер 29701282 від 23.05.2016 року про реєстрацію права власності за [PERSON] на садовий будинок [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що 30.06.1988 р. відповідно до рішення Біляївського районного виконавчого комітету № 296 позивач набув членства у садовому товаристві «Гідробудівельник» та отримав для будівництва літнього садового будинку земельну ділянку № [NUMBER] , площею 553 кв.м., який розташований в Нерубайському садівничому масиві. 15.02.1990 р. [PERSON] отримав членську книжку садова [ADDRESS] на вказану земельну ділянку, згідно якої сплачував членські внески. 25.03.1993 р. рішенням Нерубайської сільської ради народних депутатів № 124 [PERSON] було передано вищевказану земельну ділянку у приватну власність про, що видано Державний акт на право приватної власності на землю № 203 від 30.03.1993 р. З 1991 р. позивачем було розпочато будівництво садового будинку на даній земельній ділянці, проект якого було узгоджено з архітектором та головою СТ «Гідробудівельник». Однак, у лютому 2018 р. позивачу стало відомо про те, що даний садовий будинок та земельна ділянка на праві приватної власності належить [PERSON] . Позивач не погоджується з рішенням державного реєстратора Відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Харьковської Н.П. щодо держаної реєстрації права приватної власності [PERSON] , вважає його незаконним та таким, що прийняте з порушенням вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У зв`язку з тим, що суддя Горяєв І.М. був відсторонений від здійснення правосуддя, справу було передано на повторний перерозподіл відповідно до положення «Про автоматизовану систему документообігу суду». Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу було передано на розгляд судді Буран В. М. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 06.02.2019 року суддя Буран В.М. прийняв до свого провадження вищевказану цивільну справу та продовжив слухання справи у підготовчому судового розгляду (а.с. 115). Ухвалою 07.02.2019 року суддею було вирішено, що з метою забезпечення права сторін на надання всіх необхідних доказів та їх дослідження у підготовчому судовому засіданні є всі підстави для продовження підготовчого судового засідання. Позивач та його представник у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали та просили задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, однак в матеріалах справи наявна заява від секретаря Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області, де Харьковську Н. П. з 10.07.2017 р. було призначено на посаду державного реєстратора та відповідно якої просить розгляд справи провести за відсутності державного реєстратора. Вирішення питання покладено на розсуд суду (а.с. 219). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату та час розгляд справи неодноразово повідомлялась належним чином, шляхом надіслання судових повісток на адреси зазначенні в матеріалах справи (а.с. 215, 217, 218). Відзиву на уточнений позов не надавала. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з`явилась про причини неявки суд не повідомила. Представник відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області до суду не з`явився, але надав до суду клопотання у якому просить справу розглядати у відсутності їх представника (а.с.167-169). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або ос пореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - під час судового розгляду, предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.06.1988 р. відповідно до рішення Біляївського районного виконавчого комітету № 296 позивач набув членства у садовому товаристві «Гідробудівельник» та отримав для будівництва літнього садового будинку земельну ділянку № [NUMBER] , площею 553 кв.м., який розташований в Нерубайському садівничому масиві. 15.02.1990 р. [PERSON] отримав членську книжку садова [ADDRESS] на вказану земельну ділянку, згідно якої сплачував членські внески (а.с. 11,12). 25.03.1993 р. рішенням Нерубайської сільської ради народних депутатів № 124 [PERSON] було передано вищевказану земельну ділянку у приватну власність для ведення садівництва, про що видано Державний акт на право приватної власності на землю № 203 від 30.03.1993 р. (а.с. 13-16). З 1991 р. в СТ «Гідробудівельник» садового масиву «Нерубайське», позивачем було розпочато будівництво садового будинку на даній земельній ділянці, проект якого було узгоджено з архітектором та головою СТ «Гідробудівельник» та згідно генерального плану і паспорту садового будинку [ADDRESS] , будинок [PERSON] повинен складатись з: садового будинку, госпблоку, вбиральні, літнього душу, колодязю. Витрати на будівництво будинку підтверджує доданими до матеріалів справи копіями накладних про сплату коштів на будматеріали та послуги вантажоперевезення (а.с. 17-18, 128-143). Згідно довідки виданої Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області № 280 від 25.01.2019 року [PERSON] немає заборгованості по сплаті податку на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] (а.с. 144). Позивач зазначив, що з лютого 2017 року йому стало відомо про те, що право приватної власності на садовий будинок за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.02.2018 №113683174 відповідно якого встановлено, що 16.05.2016 року державним реєстратором Відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Харьковською Наталією Петрівною було внесено запис згідно Рішенням індексний номер якого 29701282 від 23.05.2016 року про реєстрацію права власності за [PERSON] на садовий будинок [ADDRESS] , який продовж 15 років позивач будував за свої кошти (а.с. 19). Вищевказане Рішення індексний номер якого 29701282 від 23.05.2016 року, державним реєстратором було винесено на підставі наданих їй [PERSON] документів, а саме: - технічним паспортом на садовий будинок розташований по [ADDRESS] виданого ТОВ «ЮФ «БТІ-СФЕРА ПЛЮС» інвентарна справа № 799 від 25.03.2016 року (а.с. 22-27, 298-204); - Рішенням Виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 195 від 15.04.2016 року «Про присвоєння адреси садовому будинку гр. [PERSON] » (а.с. 197); - копією довідки з книги обліку № 1454 від 10.05.2016 року виданої Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області про те, що за [PERSON] числиться садовий будинок по [ADDRESS] (а.с. 195); - довідкою голови правління СТ «Гідробудівельник» про те, що згідно документації з 1990 р. [PERSON] є членом СТ «Гідробудівельник» та власником садової ділянки по [ADDRESS] ) (а.с. 196); - довідкою голови правління СТ «Гідробудівельник» про те, що [PERSON] в 1991 р. було придбано будматеріали для будівництва садового будинку (а.с. 194); - Рішенням Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 91-VII від 29.03.2016 р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0537 га. у власність для ведення індивідуального садівництва [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.205). Таким чином, судом відповідно до наявних у матеріалах справи письмових доказів, встановлено, що спірний садовий будинок за індивідуальними ознаками співпадає з будинком який належить позивачу та тим що зареєстрований за відповідачем. Відповідно до частини 1 статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно частини 2 статті 182 Цивільного кодексу України державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Часта 4 статті 182 Цивільного кодексу України передбачає, що порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-IV регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. За визначенням, наведеним у підпункті 1 пункту 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 1 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок). Пунктом 40 Порядку передбачено, що Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком. Пункт 42 Порядку встановлює, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Згідно технічного паспорту на садовий будинок розташований по [ADDRESS] виданого ТОВ «ЮФ «БТІ-СФЕРА ПЛЮС» інвентарна справа № 799 від 25.03.2016 р., роком побудови садового будинку є 1991 рік (а.с.298-204). Згідно ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України, державні реєстратори, як органи державної влади, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Від так, державний реєстратор у відповідності ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема зобов`язаний встановити підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, вичерпний перелік підстав, яких такий: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників. Садовий будинок, на який було зареєстровано право власності, як об`єкт нерухомого майна, так чи інакше розташований на земельній ділянці і невід`ємно пов`язаний з нею, переміщення якого є неможливим без його знецінення та зміни його призначення ст. 1 ЗУ «Про іпотеку». При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків. Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1, ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. В матеріалах справи наявний Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку № [NUMBER] від 30.03.1993 р. [PERSON] , виданого згідно рішенням Нерубайської сільської ради народних депутатів № 124 (а.с.13-18). Рішення Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області щодо вилучення земельної ділянки у [PERSON] , як того вимагає Земельний Кодекс України не приймалось. Судового рішення щодо вилучення земельної ділянки у [PERSON] , суду також не надано. Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що держаний реєстратор Южненської міської ради Одеської області Харьковська Н.П., при винесенні рішення індексний номер 29701282 від 23.05.2016 року про реєстрацію права власності за [PERSON] на садовий будинок [ADDRESS] , зокрема не звернулась із запитом до Нерубайської сільської ради за отриманням відомостей про виникнення права власності на нерухоме майно за [PERSON] , та за таких обставин не встановила підстави для відмови у державній реєстрації, передбаченні п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. З викладеного вбачається, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41359503 від 31.05.2018 о 09:58:29, прийняте державним реєстратором Южненської міської ради Одеської області Харьковською Н.П., з порушенням норм закону, та є таким, що підлягає скасуванню. Заперечення на позовну заяву подану державним реєстратором Харьковською Н.П. 02.12.2019 року, суд не приймає до уваги, так як воно подано вже після набрання законної сили Ухвалою суду від 06.09.2019 року, якою було закрито підготовче провадження та справу було призначено до судового розгляду, при цьому відповідач не надало жодного клопотання або доказу на підтвердження поважності підстав пропуску строків на подання заперечення (а.с. 183, 185-205). Згідно вимог статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і впоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частинами першою-другою статті 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За приписами статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються і судом. Судом встановлено, що дії відповідача під час реєстрації права власності є такими що порушують ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки не відповідають принципам добросовісності, розсудливості, наслідком чого стало недотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У відповідності ч. 9 ст. 10 ЦПК України використовуючи аналогію закону, суд частково задовольняє позов щодо вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів суми сплаченого судового збору, поза як такий вид стягнення передбачає наявність спільної вини відповідачів у скоєному (ч. 1 ст. 1190 ЦК України), від так судовий збір слід стягувати з відповідачів у рівних частках з кожного, що дорівнює 881 грн. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. Згідно ст. 273 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Outcome: partial