Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

23.12.2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з вищевказаними позовними вимогами. Позовні вимоги представником позивача вмотивовано наступним. Між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № МКМWАК14900359 від 06.08.2008 року, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 15740,65 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.08.2013 року. Відповідач належно умови кредитного договору не виконував, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 25.09.2014 р. має заборгованість - 2481,01 доларів США, яка складається з : 875,70 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1468,78 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: - 19,31 дол.США - штраф (фіксована частина); 117,22 - дол. США - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитно-заставним договором відповідач надав в заставу автомобіль марки "CHERY", реєстраційний номер АО 2426 АО. Відповідач добровільно погашати заборгованість по кредитним зобов'язанням відмовляється, тому позивач звернувся до суду з цим позовом та просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором вилучити у [PERSON] предмет застави - автомобіль. Позивач повторно в судове засідання не з'явився, представник ПАТ КБ "Приват Банку" Олексик В.В. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує . Відповідач позов заперечив повністю за його безпідставністю, оскільки ним кредит погашено повністю, про що подав суду платіжні квитанції - оригінали. Просить взяти до уваги, що місячні платежі в рахунок погашення кредиту ним вносилися в більшому розмірі ніж це було передбачено кредитним договором, тому ним відповідно і кредит було погашено достроково. Йому не зрозуміло на яку саме суму заборгованості нараховано позивачем пеню та коли саме в нього виникла прострочка по заборгованості за кредитним договором. При дослідженні матеріалів справи судом встановлено наступні обставини. 06.08.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанком" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № МКМWАК14900359 згідно якого останній отримав кредит у розмірі 15740,65 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.08.2013 року. Позивач у позові зазначив, що у порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним вище кредитним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв'язку з чим в нього виникла станом на 25.09.2014 р. заборгованість 2481,01 дол. США, яка складається з 875,70 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 1468,78 дол США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 19,31 дол.США - штраф (фіксована частина); 117,22 - дол.США - штраф (процентна складова). Заборгованість по тілу кредиту у відповідача відсутня. Відповідач заявив, що кредит ним погашено достроково і в повному обсязі на ствердження чого подав суду оригінали квитанцій щомісячних платежів в рахунок погашення кредиту та виписку по квитанціям. З наданих позивачем документів до позовної заяви, зокрема з розрахунку заборгованості (а.с. 4-6) та поданих відповідачем у справу квитанцій неможливо встановити чи своєчасно вносились [PERSON] грошові кошти в рахунок погашення заборгованості та чи в повній сумі, в якій валюті - гривневій чи доларами, яка сума погашала тіло кредиту, а яка проценти та інші банківські послуги. Окрім цього, змістом кредитного договору не передбачено обов'язок сплати позивачем такого виду зобов'язання як "комісія". В розрахунок заборгованості, наданої позивачем, не зазначено заборгованість у виді "комісії". Натомість із графіку погашення кредиту (додаток № 1 до кредитно-заставного договору, укладеного сторонами), який підписано позичальником не вбачається погашення заборгованості у виді комісії. У зв'язку з вищенаведеним та на задоволення клопотання відповідача про забезпечення доказів у представника ПАТ КБ "Приват Банку" ухвалою Міжгірського районного суду витребовувались як докази на ствердження позовних вимог відомості про фактичну сплату позичальником [PERSON] кредитних коштів (тіла кредиту) і відсотків (процентів за користування кредитними коштами) із зазначенням фактичного розміру внесених [PERSON] сум за датами сплати на відповідний рахунок; розрахунок заборгованості з комісії в сумі 875,70 дол. США з дати виникнення по 25.09.2014 р.; розрахунок заборгованості з пені в сумі 1468,78 дол.США з дати виникнення по 25.09.2014 р. із зазначенням сум, на які нараховувалась пеня і за якою ставкою; розрахунок заборгованості пені на прострочення комісії в сумі 478,01 дол.США з дати виникнення до 25.09.2014 р.; розрахунок заборгованості штрафів в сумах 19,31 дол. США і 117,22 дол. США. Натомість позивачем ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23.02.2015 року про витребування доказів не виконано, хоча така надіслана представнику позивача своєчасно поштовим листом та електронним листом на електронну скриньку ПАТ КБ "ПриватБанк", про що є підтвердження в справі (а.с.64, 71). 11.03.2015 р. позивачу надіслано нагадування з вимогою виконати ухвалу суду від 23.02.2015 р. у строк до 26.03.2015 р., однак і таке залишилося без виконання, докази які витребовувалися позивачем суду не подано і заперечення відповідача не спростовано. Статтями 10, 60 ЦПК України обов'язок доведення обставин, які є підставою вимог або заперечень, покладений на сторону, яка на них посилається. Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 27 ч. 2, 3 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати суду усі наявні у них докази та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Порядок подання доказів суду закріплений в диспозиції ст. 131 ЦПК України. Положення ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 131 ЦПК України щодо строків подання сторонами спору доказів у справі Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визнані такими, що відповідають Конституції України (є конституційними). Згідно ухвали Міжгірського районного суду (а.с.32). провадження в справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про звернення стягнення відкрито 24.12.2014 року. Ухвалою Міжгірського районного суду від 23.02.2015 року про витребування доказів у позивача для повного да об'єктивного розгляду справи, для підтвердження заявлених позовних вимог та спростування заперечення відповідача, на підставі ст. 137 ЦПК України витребовувалися додаткові докази, які слід було подати суду до 11.03.2015 р. та до 26.03.2015 р. (а.с.62-63, а.с.76). Однак, ані після винесення судом ухвали про витребування доказів, ані після нагадування суду позивач ухвалу суду від 23.02.2015 р. та своїм правом (ст.27 ЦПК України) на надання доказів по справі не скористався, в судове засідання для надання особистих пояснень представник позивача жодного разу не з'явився. Процесуальний строк розгляду справи, передбачений ст. 157 ЦПК України сплив, клопотанння про продовження строків розгляду справи сторонами не заявлено, у зв'язку з чим суд не вправі вживати додаткових заходів для витребування доказів у позивача та відкладати розгляд справи, а зобов'язаний прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів поданих сторонами. Отже, позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували наявність підстав для нарахування та стягнення пені, комісії та штрафів на загальну суму 2481,01 дол.США , які вказані у розрахунку заборгованості по кредиту доданого до позову, у зв'язку з неналежним виконанням кредитного договору відповідачем. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем належним чином не доведено наявність підстав для стягнення заборгованості, а також суму заборгованості за договором, у зв'язку з чим у позові належить відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed