Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], з участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що він є власником автомобіля Chevrolet Cruze, легковий-седан-В, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ208488, виданого Дніпродзержинським ВРЕР ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 18.11.2010 року. У вересні 2014 року його за підозрою у вчиненні злочину було затримано працівниками внутрішніх справ та з 24 вересня 2014 року по 22 січня 2016 року він знаходився під вартою, що підтверджується вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року. В цей час, а саме: 08 квітня 2015 року право власності на вищевказаний автомобіль, без його відома, шахрайським шляхом невідомими особами було переоформлено на [PERSON], [INFO], на підставі довідки-рахунку №ВІА627817 від 07.04.2015 року, державний номерний знак змінено на АЕ0806ВР. За даним фактом 17.04.2015 року Баглійським РВ Дніпродзержинського ГУМВС України в Дніпропетровській області розпочато кримінальне провадження №12015040780000535. Однак, 03.07.2015 року право власності на вказаний автомобіль було переоформлено на [PERSON], [INFO], на підставі довідки-рахунку №ААЕ170424 від 02.06.2015 року, що підтверджується реєстраційною карткою ТЗ та на даний час перебуває у його користуванні, при цьому державний номер змінено на АЕ1603ВР. Право [PERSON], як власника вище вказаного тарнспортного засобу, порушено внаслідок вчиненні злочину. Тому він звернувся до суду і просить витребувати від [PERSON] автомобіль Chevrolet Cruze, легковий-седан-В, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER] із незаконного чужого володіння. Ухвалою суду від 30.01.2017 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав за обставин викладених в позовній заяві та просив суд задовольнити їх. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі пояснивши, що позивач з 2011 року є власником автомобіля Chevrolet Cruze, легковий-седан-В, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ208488, виданого Дніпродзержинським ВРЕР ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 18.11.2010 року. У вересні 2014 року його за підозрою у вчиненні злочину було затримано працівниками внутрішніх справ і з 24 вересня 2014 року по 22 січня 2016 року він знаходився під вартою, а тому не мав можливості, як власник автомобіля розпорядитися цим майном. Це підтверджується вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року, ухвалою апеляційного суду, а також відповіддю на її адвокатський запит, що позивач за час перебування під вартою видавав лише одну довіренність у 2015 році на ім'я своєї доньки, щоб остання могла забрати із відділу міліції майно [PERSON]М, яке було конфісковане під час досудового слідства. Окрім того, ніяких даних про те, що оспорювалося право власності позивача на автомобіль не має. Після того, як позивача було взято під варту, цивільна дружина позивача [PERSON], перегнала автомобіль на зберігання в гаражне приміщення їхнього спільного знайомого. Однак, у квітні 2015 року дружині позивача стало відомо, що автомобіль знаходиться в користуванні інших осіб і з цього приводу вона звернулася до правоохоронних органів з відповідною заявою. За даним фактом 17.04.2015 року Баглійським РВ Дніпродзержинського ГУМВС України в Дніпропетровській" області порушено кримінальне провадження №12015040780000535. Згідно довідки наданої в МРЕО ДАІ з'ясувалось, що 08 квітня 2015 року право власності на вищевказаний автомобіль, без відома [PERSON], шахрайським шляхом невідомими особами було переоформлено на [PERSON]. Але при отриманні реєстраційної картки, було встановлено, що в графі на підставі чого було переоформлено автомобіль, дані були відсутні. [PERSON] перереєстрував автомобіль на себе в той час, коли технічний паспорт на автомобіль разом з іншими документами, знаходився при матеріалах кримінальної справи. І цей технічний паспорт було повернуто доньці позивача лише в 2015 році. Після цього, 03.07.2015 року право власності на вказаний автомобіль було переоформлено на [PERSON]. Дану угоду ні вона, ні позивач не оспорюють. Однак, звернула увагу і констатувала той факт, що у [PERSON] не було права на продаж автомобіля, оскільки він не являвся ніколи його власником. А власник автомобіля на той час знаходячись під вартою, був позбавлений можливості укладати якісь угоди або видавати якісь довіренності. Крім того, представник позивача зазначила, що згідно реєстраційної картки транспортного засобу, при перереєстрації автомобіля на [PERSON], в графі "підстава реєстрації " був прочерк, але при перереєстрації автомобіля другий раз з [PERSON] на відповідача [PERSON], в графі "підстави реєстрації" підставою перереєстрації була довідка-рахунок №ААЕ170424 від 02.06.2015 року, що підтверджується реєстраційною карткою ТЗ, та на даний час перебуває у його користуванні, при цьому державний номер змінено на АЕ1603ВР. У 2016 році позивач знайшов свій автомобіль в інтернет - магазині. Цей автомобіль продавав відповідач [PERSON]. Даний автомобіль був виставлений на продаж майже з моменту його придбання, що викликало у позивача дуже великий сумнів. Про це було повідомлено одразу слідчому, однак ніяких дій слідчим прийнято не було. При вирішенні цього питання в добровільному порядку, результатів досягнуто не було. Тому позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав, вважаючи що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Окрім того, представник позивача вважає, що факт того, що [PERSON] є власником автомобіля - доведений і безспірний та те, що даний автомобіль вибув із його власності, не з його волі, а іншим, злочинним шляхом. А тому просить витребувати від [PERSON] на користь [PERSON] транспортний засіб - автомобіль марки «Chevrolet Cruze», легковий седан-В, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, направивши свого представника - адвоката [PERSON] Представник відповідача - адвокат [PERSON] вважає, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із позову, позивач [PERSON] звернувся до суду з вимогою витребувати у відповідача [PERSON] автомобіль «Chevrolet Cruze», легковий седан-В, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що він є власником автомобіля «Chevrolet Cruze», легковий седан-В, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], який у квітні 2015 року, без його відома шахрайським шляхом було переоформлено на [PERSON], а в подальшому на [PERSON]. На підтвердження вибуття спірного автомобіля з володіння власника не з його волі, позивачем [PERSON] надано копію Витягу з кримінального провадження №12015040780000535 внесеного до ЄРДР 17.04.2015 року, на підставі заяви гр.[PERSON] по факту підробки офіційних документів та незаконного переоформлення права власності на належний йому автомобіль. Враховуючи викладене, позивач просить витребувати майно з чужого незаконного володіння. Однак, представник відповідача, посилаючись на норми закону, вважає, що позивачем [PERSON] не надано доказів, що майно вибуло з його володіння чи володіння особи, якій він передавав майно, не з їх волі іншим шляхом, тому підстави для витребування у [PERSON] вищевказаного автомобіля відсутні. Окрім того, відповідач [PERSON], придбавши транспортний засіб за відплатною угодою у [PERSON] та зареєструвавши його у встановленому законом порядку, правомірно набув право власності на нього, що підтверджується довідкою-рахунком серії ААЕ 170424 від 02.06.2015 року та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХТ 208982. Також, при відчуженні спірного автомобіля Центром ДАІ було здійснено ряд перевірок, відповідно до Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом МВС України №379 від 11.08.2010 року, якими жодних обмежень встановлено не було. Таким чином, відповідач [PERSON] на час придбання спірного транспортного засобу не знав і не міг знати про можливе зловживання довірою, можливе шахрайство чи недобросовісність набуття попередніми власниками чи повіреними, тому за змістом ст. 330 ЦК України є добросовісним набувачем і має всі права відносно придбаного ним автомобілю щодо володіння, користування та розпорядження. При цьому, представник відповідача посилалась, що відповідно до вимог ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Тому, просила в задоволенні позовних вимог [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON], повідомлявся про час, день та місце розгляду справи у встановленому ст. 74 ЦПК України порядку, у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності останнього. Суд повно, всебічно і обєктивно вивчивши обставини справи, вислухавши пояснення позивача та його представника - адвоката [PERSON], представника відповідача [PERSON], пояснення свідка [PERSON]І, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи вважає, що позов позивача обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] дійсно є власником автомобіля «Chevrolet Cruze», легковий седан-В, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], придбаного 18.11.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. (а.с. 6). У вересні 2014 року [PERSON] за підозрою у вчиненні злочину було затримано і в період з 24 вересня 2014 року по 22 січня 2016 року він перебував під вартою, що підтверджується копією вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.12.2015 року (а.с. 7-13) та копією ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2016 року (а.с. 14-15). Згідно облікової картки №61118252 від 08.04.2015 року (а.с. 16) та реєстраційної картки транспортного засобу (а.с.17), автомобіль «Chevrolet Cruze», легковий седан-В, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], був перереєстрований на нового власника, третю особу по справі - [PERSON]. При цьому, в даній реєстраційній картці транспортного засобу, в графі "підстава реєстрації" дані відсутні. За даним фактом 17.04.2015 року Баглійським РВ Дніпродзержинського ГУМВС в Дніпропетровській області, за заявою [PERSON], було розпочато кримінальне провадження №12015040780000535, що підтверджується витягом з ЄРДР кримінального провадження. (а.с.19) Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що 03.07.2015 року право власності на вказаний вище автомобіль було переоформлено на [PERSON], [INFO], який є відповідачем по справі, на підставі довідки-рахунку №ААЕ170424 від 02.06.2015 року, що підтверджується реєстраційною карткою транспортного засобу (а.с.18) та на даний час перебуває у його користуванні. При цьому державний номер було змінено на АЕ1603ВР. Посилання позивача [PERSON] та його представника - адвоката [PERSON] про те, що в період перебування позивача під вартою в місцях попереднього ув'язнення з 24.09.2015 року по 22.01.2016 року від його імені ніякі довіреності на відчуження автомобіля «Chevrolet Cruze», легковий седан-В, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], не видавалися, є обґрунтованими. Це підтверджується повідомленням Дніпропетровської установи виконання покарань №4 Управління державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області на адвокатський запит представника позивача, з якого слідує, що довіреність арештованого [PERSON] посвідчувалась 21 вересня 2015 року начальником слідчого ізолятора, проте [PERSON] не видавався для спілкування з нотаріусом в період з вересня 2014 року по травень 2015 року. (а.с.181-182). Тобто із зазначеного повідомлення слідує, що в період вчинення дій по відчудженню транспортного засобу, а саме: квітень-липень 2015 року, [PERSON] жодної довіреності не було видано. Довіреність, яка посвідчена начальником слідчого ізолятора, від імені [PERSON] була видана вже після вчинення дій по продажу автомобіля «Chevrolet Cruze». Таким чином, транспортний засіб вибув із володіння [PERSON] в той період, коли останній перебував в місцях попереднього ув'язнення, що підтверджується належними доказами, наявними у справі. Ці факти також були підтверджені і показами допитаної у судовому засіданні свідка [PERSON], яка показала, що 24.09.2014 року вона разом зі своїм чоловіком, позивачем по даній справі - [PERSON], на автомобілі марки "Chevrolet Cruze", легковий-седан-В, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER] приїхали до Баглійського РВ в м. Дніпродзержинськ для дачі показань. В цей же день [PERSON] було заарештовано. При цьому співробітниками міліції було вилучено документи на вказаний автомобіль, але сам автомобіль і ключі від нього залишились у неї. Ввечері, цього ж дня, вона відігнала даний автомобіль на автомобільну стоянку. Через деякий час, їй запропонували, їхній спільний знайомий [PERSON], поставити автомобіль в гаражне приміщення в м. Дніпропетровськ. Вона добровільно, самостійно поставила автомобіль в гаражне приміщення в м. Дніпропетровськ. Потім їй зателефонувала дружина [PERSON] і повідомила, що автомобіль використовують. І наступного дня, після цього повідомлення вона сама побачила автомобіль в м. Дніпропетровську. Повернувшись в м. Дніпродзержинськ вона звернулась до районного відділенні міліції з цього приводу і написала заяву про викрадення автомобіля. Згідно її заяви було порушено кримінальне провадження. Через деякий час, в червні місяці їй стало відомо, що автомобіль було продано та змінено державний номер на інший. І в смт. Петриківка вона сама побачила цей автомобіль, вже з іншим номером. Як потім з'ясувалось, автомобіль був перереєстрований на [PERSON]. Повідомивши про це в райвідділі, на її повідомлення ніяких мір реагування прийнято не було. [PERSON] в період з 24.09.2015 року по 22.01.2016 року знаходився під вартою. За цей період ніяких довіреностей він не давав. Єдина довіреність, яка була видана [PERSON] у вересні 2015 року, це була довіреність видана від його імені на ім'я доньки, щоб остання могла забрати в райвідділі автомобіль марки "КІА СПОРТЕЙДЖ", оскільки в період слідства було конфісковано дуже багато майна, яке належало [PERSON] Технічний паспорт на автомобіль "Chevrolet Cruze" було повернуто працівниками районного відділу міліції , вже після продажу даного автомобіля. Після звільнення [PERSON] із слідчого ізолятора вони разом почали шукати автомобіль. За допомогою їхнього товариша Єрмоленка, автомобіль було знайдено в інтернет - магазині "Авто-Ріа". Його було виставлено на продаж. Впізнали вони автомобіль за дисками на колесах, оскільки саме їхній автомобіль мав оригінальні диски. Окрім того, автомобіль [PERSON] був раніше в дорожньо транспортній пригоді та був пошкоджений іншим автомобілем і поріг автомобіля був з пошкодженням, яке не примітне для тих, хто не знає про це. Коли Єрмоленко зателефонував продавцеві автомобіля, відповів хлопець на ім'я [PERSON]. Спочатку він не дуже хотів продавати автомобіль. Здивувало те що, автомобіль був виставлений на продаж майже одразу ж після купівлі. Коли адвокат [PERSON] звернулася до суду з позовом, одразу ж Єрмоленку зателефонував [PERSON] і сказав, щоб той забирав автомобіль. Однак, Єрмоленко сказав, що на даний момент у нього не має коштів і окрім того, необхідно подивитися сам автомобіль. Усі разом, вона, [PERSON]М та Єрмоленко поїхали в м. П'ятихатки і біля приміщення прокуратури їм було надано автомобіль для огляду. Після цього, Єрмоленко залишив [PERSON] 500 грн. завдатка та вони домовилися зустрітися на початку наступного тижня, щоб переоформити даний автомобіль. Коли вона разом з [PERSON] приїхали за місцем реєстрації [PERSON], автомобіля на місці не виявилось, при цьому батько [PERSON] повідомив, що його син в м. П'ятихатки і працює в міліції. При цьому батько зателефонував [PERSON] і повідомив про дану ситуацію. [PERSON] розмовляла з [PERSON] по телефону і сказала йому, що вони зараз приїдуть до нього, щоб оглянути автомобіль, оскільки була ухвала суду про тимчасовий доступ до автомобіля. Приїхавши до відділу їм повідомили, що [PERSON] в даний час в прокуратурі, однак автомобіль в цей час стояв біля приміщення райвідділу. Коли [PERSON] пішла до приміщення прокуратури і знайшла там [PERSON], вона прочитала йому ухвалу суду про тимчасовий доступ. Проте, доступ їм не дали. Намагалися потім телефонувати [PERSON], однак він на дзвінки не відповідав, на контакт не виходив. Також свідок підтвердила той факт, що автомобіль "Chevrolet Cruze", легковий-седан-В, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], дійсно належить на праві власності [PERSON] і на даний момент вона має ключ від даного автомобіля. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] посилався на те, що наміру продавати належний йому автомобіль не мав, довіреність на будь-яку особу на відчуження даного автомобіля не видавав, автомобіль відчужений всупереч його волі. Вказані обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. У зв'язку з тим, що\~\~спірний автомобіль був відчужений поза волею [PERSON], то він\~\~має право домагатися відновлення свого права на нього. Відповідно до\~ст. 330 ЦК України,\~\~якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу\~\~ майно не може бути витребуване у нього.\~\~\~\~\~\~ Згідно з п. 3 ч. 1\~ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі. \~\~ За таких обставин слід прийти до висновку, що [PERSON], в розумінні вимог ст.388 ЦК України, є добросовісним набувачем спірного автомобіля. \~\~\~ Статтею 396 ЦК України\~встановлено, що особа, яка\~\~має речове\~\~право на чуже\~\~майно, має право на захист цього права відповідно до положень\~глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача. \~\~ Пунктом 10\~\~\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"\~\~\~\~роз'яснено, що норма частини першої\~\~\~статті 216 ЦК\~\~\~\~не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою\~\~\~статті 388 ЦК. Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті\~\~\~19,\~\~\~27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"). З роз'яснень, викладених в п.п. 26, 31, 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" вбачається, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. У разі якщо позов власника про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до статті 661 ЦК звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу. Вирішуючи спори щодо відповідальності добросовісного набувача після витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні враховувати, що добросовісний набувач (володілець) може залишити за собою здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені без завдання майну шкоди. Якщо відокремлення поліпшень неможливе, добросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість майна (частина четверта статті 390 ЦК). Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані по справі докази та встановлені обставини в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у відповідності до вимог п. 3 ч. 1\~\~\~ст. 388 ЦК України, оскільки, майно вибуло з володіння власника не з його волі. Суд не заперечує посилання представника відповідача - адвоката [PERSON] на те, що відповідач [PERSON] на час придбання спірного транспортного засобу не знав і не міг знати про можливе зловживання довірою, можливе шахрайство чи недобросовісність набуття попередніми власниками чи повіреними і у відповідності до ст. 330 ЦК України є добросовісним набувачем. Проте, в силу вимог цивільного законодавства, спірне майно може бути витребувано у добросовісного набувача власником такого майна, якщо останній доведе, що майно вибуло не з його волі. В даному випадку, [PERSON] довів незаконність вибуття спірного автомобіля з його власності не з його волі. Враховуючи вище викладені обставини, суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити, витребувавши від [PERSON] на користь [PERSON] транспортний засіб - автомобіль марки «Chevrolet Cruze», легковий седан-В, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Окрім того, у відповідності до п. 6 ч.1 ст.5 та п.9 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору. Тому судовий збір у розмірі 640 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved