Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом , в якому просить визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують його честь, гідність та ділову репутацію викладені у статті [PERSON] «[INFO]», що була опублікована [INFO] року на веб-сайтах «Аргумент» (http://argumentua.com/) та Національного антикорупційного порталу (httр://апtіког.соm.uа/) та зобов'язати відповідача спростувати дані відомості шляхом опублікування відповідної статті на даних веб-сайтах. В подальшому представником позивачем було подано відповідну письмову заяву про виключення із числа відповідачів [PERSON], веб-сайт-«Аргумент» та [PERSON], та подано уточнену позовну заяву, в якій позивач остаточно просив визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача наступні відомості , викладені у статті [PERSON] «[INFO]», опубліковану [INFO] на веб-сайті Національного антикорупційного порталу (http://аntikor.соm.ua/): «По словам собеседника, на «теневом» рынке спирт стоит порядка 26 грн/литр. При этом вся себестоимость «левого» спирта перекладывается на легально произведенный спирт. Так с одного завода [PERSON] за «левый» спирт кладет себе в карман больше 3,5 млн грн. в месяц. «Левый» спирт в стране производят минимум на 10 МПД «Укрспирта», с которых [PERSON] присватает более 40 млн. грн. в месяц. Вся эта «лево- спиртовая прибыль» оседает у [PERSON], в кабинетах «Укрспирта» и МинАПК, отмечает наш источник». «Однако эти заявления также вызывают сомнения, поскольку украинский, преимущественно, зерновой спирт неконкурентоспособен на внешних рынках по сравнению с дешевым бразильским тростниковым этанолом, стоимость которого в 1,5 раза дешевле украинского спирта. И такая неконкурентоспособность Украинского спирта объясняется просто - в «Укрспирте» производят неучтенный спирт, а затраты на его производство перекладывают на себестоимость легального спирта, отчего себестоимость последнего зашкаливает!» «Наиболее эффективным механизмом обогащения для [PERSON] на должности руководителя ГП «Укрспирт» был и остается регулярный процесс завышения стоимости пищевого этанола. Отпускная цена на отечественную продукцию - одна из самых высоких в мире, и руководство ГП продолжает развивать эту тенденцию.» «Кроме того, представители спиртовых предприятий отмечают, что это не всегда качественное зерно - а лежалое, оставшееся на элеваторах с прошлогодних урожаев. Соответственно , это создает существенные проблемы при переработке такого сырья, а отходы с тонны на 20-25% больше нормы. Следовательно, качество ректифицированного этанола класса «Люкс» не соответствует ГОСТам на это наименование спиртовой продукции». «Завышение стоимости зерна составляет 1 тыс. грн./тн. Среднемесячный объем закупок зерновых на нужды «Укрспирта» равен 33 тыс.тн. Результат - «Укрспирт» потерял, [PERSON] положил себе в карман 33 млн.грн. в месяц». «Так эксперты называют экономически обоснованной стоимость декалитра украинского этанола на внутреннем рынке в 100-110 грн. Однако цена на спирт в маркетинговом году не опускалась ниже 150-160 грн.» «Результаты этих «ценовых игр» выражаются в немалых теневых оборотах «Укрспирта», которые, по мнению экспертов, оцениваются в 2-2,5 млрд. грн. ежегодно. И оседают карманах [PERSON] и его покровителей. Судите сами: по данным источников в «Укрспирт», среднемесячный объем и реализация спирта за первое полугодие этого года составляют 1,5-2 млн. дал./месяц». «При себестоимости в почти 120 грн/дал и цене реализации почти 180 грн/дал, на счетах государственного предприятия должна формироваться прибыль в размере не менее 90 млн. грн. месяц, а не 12- 13 млн грн. месяц, как об этом сообщают в МинАПК». «Простая арифметика указывает, что ежемесячно в «Укрспирте» происходит хищение денежных средств на сумму 78 млн.грн., что за период нахождения [PERSON] на должности руководителя «Укрспирта», с марта по сентябрь 2014 года, составляет около 550 млн. грн.». «Из анонимных источников, журналистам удалось получить подтверждение масштабных хищений в «Укрспирте», а именно детальную схему хищения денежных средств «Укрспирта», которая позволила [PERSON] за апрель - июнь 2014 года, присвоить более 300 млн. грн. «Укрспирта». «Суть схемы заключается в завышении закупочных цен на сырье для производства спитра , закупке его через цепочки «фиктивных» фирм, осуществлении безтоварных операций через те же «налоговые ямы», перечисление денежных средств на счета «фиктивных» предприятий - «псевдопоставщикам» зерна, наращивание таким способом дебиторской задолжености «Укрспирта» без возможности взыскания». «В итоге можно сделать вывод, что [PERSON] ежемесячно , системно совершает хищение государственных средств из «Укрспитра» на суму, превышающую 150 млн.грн./месяц, что примерно составляет $11,5 млн. в месяц». «Если принять во внимание, что [PERSON] руковидит «Укрспиртом» с марта 2014 года, то на 1 октября 2014 года в его кармане осело тчжелое вооружение 8-ми танковых бригад или $81 млн»; зобов'язати [PERSON], не пізніше наступного дня після набрання законної сили рішенням суду, спростувати вищевикладену недостовірну інформацію, поширену [INFO] року в мережі інтернет на веб-сайті Національного антикорупційного порталу АНТИКОР ([INFO]), в статті з заголовком «Укрспирт»: Как разворовывается госмонополия и куда исчезают деньги», шляхом розміщення (оприлюднення) на тому ж веб-сайті, на якому було розміщено вказану статтю, під заголовком «СПРОСТУВАННЯ» тексту «Визнати недостовірною інформацію викладену в статті «Укрспирт»: Как разворовывается госмонополия и куда исчезают деньги», а також стягнути понесены витрати по справы по сплаты судового збору. Позовні вимоги мотивував тим, що за своєю суттю ця стаття, як вказує позивач, є необ»єктивною та упередженою, у ній містяться твердження, які є неправдивими і шкодять діловій репутації позивача. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника за наявними у справі доказами, підтримання позовних вимог у повному обсязі та відсутності заперечень з приводу постановлення заочного рішення . Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з"явився та не повідомив про причини своєї неявки, не подав своїх пояснень чи заперечень проти позову, хоча про день та час судових засідань йому направлялись судові повістки за місцем реєстрації, а тому, відповідно до вимог ст.224 ЦПК України суд вважає, що він є належним чином повідомлений про день та час слухання справи та вважає за можливе ухвати по справі заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Приписи вказаної статті у сукупності із нормами ст.10 ЦПК України встановлюють обов'язок відповідача довести, що поширена ним інформація є достовірною. Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності (ч. 2 ст. 302 ЦК України). Проте, відповідач, всупереч вимогам вказаних статей, жодних належних та допустимих доказів суду не надав. Згідно копії наказу міністра аграрної політики та продовольства України, [PERSON] 30 травня 2014 року було призначено на посаду генерального директора Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» У статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань. Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року встановлено, що ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного втручання в його особисте і сімейне життя, свавільних чи незаконних посягань на недоторканність його житла або таємницю його кореспонденції чи незаконних посягань на його честь і репутацію (пункт 1 статті 17). Конституцією України в ст. 3 закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. А в силу ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах. Так, в чинному законодавстві відсутнє визначення поняття гідності, честі, які є морально - етичними категоріями, але оскільки в силу ст. 270 ЦК України право на повагу до гідності та честі є одним із видів особистих немайнових прав, то зазначені права підлягають захисту в судовому порядку. Згідно ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. За загальновизнаними філософськими визначеннями: - честь - суспільна оцінка моральних і духовних якостей людини; - гідність - самооцінка особою своїх моральних і соціальних якостей; честь є мірою гідності особи, отже, ці категорії взаємопов'язані; - репутація - суспільно-позитивна оцінка соціальних якостей людини; - ділова репутація - суспільно-позитивна оцінка трудових, професійних якостей особи, виконання взятих на себе зобов'язань, почуття відповідальності за виконану роботу; ділова репутація - це більш вузьке поняття ніж честь або репутація, оскільки охоплює оцінку особи лише у сфері суспільно-виробничих відносин. Як встановлено судом, опублікована інформація стосувалися саме ділової репутації позивача. Згідно роз'яснень, викладених в п. 6, абзаці 5 п. 15, п.18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" у разі поширення про фізичну особу недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, така особа має право пред'явити позов до поширювача інформації про захист гідності, честі чи ділової репутації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з»ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої ст.47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Як було встановлено під час дослідження поданих доказів, [INFO] року на веб-сайті Національного антикорупційного порталу АНТИКОР, власником якого є відповідач [PERSON] , що було встановлено під час забезпечення доказів і вбачається із відповіді ТОВ «ХОСТПРО», розміщена стаття під назвою «Укрспирт»: как разворовывается госмонополия и куда исчезают деньги», автором якої є [PERSON] (а.с.15-19). Вказані у статті обставини фактично порушують принцип презумпції невинуватості закріплений ст. 62 Конституції України, ст. 2 Кримінального Кодексу України, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини та п. 2 ст. 14 Міжнародного Пакту про громадянські та політичні права, і фактично є твердженням про його причетність до вчинення злочину, цим створюється негативне уявлення про позивача, як особи причетної до вчинення кримінального правопорушення, та порушується принцип презумпції невинуватості, закріплений п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Дана стаття була поширена через мережу Інтернет та містить інформацію щодо [PERSON], яка є недостовірною, та такою, що ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права, виходячи з наступного. Так, автор статті, поширеної на вищезазначеному інформаційному веб-сайті, в стверджувальній формі зазначає, що [PERSON] здіснюється розкрадання та привласнення державних коштів. Однак з цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що фактичні обставини, які б свідчили про причетність [PERSON] до скоєння кримінального правопорушення, ще підлягають встановленню та дослідженню під час досудового розслідування чи судового розгляду кримінального провадження. Проте, в силу міжнародних та конституційних принципів особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку (п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 62 Конституції України). Практика Європейського суду з прав людини стосовно порушення принципу презумпції невинуватості свідчить про те, що п.2 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод не може бути перешкодою для влади щодо інформування громадськості про розслідування, які ведуться, але вона зобов'язує, щоб влада робила це стримано та делікатно, як того вимагає принцип презумпції невинуватості. Принцип презумпції невинуватості вимагає бути дуже обережними у висловлюваннях стосовно кримінального провадження, в якому вина обвинуваченого ще не була встановлена компетентним судом. Презумпція невинуватості охоплює заяви щодо кримінального розслідування, які заохочують громадськість вважати підозрюваного винним і передують оцінці фактів компетентним судовим органом (рішення Європейського суду з прав людини: у справі «Аллене Де Рібемон проти Франції» (Allenet de Ribemont v. France) від 10.02.1995 (п.38); у справі «Дактарас проти Литви» (Dactaras v.Lithuania) від 24.11.2000 (п.п.41, 43)). Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини інформуючи громадськість ,автор статті мала робити це стримано і делікатно, добираючи формулювання, які не порушують основні європейські та національні конституційні принципи. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України у Постанові від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. У п. 15 даної Постанови суд надав роз'яснення, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Тобто розміщення інформації на веб-сайті також слід розуміти як поширення такої інформації. В той же час, поширена інформація повинна бути достовірною. А відтак, особа (інформація щодо якої поширена) має право відновлення особистого немайнового права, передбаченого ст.ст. 297, 299 ЦК України, зокрема права на повагу до його гідності, честі та ділової репутації. В матеріалах справи відсутні відомості про будь-які неправомірні дії [PERSON] під час виконання службових обов"язків, в суспільстві та в побуті, а тим більше відсутні дані про вчинення ним кримінальних правопорушень. За приписами ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено у законному порядку. Ніхто не зобов"язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. В той же час , надані позивачем та досліджені в судовому засіданні копії договорів поставки зернових та додаткові угоди до них спростовують ті факти, які зазначені у відповідній публікації. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що стаття [PERSON] «Укспирт»: как разворовывастся госмонополия и куда исчезают деньги» є неправдивою, а відповідач [PERSON] не довів, що така негативна інформація, поширена про позивача на веб-сайті Національного антикорупційного порталу АНТИКОР, є достовірною. За таких обставин, суд вважає, що визначений позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам ст.ст. 15, 16 ЦК України і п.24 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року, а тому його позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений ним судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved