Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

У червні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» предявило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21 квітня 2008 року відповідач отримала кредит в сумі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку боргу, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість, тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 29 лютого 2016 року в сумі 53561,19 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 7879,19 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 39507,12 грн., заборгованості по пені та комісії в сумі 3148,16 грн., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2526,72 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, у поданій заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надала, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, причин не повідомила, свого представника до суду не направила, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Судом встановлено, що 21 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір б/н, який складається з заяви відповідача, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку, з чим відповідач ознайомлений та погодився, про що свідчить його підпис в заяві від 21 квітня 208 року (а. с. 29-30). За умовами цього договору, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк відкриває картковий рахунок та надає держателю платіжну картку типу "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" з кредитним лімітом 1500,00 грн., який за умовами в. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг зменшувався до 1319,60 грн. 10 листопада 2008 року, збільшувався до 1400,00 грн. 27 листопада 2008 року, зменшувався до 1100,00 грн. 11 лютого 2009 року, до 1000,00 грн. 18 квітня 2009 року, збільшувався до 1200,00 грн. 05 січня 2011 року, до 8000,00 грн. - 12 березня 2012 року та зменшився до 7880,00 грн. 19 серпня 2015 року, зі сплатою за користування коштами 3% на місяць з розрахунку 360 днів на рік на строк дії картки зі сплатою щомісячних платежів (Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк та Додаткова інформація до заповнення для отримання кредитної картки, Довідка про умови кредитування з використанням картки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду") (а.с.29-30, 31-42). Відповідач, приєднавшись до цього договору на умовах ст.634 ЦК України, отримавши 21 квітня 2008 року платіжну картку з коштами в ліміті 1500,00 грн., а в подальшому 12 березня 2012 року - 8000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку банку (а.с. 11-26, 28), зобов'язалася повернути банку кредит (грошові кошти), сплатити проценти за його користування, винагороди та комісії відповідно до умов Заяви, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку (Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, Довідка про умови кредитування з використанням картки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг). Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. та + 5% від суми позову. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку на зміну тарифів, що викладені на сайті банку, а також інших умов обслуговування рахунків, в тому числі змінювати розмір ліміту. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки відповідно до ст. ст.1048, 1056-1 цього Кодексу України. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.11-26), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про сплачені позивачу суми виключають добросовісність відповідача, що останньою не заперечувалось та не спростовано. Оскільки іншого не доведено, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення ст.ст. 526, 530, 1049, 1054, 10561 ЦК України не сплачувала тіло кредиту і з порушенням ст. 529 ЦК України відступила від умов про частину, виконуваного обов'язку, і строків виконання, у зв'язку з чим станом на 29 лютого 2016 року прострочила виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення позивачу частини кредиту в сумі 7879,19 грн., відсотків в сумі 39507,12 грн. та комісію в сумі 3148,16 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). За перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязаний сплатити штраф за порушення строків платежів в сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та 2526,72 грн. (процентна складова). Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved