Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

20 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ "НАСК" "Оранта" про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обгрунтовує тим, що близько 23 год. 20 хв. 14 червня 2016 року [PERSON], керуючи мікроавтобусом марки «Рено Мастер», реєстраційний номер [NUMBER], рехаючись по вул. Грушевського в м. Нововолинську, здійснив на нього наїзд, в той час як він рухався по пішохідному переході. [PERSON], продовживши рух залишив місце ДТП і поїхав в невідому напрямку. По даному факту було відкрито кримінальне провадження №12016030050000818 від 15 червня 2016 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження, що згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи відносяться до середнього ступеня тяжкості. Постановою слідчого СВ Нововолинського ВП ГУНП у Волинській області [PERSON] від 27 січня 2017 року закрито кримінальне провадження та направлено матеріали відносно [PERSON] для притягнення його до адміністративної відповідальності. Вважає, що внаслідок неправомірних дій [PERSON] йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та стражданнях, які він відчував протягом тривалого курсу лікування. Був прикутий до ліжка і із-за нестерпних болей у грудній клітці йому тяжко було дихати. Наслідки цієї події переслідують його до сьогодні, він не може повноцінно працювати, у звязку з чим змушений просити фінансової допомоги у друзів та родичів. Моральну шкоду оцінює у 5000 грн. Оскільки відповідальність [PERSON] на мемент ДТП застрахована згідно із страховим полісом АЕ/6459096 від 24 січня 2016 року у ПАТ "НАСК "Оранта", він звернувся до страховика з заявою провести відшкодування завданої шкоди. Відповідач відшкодував його майнову шкоду у сумі 13287,58 грн., однак щодо відшкодовування моральної шкоди жодної відповіді не надав. Відмовчування страховика на його звернення він розцінив як не бажання здійснити передбачені страховим договором виплати. Просив суд стягнути з ПАТ НАСК «Оранта» в свою користь 5000 грн. заподіяної йому моральної шкоди та стягнути з відповідача судові витрати у справі, а саме 1000 грн. витрат на правову допомогу. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у ньому. Його представник [PERSON] у судовому засіданні також позов підтримав в повному обсязі, додатково пояснив, що винуватцем ДТП [PERSON] не було відшкодовано моральну шкоду, розмір її становить 5000 грн., тобто 5 відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоровю, а тому вважає що страховик повинен понести відповідальність по її відшкодуванню. Представник відповідача ПАТ "НАСК" "Оранта" [PERSON]І позов не визнав, пояснив, що страховик визнає факт ДТП та наявність страхового випадку. При зустрічі з [PERSON] останній повідомив, що на відшкодування шкоди сплатив позивачу більш як 13\~000 грн. У заяві про страхове відшкодування, поданої [PERSON], останній також зазначив, що йому частково відшкодовано [PERSON] моральну шкоду, розмір цієї шкоди ні позивач, ні його представник не озвучили. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], представника відповідача ПАТ "НАСК" "Оранта" [PERSON], дослідивши письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що їй завдала за наявності її вини. Статтею 26-1 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Пунктами 5,9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року(зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У судовому засіданні встановлено, що 23 год. 20 хв. 14 червня 2016 року [PERSON], керуючи мікроавтобусом марки «Рено Мастер», реєстраційний номер [NUMBER], рехаючись по вул. Грушевського в м. Нововолинську, здійснив наїзд на пішохода [PERSON], який рухався по пішохідному переходу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження і був госпіталізований до Нововолинської ЦМЛ. Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи від 15 грудня 2016 року [PERSON] було спричинено наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма тіла, злами 5-10 ребер на лівій половині огруддя, котрі супроводжувалися пневмотораксом, черезвертальний злам правого стегна зі зміщенням кісткових відломків, осадження шкіри голови та правого стегна, які відносяться до категорії середнього ступеня важкості, за ознакою тривалого розладу здоровя. Оскільки представник відповідача у судовому засіданні вищенаведені факти визнав, тому, відповідно до ст.61 ЦПК, обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно копії постанови слідчого СВ Нововолинського ВП ГУНП у Волинській області [PERSON], кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016030050000818 від 15 червня 2016 року закрито у звязку із відсутністю ознак складу кримінального правопорушення (а.с.8-10) Крім того, у вищевказаній постанові слідчий зазначив, що в ході досудового розслідування було встановлено, що [PERSON] допустив порушення п.2.10 ПДР України і згідно висновку інженерно-транспортної експертизи №261 від 04 серпня 2016 року останній, перебуваючи за кермом автомобіля марки «Рено Мастер», реєстраційний номер [NUMBER], не мав технічної можливості дати дорогу пішоходу шляхом застосування негайного гальмування, з моменту виявлення небезпеки для руху. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на мемент ДТП була застрахована у ПАТ "НАСК"Оранта". Ліміт відповідальності страховика за полісом №АЕ/6459096 від 24 січня 2016 року за шкоду заподіяну життю і здоровю (на одного потерпілого) складає 100000 грн., за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) 50000 грн. Строк дії договору один рік, з 24 січня 2016 року по 23 січня 2017 року (а.с.7), дані обставини не заперечив, а навпаки підтвердив у судовому засіданні представник відповідача [PERSON] На спростування тверджень представника відповідача про те, що позивач не зазначив розміру моральної шкоди, додано заяву позивача, надіслану ПАТ "НАСК" "Оранта" рекомендованим повідомленням (а.с.16-21), в якій [PERSON] чітко вказав, що моральну шкоду він оцінює у розмірі 5000 грн. і саме ці кошти просить сплатити страховика. Розписка [PERSON], в якій останній вказав, що претензій по відшкодуванню моральної шкоди до [PERSON] не має і яка була долучена представником відповідача до матеріалів справи, не може братися судом до уваги, оскільки вимоги по відшкодуванню моральної шкоди позивач заявляє до страховика, а не до винної особи. Позивач [PERSON] просить покласти відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди саме на страховика ПАТ "НАСК" "Оранта" і оскільки розмір її не перевищує встановленого ліміту відповідальності, суд вважає, що відповідач повинен понести таку відповідальність. Враховуючи\~положення ст.23, ст.1167 ЦК України, встановлені фактичні обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, виходячи з тривалості та тяжкості душевних страждань, характеру правопорушення, а також виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги те, що позивач розрахував розмір моральної шкоди, у відповідності до ст.26-1 «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд позов задоволює та стягує з ПАТ "НАСК "Оранта" в користь [PERSON] 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача ПАТ "НАСК "Оранта" в користь позивача [PERSON] 1000 грн. витрат, понесених ним на правову допомогу, що підтверджуються документально (а.с. 12-16 ). Також, суд стягує з відповідача ПАТ "НАСК "Оранта" в дохід держави 640 грн. судового збору.

Outcome: approved