Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

у березні 2015 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS], житловою площею 29,70 м2, утримання та обслуговування котрого здійснює ТОВ Фірма «Квартет» ЛТД. На виконання взятих на себе за договором на утримання та обслуговування житлового і нежитлового фонду зобов'язань ТОВ Фірма «Квартет» ЛТД укладено відповідні договори з виробниками житлово-комунальних послуг (централізоване опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, поставка газу, вивіз сміття, обслуговування ліфтів тощо), які після набуття підприємством надаються кінцевим споживачам поряд з іншими послугами. Квартира відповідача є упорядкованим житловим приміщенням, забезпеченим всередині технічною можливістю споживання всіх комунальних послуг. Відмов від споживання житлово-комунальних послуг споживачі не заявляли, претензій по несправностях інженерного устаткування всередині квартири не пред'являли, технічних заходів щодо обмеження можливості вжитку комунальних послуг всередині квартири обслуговуючою організацією не проводилось. Зазначив, що між підприємством та відповідачами встановились фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Отримуючи вказані послуги відповідачі [PERSON], [PERSON] в порушення Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, вимог Житлового кодексу України, а також вимог Цивільного кодексу України, ухиляються від виконання покладених на них зобов'язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг та не провадять належної оплати останніх, що є наслідком утворення заборгованості, розмір якої за період з 01.11.2011 року по 01.11.2014 року становить 15 054,22 грн. Просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] вказану суму заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, а також інфляційні втрати у розмірі 3 304, 76 грн., 3% річних у розмірі 1 393, 24 грн. та судові витрати у справі в розмірі 243,60 грн. Представник позивача подав заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі, які неодноразово повідомлялися в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, враховуючи вимоги ст.ст. 224, 225 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками двокімнатної квартири [ADDRESS]. Ці відомості відображені в довідці ТОВ Фірма «Квартет» ЛТД (форма № 3) від 21.11.2014 року № 2617. Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 21 серпня 1997 року № 953 ТОВ Фірма «Квартет» ЛТД визначено управителем частини будинків комунальної власності територіальної громади Голосіївського району міста Києва. Будинок по [ADDRESS], в якому розміщена квартира № 26 власниками, якої є Відповідачі [PERSON], [PERSON] належить до комунального житлового фонду, утримання та обслуговування котрого здійснює ТОВ Фірма «Квартет» ЛТД, що підтверджується договором на утримання та обслуговування житлового і нежитлового фонду. Квартира відповідачів є упорядкованим житловим приміщенням, забезпеченим всередині технічною можливістю споживання всіх комунальних послуг. Позивач забезпечує надання відповідачу житлово-комунальних послуг до переліку яких належить: утримання будинку і прибудинкової території, централізоване опалення; гаряче та холодне водопостачання і водовідведення; постачання газу, однак відповідач не вносить в повному обсязі плату за спожиті комунальні послуги та послуги з утримання будинку і прибудинкової території на підставі виставлених позивачем рахунків на оплату послуг. Відмов від споживання житлово-комунальних послуг відповідачі не заявляли, претензій по несправностях інженерного устаткування всередині квартири не пред'являли, технічні заходи щодо обмеження можливості вжитку комунальних послуг всередині квартири не проводились. Відповідачі отримують від позивача житлово-комунальні послуги та відповідно сплачували кошти за їх користування, тобто згідно ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" є споживачами і знаходяться у фактичних договірних відносинах із виконавцем. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 162 Житлового кодексу України визначено, що плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженням в установленому порядку тарифами. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Положеннями ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Статтею 179 ЖК України встановлено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник наймач (орендар) квартири, житлового приміщення, гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Як вбачається з довідки про нарахування та оплату по особовому рахунку [NUMBER] від 27.11.2014 за відповідачами значиться заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг спожитих за період з 01.11.2011 року по 01.11.2014 року в розмірі 15 054 грн. 22 коп. Зазначена заборгованість складається з вартості спожитих і несплачених відповідачем послуг: утримання будинку і прибудинкової території, централізованого опалення; гарячого та холодного водопостачання і водовідведення; постачання газу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ТОВ Фірма «Квартет» ЛТД неодноразово попереджало відповідача про необхідність оплати заборгованості за послуги з утримання будинку і прибудинкової території (експлуатаційні витрати) та отримані комунальні послуги, але останній борг не сплатив. Крім того, розмір заборгованості зазначається у квитанціях на оплату послуг, які щомісячно надходять на адресу відповідача. У відповідності до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оскільки обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог знайшли підтвердження в ході розгляду справи, а з боку відповідачів не надано доказів про погашення ним заборгованості, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Статтею ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку наданого Позивачем інфляційні втрати Позивача становлять - 3 304,76 грн. та 3% річних у розмірі - 1 393, 24 грн. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує понесені і документально підтверджені судові витрати, а тому, з відповідачів, підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним платіжними дорученнями судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved