Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, [INFO] померла його бабуся, [PERSON], 1903 року народження, уродженка і мешканка [ADDRESS]. Після своєї смерті бабуся залишила заповіт від 01 лютого 1995 року, в якому на випадок своєї смерті заповіла все рухоме і нерухоме майно своєму сину ( а моєму батькові) [PERSON], [INFO], який у 1997 році фактично прийняв спадщину, що підтверджується документально, але [INFO] помер і похоронений у м. Вільнюсі Литовської Республіки, що підтверджується документально. Після смерті батька фактично спадщину прийняв [PERSON] син померлого. На даний час виникла потреба у оформленні спадщини, але Попільнянська державна нотаріальна контора ( яка тимчасово виконувала функції Ружинської ДНК) своїм рішенням за № 01 від 03. 01. 2014 року відмовила позивачу в цьому, так як у нього немає необхідних правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), загальною площею 3,12 га, вартістю 79970 грн. 15коп. та на неприватизовану присадибну земельну ділянку, загальною площею 0,57 га та розташованій на цій земельній ділянці будівлі: фундамент від житлового будинку « А-1», погріб « Б-1», колодязь № 1, з інвентаризаційною вартістю 4523 грн. 09 січня 2014 року позивач надіслав заяву про прийняття спадщини до Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області про те, що після смерті [PERSON]( його бабусі) спадщину прийняв його батько, [PERSON], [INFO], який помер [INFO]. Після смерті батька, [PERSON], спадщину прийняв, [PERSON], [INFO], його син проживаючий за адресою: [ADDRESS]. Тому, просить визнати за ним право власності на спадкове майно [PERSON], 1903 року народження, яка померла [INFO] а саме: на земельну частку ( пай ), на будівлі: фундамент від житлового будинку « А-1», погріб « Б-1», колодязь № 1, розміщених на земельній ділянці загальною площею 0,57 га. В судове засідання зявився представник позивача просив позовні вимоги задовільнити. В судове засідання представник відповідача Мовчанівської сільської ради зявився, пояснивши, якщо згідно чинного законодавство [PERSON], має право на спадкове майно [PERSON] то Мовчанівська сільська рада не заперечує. Суд заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних обставин. Указом Президента України №666/94 від 10.11.1994 року „Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" передбачено, що метою реформування аграрного сектору економіки було створення умов для рівноправного розвитку різних форм власності та господарювання на землі, вільного їх вибору громадянами України, посилення стимулювання праці та забезпечення на цій основі збільшення виробництва сільськогосподарської продукції Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно Закону України « Про порядок виділення в натурі ( на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв ). Право на земельну частку ( пай ) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку ( пай ) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку ( пай ) посвідченого сертифікатом. Документи, що посвідчують право на земельну частку ( пай ): Основним документом, що посвідчує право на земельну частку ( пай ), є сертифікат на право на земельну частку ( пай ) виданий районною ( міською ) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку ( пай ) громадян України, зазначених в абзаці пятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колетивного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. За змістом зазначеної норми право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були членами цього підприємства. Законом України „Про колективне сільськогосподарське підприємство" передбачено, що діяльність КСП регулюється цим законом, Земельним кодексом України, Законом України „Про власність" (ст.2 Закону). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.12.2013 року виданного виконавчим комітетом Мовчанівської сільської ради, Ружинського району, Житомирської області вбачається, що [PERSON], померла [INFO]. [PERSON] є внуком померлої [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що [PERSON] бабуся позивача все життя пропрацювала в колгоспі і була членом колгоспу. До списку, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю, з невідомих їм причин [PERSON] внесена не була і відповідно не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Представник позивача вважає, що [PERSON] бабуся позивача мала право на земельну частку (пай). Відповідно до заяви [PERSON] від 19 жовтня 1965 року вбачається, що вона просить призначити пенсію по інвалідності , як інваліду 2 групи. Відповідно до пенсійної справи за № 7865 гр. [PERSON] призначена пенсія по інвалідності / арк. спр. 92 /. Також, відповідно оглянутих документів в судовому засіданні пенсійної справи гр. [PERSON] відомості про вихід на пенсію чи з членів колгоспу відсутні. Відповідно до довідки виданої Мовчанівською сільською радою Ружинського району Житомирської області гр. [PERSON] про те, що списки членів КСП, які мають право на земельну частку ( пай ), та акт про передачу землі в колективну власність в Мовчанівську сільську раду не передавались, матеріали були передані в земельний відділ Ружинського району. Відповідно відповіді Мовчанівської сільської ради вбачається, що земельної частки ( паю) на ім*я [PERSON] на території сільської ради не має. В відношенні спадковості зазначаємо, що в сільській раді 1 лютого 1995 року було складено заповіт [PERSON] про передачу після її смерті майна синові [PERSON], в подальшому будь-які дії про передачу майна в дійсності будь-кому через Мовчанівську сільську раду не проводились. Присадибну земельну ділянку площею 0,57 га. після смерті [PERSON] використовували сусіди, які із їх слів за усною домовленістю з сином [PERSON] викупили земельну ділянку, і нею користуються станом на сьогоднішній день.Чи може майно в т.ч. земельна ділянка бути по спадковості передана на онука [PERSON] сільська рада покладається на рішення суду, поскільки в даний час сам заявник проживає за кордоном. Допитаних в судовому засіданні, як свідків членів комісії по паюванню земель колективної власності підприємства « Мовчанівка» Ружинського району, Житомирської області а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які суду пояснили включення в списки проводилося на основі архівних докумементів, з 1944 року [PERSON] в архівних документах не було, документи відносно неї були відсутні, якби вона була членом колгоспу то її дали б земельну частку пай а тому не було правових підстав, щоб надати [PERSON] земельну частку ( пай ). Допитаний в якості свідка начальник відділу Держзеагенства в Ружинському районі Житомирської області [PERSON] пояснив, що за даними Держземагенства [PERSON] в списках пайовиків не рахується. До складання списків не мали відношення. На той час мали право на земельну частку пай члени колгоспу, колгоспні пенсіонери. Відповідно до списку громадян - членів колетивного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства гр. [PERSON] не включена ні в осносний список та ні вдодатковий. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Верховним Судом висловлена правова позиція, відповідно до якої свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до заповіту складеного с. Мовчанівка від 01.02.1995 року гр. [PERSON] на випадок своєї смерті робить таке заповітне розпорядження все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все, що її буде належати на день смерті і на що вона за законом матимеме право заповідає - синові [PERSON] проживаючого м. Вільнюс, Литовська республіка. Спадкова справа до померлої [PERSON], яка померла [INFO] не заводилася. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна за заповітом або за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. (ч. 1 ст. 126 ЗК України.) Оскільки [PERSON] спадкодавиця за життя не одержала державного акту на право власності на земельну ділянку та відповідно не зареєструвала його, вона не набула права власності на цю земельну ділянку, а тому це право не входить до складу спадщини і не може бути визнано за позивачем в порядку спадкування за законом. Тому, суд в позовній вимозі [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно [PERSON], яка померла [INFO] на земельну частку ( пай ) з резервних часток ( паїв ) за № 47, загальною площею 3. 12 га. відмовляє. Відповідно до позовної вимоги про визнання за [PERSON] право власності на спадкове майно [PERSON], яка померла [INFO] на будівлі: фундамент від житлового будинку А-1, погріб Б-2, колодязь №1 з інвентаризаційною вартістю - 4523 грн., вбачається наступне: Відповідно до погосподарської книги № 1 Мовчанівської сільської ради за 1996 рік, за [PERSON] рахувався житловий будинок загальною площею 35 кв.м, житловою площею 20 кв.м. Відповідно довідки від 10.01.2014 року виданої КП « Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації « [PERSON] про те, що згідно даних паперових носіїв станом на 31.12.2012 року за померлою [PERSON] не зареєстровано право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS]. Допитані в судовому засіданні, як свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які суду пояснили, що внук померлої [PERSON], позивач [PERSON] від дня смерті [PERSON], яка померла [INFO] [ADDRESS] не приїжджав, а тому довідка видана Мовчанівською сільською радою гр. [PERSON] про те, що він після смерті баби [PERSON], яка померла [INFO], фактично в 6- ти місячний термін прийняв спадщину. Обробляв присадибну земельну діляну: орав, садив картоплю, сіяв зернові культури, робив поточний ремонт житлового будинку та погосподарських будівель спростовується суд її не бере до уваги. Тому, суд в позовній вимозі про визнання за [PERSON] право власності на спадкове майно [PERSON], яка померла [INFO] на будівлі: фундамент від житлового будинку А-1, погріб Б-2, колодязь №1 з інвентаризаційною вартістю - 4523 грн., - відмовляє. Відповідно позовної вимоги визнати за [PERSON], на користування неприватизованою присадибною земельної ділянкою загальною площею 0,57 га., з якої 0,25 га., для обслуговування житлового будинку з по господарськими будівлями та 0,32 га., для ведення особистого підсобного господарства суд відмовляє з наступних підстав. Та згідно довідки від 10.01.2014 року виданої КП « Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації « [PERSON] про те, що згідно даних паперових носіїв станом на 31.12.2012 року за померлою [PERSON] не зареєстровано право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS]. Згідно ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України). Оцінка доказів проводиться судом відповідно до вимог ст.212 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed