Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] в яких просила визначити спосіб участі у вихованні онуків [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , наступним шляхом: зустріч 04 березня, щорічно в день народження [PERSON] , протягом трьох годин, за попередньою домовленістю з матір`ю [PERSON] в присутності чи без присутності матері; зустріч 13 березня, щорічно в день народження [PERSON] , протягом трьох годин, за попередньою домовленістю з матір`ю [PERSON] в присутності чи без присутності матері; зустріч щомісячно з 16.00 год. кожної першої та третьої п`ятниці до 19.00 год. кожної першої та третьої неділі, в присутності чи без присутності матері; зустріч щорічно, на один місяць в період літніх канікул для літнього відпочинку та оздоровлення; зустріч в період зимових канікул 4 рази, у дні визначені за попередньою домовленістю з матір`ю; необмежене спілкування з онуками засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосередньо фізичного спілкування між позивачкою та онуками. В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що між сином позивача та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від зазначеного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . До розірвання шлюбу відповідач разом з сином та дітьми проживали і були зареєстровані з позивачем за адресою: [ADDRESS] . З самого народження вона доглядала дітей, жили в її кімнаті разом з нею. Внуки після розірвання шлюбу проживають разом з відповідачкою. Після розірвання шлюбу відповідач всупереч закону та інтересів дітей, робила все, щоб внуки не бачилися та не спілкувалися з бабусею. Після розірвання шлюбу відповідач повністю припинила не тільки її спілкування з внуками, але й спілкування батька з дітьми. Протягом тривалого часу не має змоги побачитися з онуками та не має ніякої інформації щодо місця їх перебування, стану здоров`я. На численні дзвінки відповідач не відповідає, прохання про спілкування з внуками ігнорує, чинить всілякі перешкоди у спілкуванні навіть по телефону. Відповідач прямо порушує права та законні інтереси її та внуків, так як з внуками склалися теплі, приязні стосунки, вони завжди були раді зустрічі та спілкуванню. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.05.2018року провадження у справі відкрито в поряду загального позовного провадження та призначено підготовче засідання . Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 06.12.2018року вказану цивільну справу направлено до Оболонського районного суду м. Києва. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19.02.2018року вказану цивільну справу направлено до Святошинського районного суду м. Києва. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2019р. цивільну справу [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у здійсненні своїх прав та встановлення способу участі у вихованні неповнолітніх онуків прийнято до провадження судді Петренко Н.О. та призначено підготовче судове засідання. 03.06.2021 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи без її участі та просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник Служби у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, просить розглядати справу без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 12.01.2002 року між [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09.09.2011 року було розірвано/а.с.32/. Від вказаного шлюбу народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] /а.с.36-37/. Відповідно до листа завідуючої ДНЗ Сіренко Л.А. повідомлено адвокату Харченко В.В., що [PERSON] , батько намагався спілкуватися з своєю дитиною [PERSON] , [INFO] , але [PERSON] та її співмешканець забороняли йому зустрічатись з сином, тому щоб не шкодити психічному здоров`ю дитини батько спостерігав за дитиною із-за території закладу /а.с.6/. Згідно пояснювальної записки вчителів початкових класів СЗШ № 8 де навчалася [PERSON] з 2009р. по 2012р. батьки приймали активну участь в навчальному вихованні дитини. Але з 2011р. мати заборонила пускати батька до доньки, тоді подарунки від батька почала приносити бабуся. Під час зустрічі вони раділи подарункам, а потім їх повертали за наказом мами/а.с.7/. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей 1989 року, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 12-15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошено у практиці ЄСПЛ, яка застосовується судами України на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України та положень Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року (Рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі "Нойлінгер і Шурук проти Швейцарії", п. 135; Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", п. 100; Рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року "М. С. проти України", п. 77). На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участь одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З огляду на вказану норму позовні вимоги щодо визначення участі у вихованні та спілкуванні з дитиною можуть бути заявлені і дідом з бабою. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Із системного тлумачення вказаних статтей Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватись передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 р. року по справі «Хант проти України»). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Враховуючи викладене та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , як бабусі дітей, які підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved