Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з цивільним позовом до Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка постійно проживала у с. Васютинці Чорнобаївського району Черкаської області. Заповіту мати не складала. Після її смерті відкрилася спадщина за законом на будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS]., що належав їй згідно з договором купівлі-продажу жилового будинку від 5 жовтня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Чорнобаївської державної нотаріальної контори. Позивач у визначений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини не подав у зв'язку з незадовільним фізичним і душевним станом, що пов'язано із втратою близької йому людини. На підставі викладеного, посилаючись на приписи ч. 3 ст. 1272 ЦК України, просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, а справу розглядати за його відсутності. У судове засідання позивач з'явився, подав уточнену позовну заяву, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. У судовому засіданні додатково пояснив, що строк для звернення пропустив з поважних причин, оскільки помилково вважав, що до нотаріальної контори слід звертатися не протягом шестимісячного строку, а після його спливу. Крім того, зі слів позивача, останній мав помилкове уявлення, що він, як єдиний спадкоємець першої черги, після смерті матері, яку він поховав та виконав всі поминальні обряди, зможе безперешкодно оформити вищевказану спадщину. Від відповідача на адресу суду надійшов лист від 23 грудня 2016 року (вих № 312/02-42), відповідно до змісту якого останній позов визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Додатково повідомлено, що жодних дій, спрямованих на визнання спадщини після смерті [PERSON] відповідачем не вчинялося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 7 грудня 2015 року серії [NUMBER] (а.с. 5). Згідно з довідкою Васютинської сільської ради Чеорнобаївського району Черкаської області від 28 листопада 2016 року № 1169/02-44, виданої на підставі погосподарської книги № 9 (господарство 888) [PERSON] була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 7). Позивач є сином померлої [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER], де у графі російською мовою "мама" зазначено російською мовою "[PERSON]" (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який згідно з договором купівлі-продажу від 5 жовтня 1996 року, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 8), належав їй на праві власності. Позивач своєчасно у визначений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини у нотаріальну контору не подав, що пояснив незадовільним фізичним і душевним станом, пов'язаним із втратою близької йому людини, незнанням вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після сметрі [PERSON] є день її смерті, тобто [INFO]. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що померла [PERSON] заповіт не складала, а позивач відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні позивач пояснив, що звертався до нотаріальної контори після спливу встановленого чинним законодавством шестимісячного строку, однак офіційної відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину не отримував. Натомість йому порадили звернутися до адвоката з метою подальшого звернення до суду з позовом про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що він і зробив. Крім того, позивач повідомив, що має рідного брата, який проживає закордоном та жодних дій для прийняття спадщини не вчинив і такого наміру немає. Вказані обставини підтверджуються листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 24 грудня 2016 року (вих. № 1160/01-16) (а.с. 17), що надійшов у відповідь на запит суду, відповідно до змісту якого після смерті [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини від позивача, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до абз. 2 цього пункту суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Абзацем 4 п. 24 постанови встановлено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", суд не може визнати поважними причини, на які посилається позивач як на причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Водночас заслуговують на увагу пояснення позивача про його помилкове уявлення, що до нотаріальної контори слід звертатися не протягом шестимісячного строку, а саме після його спливу. Отже, оцінивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення позивача, зважаючи на відсутність заповіту, а також на те, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який бажає прийняти спадщину, вказна спадщина після смерті [PERSON] до цього часу ніким не прийнята, відумерлою у встановленому законом порядку не визнана, відповідач проти позову не заперечує, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 3 (три) місяці. Судом також встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved