Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить розірвати договір оренди землі, укладений між ним та відповідачем 17 квітня 2007 року, із-за невиконання орендарем умов договору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 35). Відповідач, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, був належним чином повідомлений про день та час слухання справи. Заяви про розгляд справи за відсутністі представника відповідача до суду не надано, тому суд вважає, за згодою представника позивача, за можливим, в силу вимог ст.224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що позивач є власником земельної ділянки кадастровий номер 3520585500:02:000:0225, що підтверджено копією Державного акту на право приватної власності на землю (а.с.8). Дійсно між позивачем та відповідачем було укладено Типовий договір оренди землі від 17 квітня 2007 року, згідно якого позивач передав в оренду відповідачу земельну ділянку площею 3,37 га., терміном на 10 років, і даний Договір було зареєстровано у Олександрівському відділенні Кіровоградської філії Центру Державного земельного кадастру від 18 жовтня 2007 року за №84 (а.с.5-6). Позивач звертався до відповідача з вимогою надати довідку про заборгованість по орендній платі (а.с. 9). Правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, регулюються Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі". Згідно ст. 141 Земельного кодексу України однією з підстав для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Відповідно до ст. ст. 93, 125 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності; право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до ч.7 ст.93 ЗК України орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Згідно ст.21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно ч. 1 ст.24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно ч.2 ст.31 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Згідно ч.1 ст.32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Згідно п.9, п.11, п.12 Типового договору оренди землі від 17.04.2007 року орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1,5 відсотків від грошової оцінки земельної ділянки сільськогосподарською продукцією. Орендна плата вноситься у строки з 01 серпня по 31 грудня щорічно. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Згідно положень ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 та ч.3 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 та ч.2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В позові позивач вказав на те, що відповідач несплатив орендну плату за 2011, 2012, 2013 роки. Представник відповідача в судове засідання не з'явився та не спростував твердження позивача, вказані в позові, про несплату орендної плати, не надав суду достовірних доказів про належне виконання ним умов Договору щодо сплати орендної плати. За ухвалами суду відповідачу рекомендувалося надати докази наявності чи відсутності заборгованості по орендній платі (а.с. 22, 28). Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що в порушення передбачених Договором оренди землі зобов'язань, орендарем орендна плата належно не сплачувалась в 2011-2013 роках. Також в судовому засіданні не було встановлено того, що сторонами переносились строки сплати орендної плати. Отже, суд вважає за необхідним задовольнити позов та розірвати Договір оренди землі, оскільки відповідач неналежним чином виконував умови договору, а саме несплатив орендодавцю орендну плату. Так як позов підлягає задоволенню, тому, в силу вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати (а.с.2).

Outcome: approved