Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] з вказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. Спадкоємцями на майно померлої є: за заповітом - позивач [PERSON] , за законом - [PERSON] , який на майно померлої не претендує. Маючи на меті отримати свідоцтво про право на спадщину позивач звернувся до нотаріуса, проте йому було роз`яснено, що він пропустив шестимісячний термін для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду. Позивач, [PERSON] , через канцелярію суду подав письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Відповідач, [PERSON] , через канцелярію суду подав заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя вчинила заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Касевич О.С., згідно якого належну їй на підставі державного акту серія ІV-ВН №046730 земельну частку/пай, що знаходиться на території Бирлівської сільської ради, площею 1,87 га та майнову частку в пайовому фонді майна СТОВ "Берладинка" (право власності на майновий пай (майновий сертифікат) серія ВІ ІІ №000759) заповіла [PERSON] . Позивач, [PERSON] , звернувся до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті померлої. Однак, своїм листом за вх.№ 36-01-16 від 24.06.2020 року нотаріус пояснив, що ним було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця та роз`яснено право на звернення з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Як зазначає позивач ним було пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що йому було невідомо про наявність заповіту. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1270 цього Кодексу передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" спадкоємці, які не прийняли спадщину в установлений законом строк, можуть звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ст. 1272 ЦК України, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності цього Кодексу, а саме з 1 січня 2004 року. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Саме така правова позиція висловлена Верховним судом України в Постанові від 23.08.2017 року по справі №6-1320цс17. Стаття 17 Закону України "Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. На сьогоднішній день у позивача відсутній інший спосіб реалізувати своє право на спадщину крім судового. Причину пропуску строку для прийняття спадщини суд вважає поважною поважною, оскільки усталена практика Європейського суду з прав людини вказує на недопустимість порушення права на вільне володіння майном закріпленим у Протоколі № 1. Крім того, оформлення спадщини є правомірною та законною, оскільки недостатня проінфоромованість спадкоємців про відкриття спадщини є також порушенням прав, закріплених Конвенцією в контексті прогнозованості за чіткості закону, а тому потребує захисту. Задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України.

Outcome: approved