Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Державний заклад "Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО "Львівська залізниця" звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення витрат за стаціонарне лікування потерпілого у кримінальному провадженні. Свою вимог позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] 23.10.2014 року близько 10 години перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та знаходячись в під'їзді [ADDRESS] , під час сварки наніс удари руками і ногами по різним частинам тіла [PERSON] . В наслідок чого заподіяв тому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом мозку, забою та садин м'яких тканин голови справа та забою грудного відділу хребта, котрі згідно висновку експерта №313 від 25.11.2014 року за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. За даним фактом 24.10.2014 року слідчим СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120140301110000879 та розпочато досудове розслідування. Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України [PERSON] вручено 08.12.2014. Постановою слідчого СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області [PERSON] залучено до даного кримінального провадження в якості потерпілого. Потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні лікарні з 24.10.2014 року по 03.11.2014року. Згідно розрахунку розміру фактичних витрат лікарні, понесені витрати на лікування потерпілого становлять3365,91 грн. Таким чином, у зв'язку з понесеними затратами на лікуванні потерпілого від злочину, позивачу завдано матеріальної шкоди на зазначену вище суму, яка повинна бути відшкодована у повному обсязі, але відповідачем добровільно не відшкодована. Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 17.07.1995 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат" сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, у якому перебув на лікуванні потерпілий, виходячи із кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та щоденної вартості витрат на його лікування. Правовою підставою покладення на останнього матеріальної відповідальності за завдану з його вини майнову шкоду є норми ч. 1 ст.1206 ЦК України, п.п. 1,4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 6.07.1993, якими передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, а сума, витрачена на лікування потерпілого від злочину, підлягає стягненню у сумі фактичних витрат з винних осіб. Відповідно до вимог ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. ст. 12, 14, 16 Закону України "Основи законодавства про охорону здоров'я" охорона здоров'я є одним з пріоритетних напрямків державної діяльності. Просить стягнути з [PERSON] на користь Державного закладу "Вузлова| лікарня станції Ковель ДТГО "Львівська залізниця" 3365,91 грн.витрат лікувального закладу на стаціонарне потерпілого. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, заявлений цивільний позов позивач підтримує повністю. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю та не заперечує проти його задоволення. Суд вислухавши пояснення відповідача [PERSON] та дослідивши письмові докази прийшов до висновку, що позов Державного закладу "Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО "Львівська залізниця" до [PERSON] про стягнення витрат за стаціонарне лікування потерпілого у кримінальному провадженні є підставним і підлягає до повного задоволення. Відповідно до вимог ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. ст. 12, 14, 16 Закону України "Основи законодавства про охорону здоров'я" охорона здоров'я є одним з пріоритетних напрямків державної діяльності. Згідно ст.1206 ч.1 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] 23.10.2014 року близько 10 години перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та знаходячись в під'їзді [ADDRESS] , під час сварки наніс удари руками і ногами по різним частинам тіла [PERSON]. В наслідок чого заподіяв тому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом мозку, забою та садин м'яких тканин голови справа та забою грудного відділу хребта, котрі згідно висновку експерта №313 від 25.11.2014 року за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. За даним фактом 24.10.2014 слідчим СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120140301110000879 та розпочато досудове розслідування. Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України [PERSON] вручено 08.12.2014. Постановою слідчого СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області [PERSON] залучено до даного кримінального провадження в якості потерпілого. Потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні лікарні з 24.10.2014 р. по 03.11.2014 р. і у стаціонарі провів 10 днів. Згідно розрахунку розміру фактичних витрат лікарні, понесені витрати на лікування потерпілого становлять 3365,91 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив даний факт і повідомив що кримінальне провадження № 120140301110000879 відносно нього закрите за примиренням сторін. У відповідності до ст.61 ч.1 ЦПК України обставини визнані сторонами доказуванню не підлягають. Таким чином, суд вважає , що заявлений позов Державного закладу "Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО "Львівська залізниця" до [PERSON] про стягнення витрат за стаціонарне лікування потерпілого у кримінальному провадженні ґрунтується на вимогам закону, доводиться письмовими доказами і визнається відповідачем, а тому підлягає до задоволення. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] слід також стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки позивачем при подачі позовної заяви судовий збір не сплачувався.

Outcome: approved