Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування. На обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 14 грудня 2014 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина за заповітом у вигляді житлового будинку № 69 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Тихона Кралі у м. Коростені Житомирської області. Як спадкоємець за заповітом спадщину він фактично прийняв та вступив у володіння спадковим майном, так як проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, розпорядився спадковим майном на свій розсуд. Однак у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на будинок. Тому позивач\~вимушений звернутись\~до суду\~з даним\~позовом та просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок № 69 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Тихона Кралі у м. Коростені Житомирської області. В свою чергу [PERSON], який є рідним братом позивача по первісному позову, звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обгрунтування позову зазначив, що 04 червня 2005 року померла його мати [PERSON], яка на день смерті перебувала у шлюбі з його батьком, [PERSON] В період шлюбу подружжям побудовано житловий будинок № 69 по вул. Тихона Кралі у м. Коростені Житомирської області, тому є їх спільною сумісною власністю. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку № 69 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Тихона Кралі у м. Коростені Житомирської області. Після смерті матері відповідачка, дочка спадкодавця [PERSON] подала до Коростенської міської нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Чоловік спадкодавця [PERSON], син померлої [PERSON] та [PERSON] також прийняли спадщину, оскільки на момент смерті були зареєстровані та проживали разом із спадкодавцем. Вважає, що оскільки матері фактично належала лише 1/2 частина будинку з надвірними будівлями та спорудами, то кожен із спадкоємців має право на 1/8 частку вказаного будинку, тобто на 1/4 частину спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], але так і не оформили своїх спадкових прав. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] нотаріусом йому відмовлено через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно. У своєму позові [PERSON] також зазначив, що 14 грудня 2014 року помер батько [PERSON], який заповідав усе своє майно відповідачу, його рідному брату - [PERSON]. Просив суд визнати за ним право власності, в порядку спадкування, на 1/8 частину житлового будинку № 69 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Тихона Кралі у м. Коростені Житомирської області, що залишилося після смерті матері [PERSON], яка померла 04 червня 2005 року. [PERSON], яка є рідною сестрою позивачів по первісному та зустрічному позовах, звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обгрунтування позову зазначила, що 04 червня 2005 року померла її мати [PERSON], яка на день смерті перебувала у шлюбі з її батьком, [PERSON] Під час спільного проживання подружжям побудовано житловий будинок по вул. Тихона Кралі, 69 у м.Коростені Житомирської області, що являється їх спільною сумісною власністю. Після смерті матері у встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. ЇЇ батько [PERSON] та брати [PERSON] і [PERSON] прийняли спадщину, оскільки на день смерті постійно проживали разом із спадкодавцем. Оскільки померлій матері [PERSON] належала лише 1/2 частина будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул. Тихона Кралі, 69 у м. Коростені Житомирської області, вважає, що кожен із спадкоємців має право на 1/8 частину вказаного будинку, тобто на 1/4 частину, що відкрилась після смерті [PERSON] У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] їй відмовлено, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно. 14 грудня 2014 року помер її батько [PERSON], за життя яким складено заповіт, де він все своє майно заповідав своєму сину [PERSON]. Зазначає, що вона є інвалідом третьої групи, тому являється спадкоємцем за законом і 27.03.2015 року подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька та має право на виділ обовязкової частки із спадкового майна, яке заповідано, та вважає, що має право на спадщину за законом на обовязкову частку спадкового майна після смерті батька [PERSON] Тому [PERSON] уточнюючими вимогами просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на 6/48 частин житлового будинку № 69 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Тихона Кралі у м. Коростені Житомирської області після смерті матері [PERSON] та 5/48 цього будинку після смерті батька [PERSON] В судове засідання позивач не з'явився, але представник [PERSON] надав заяву, в якій позов підтримав, просив справу розглядати без його участі в судовому засіданні та без фіксування технічними засобами. Проти зустрічних позовів заперечив та просив відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] по первісному позову та позивача по зустрічному позову [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] заперечила в повному обсязі. Просила задовольнити зустрічний позов свого довірителя [PERSON], з підстав зазначених у позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову [PERSON] - не заперечила. В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтримав вимоги свого представника [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову [PERSON] заперечила, посилаючись на те, що має право на частку із спадкового майна. Просила задовольнити вимоги її зустрічного позову. Проти задоволення зустрічного позову [PERSON] не заперечила. Представник відповідача територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області в судове засідання не зявився, але надала заяву, в якій проти задоволення первісного та зустрічних позовів не заперечує, просила справу розглядати без участі представника в судовому засіданні та без фіксування технічними засобами. При постановленні рішення покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши учасників справи, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що 04 червня 2005 року померла мати сторін по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП № 004928, виданим 07 червня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 542 (а.с.104). На день смерті вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] В період шлюбу подружжям було побудовано житловий будинок № 69 у с. Чолівка Коростенського району Житомирської області (на даний час с. Чолівку приєднано до міста та адресу змінено на вул. Тихона Кралі, буд.69 у м. Коростені Житомирської області). Відповідно до витягу із рішення виконкому Коростенської районної ради від 11 червня 1968 року № 204 дозвіл на будівництво житлового будинку надано [PERSON] (а.с.134). Згідно погосподарської книги № 4 за 1996-2000 роки Поліської сільської ради (с. Чолівка) особовий рахунок № 451 на будинок № 49 по вул. Тихона Кралі було відкрито на імя [PERSON], що також підтверджується довідкою приватного підприємства "Коростенський житловий сервіс № 5" № 313 (а.с.4). Після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась її дочка [PERSON] Чоловік померлої [PERSON] та її сини [PERSON] і [PERSON] прийняли спадщину, згідно ст.1268 ч.3 Цивільного кодексу України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але не отримали свідоцтво на право власності, так як були відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Встановлено судом і те, що 14 грудня 2014 року помер батько сторін по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП № 251676, виданим 15 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 954 (а.с.3). За життя [PERSON] 21 липня 2005 року складено заповіт на все належне йому майно на ім'я одного із своїх синів [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за №5954 (а.с.14). Після смерті [PERSON] 27 березня 2015 року до нотаріальної контори із заявою про виділ обов'язкової частки із спадкового майна, так як є інвалідом третьої групи, та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом звернулась його донька [PERSON], на підставі чого заведено спадкову справу № 79/2015 (а.с.26). Відповідно до\~ст.1216 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).\~Статтею 1217 Цивільного кодексу України\~закріплено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1\~ст.1223 Цивільного кодексу України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1268 Цивільного кодексу України\~встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ч. 2 Цивільного кодексу України). Зі змісту заповіту від 21 липня 2005 року, вбачається, що позивач за первісним позовом [PERSON] є спадкоємцем всього належного майна, померлого 14 грудня 2014 року батька [PERSON]. Інших спадкоємців за заповітом не зазначено. За нормами ст.1241 ч.1 Цивільного кодексу України - "Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка)". З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є інвалідом третьої групи (довідка МСЕК серії ЖИА № 1378 58 від 13.02.2010 року), тому має право на виділ обов'язкової частки із спадкового майна, яке заповідано та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спірного житлового будинку після смерті батька [PERSON] П.5.10. глави 10 розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" передбачено, що при визначенні розміру обов'язкової частки у спадщині нотаріус враховує всіх спадкоємців за законом, які б могли бути закликані до спадкування у разі відсутності заповіту. Спадкоємцем, який би мав право спадкування за законом на частину майна, у разі відсутності заповіту, мав би ще один син померлого [PERSON] [PERSON], однак наявність заповіту на ім'я [PERSON] позбавляє його такого права. Відповідно до\~ст.368 Цивільного кодексу України\~майно нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено законом або договором. Спільна сумісна власність є власністю двох або більше осіб на одне і те ж майно і в цьому розумінні вона є ідентичною із спільною частковою власністю. Зі змісту ч.1\~ст.368 Цивільного кодексу України випливає, що центральною особливістю права спільної сумісної власності є відсутність визначення часток учасників. Право кожного співвласника у спільній сумісній власності поширюється на усе майно, без ідеального вираження частки у праві спільної власності та кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. За нормами п.3 ч.1\~ст.57 Сімейного кодексу України\~належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в його набутті. Тому, що стосується вимоги зустрічного позову [PERSON] щодо прийняття спадщини після смерті матері [PERSON],\~то відповідно до частин 1, 4 ст.82\~Цивільного процесуального\~кодексу України вирішення даного спору не потребує повторного встановлення і з'ясування судом, оскільки вирішено рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 04 жовтня 2016 року (а.с.85). Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Статтею 15\~Цивільного кодексу\~України визначено, що\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно\~ст.16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. За нормами\~ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже за таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON], як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину згідно ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, тобто є таким, що постійно проживав із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, має право на усе спадкове майно, але враховуючи право [PERSON] на обов'язкову частку у спадковому майні, має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 5/6 частини житлового будинок № 69 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Тихона Кралі у м. Коростені Житомирської області, що залишилося після смерті його батька [PERSON], який помер 14 грудня 2014 року. Тому його позов підлягає частковому задоволенню. Разом з тим, вирішуючи питання стосовно вимоги зустрічного позову [PERSON] про визнання за ним права власності на 1/8 частину житлового будинок № 69 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Тихона Кралі у м. Коростені Житомирської області, яке залишилося після смерті матері [PERSON], яка померла 04 червня 2005 року та враховуючи рішення Апеляційного суду Житомирської області від 04 жовтня 2016 року, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Крім того, в судовому засіданні позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON]А не надали жодного доказу на підтвердження зазначених позовних вимог зустрічного позову. Оскільки позивач за зустрічним позовом [PERSON] є інвалідом третьої групи та має право на виділ обов'язкової частки із спадкового майна, яке заповідано, у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, тому має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частини житлового будинок № 69 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Тихона Кралі у м. Коростені Житомирської області, яке залишилося після смерті батька [PERSON], який помер 14 грудня 2014 року. Тому її позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial