Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

у листопаді 2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем однокімнатної квартири [ADDRESS] утримання та обслуговування котрого здійснює КП «Голосіївжитлосервіс». На виконання взятих на себе за договором на утримання та обслуговування житлового і нежитлового фонду зобов'язань КП «Голосіївжитлосервіс» укладено відповідні договори з підприємствами - надавачами житлово-комунальних послуг (централізоване опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, поставка газу, вивіз сміття, обслуговування ліфтів тощо), які після набуття підприємством надаються кінцевим споживачам поряд з іншими послугами. Квартира відповідача є упорядкованим житловим приміщенням, забезпеченим технічною можливістю споживання всіх комунальних послуг. Відмов від споживання житлово-комунальних послуг споживач не заявляв, претензій по несправностях інженерного устаткування всередині квартири не пред'являв, технічних заходів щодо обмеження можливості вжитку комунальних послуг всередині квартири обслуговуючою організацією не проводилось. Позивач зазначає, що між підприємством та відповідачем встановились фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Отримуючи вказані послуги відповідач [PERSON] в порушення Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, вимог Житлового кодексу України, а також вимог Цивільного кодексу України, ухиляється від виконання покладених на нього зобов'язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг та не провадить належної оплати останніх, що є наслідком утворення заборгованості, розмір якої станом на 19.02.2014 року складала 9605,67 грн. Враховуючи наведене позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по квартплаті та комунальним послугам в сумі 9 605, 67 грн., інфляційні витрати в розмірі 711 грн. 41 коп., 3% річних в розмірі 984 грн. 52 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. В подальшому представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з Відповідача [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 01.02.2015 року у розмірі 9768 грн. 85 коп. (девять тисяч сімсот шістдесят вісім грн. 85 коп. та судові витрати у справі в розмірі 243,60 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення в повному обсязі та просив задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, пояснив, що заборгованість за житлово-комунальні послуги ним визнається, проте сплатити заборгованість у повному обсязі він не має можливості. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позивачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], є квартиронаймачем однокімнатної квартири [ADDRESS]. Ці відомості відображені в довідці КП «Голосіївжитлосервіс» (форма № 3) від 19.02.2014 року № 396 Багатоквартирний житловий будинок по [ADDRESS], наймачем, якої є Відповідач [PERSON] належить до комунального житлового фонду, утримання та обслуговування котрого здійснює КП «Голосіївжитлосервіс», що підтверджується договором на утримання та обслуговування житлового і нежитлового фонду. Квартира відповідача є упорядкованим житловим приміщенням, забезпеченим технічною можливістю споживання всіх комунальних послуг. Позивач забезпечує надання відповідачу житлово-комунальних послуг до переліку яких належить: утримання будинку і прибудинкової території, централізоване опалення; гаряче та холодне водопостачання і водовідведення; постачання газу, однак відповідач не вносить в повному обсязі плату за спожиті комунальні послуги та послуги з утримання будинку і прибудинкової території на підставі виставлених позивачем рахунків на оплату послуг. Відмови від споживання житлово-комунальних послуг відповідач не заявляв, претензій по несправностях інженерного устаткування всередині квартири не пред'являв, технічні заходи щодо обмеження можливості вжитку комунальних послуг в квартирі не проводились. Відповідач отримує від позивача житлово-комунальні послуги та відповідно сплачував кошти за їх користування, тобто згідно зі ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" є споживачем і знаходиться у фактичних договірних відносинах із виконавцем. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 162 Житлового кодексу України визначено, що плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженням в установленому порядку тарифами. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Положеннями ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Статтею 179 ЖК України встановлено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник наймач (орендар) квартири, житлового приміщення, гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Як вбачається з довідки про нарахування та оплату по особовому рахунку [NUMBER] від 19.02.2014 за відповідачем наявна заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг спожитих станом на 01.02.2015 року у розмірі 9768 грн. 85 коп. (дев'ять тисяч сімсот шістдесят вісім грн. 85 коп.) Зазначена заборгованість складається з вартості спожитих і несплачених відповідачем послуг: утримання будинку і прибудинкової території, централізованого опалення; гарячого та холодного водопостачання і водовідведення; постачання газу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. КП «Голосіївжитлосервіс» неодноразово попереджало відповідача про необхідність оплати заборгованості за послуги з утримання будинку і прибудинкової території (експлуатаційні витрати) та отримані комунальні послуги, але останній борг не сплатив. Крім того, розмір заборгованості зазначається у квитанціях на оплату послуг, які щомісячно надходять на адресу відповідача. У відповідності до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оскільки обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог знайшли підтвердження в ході розгляду справи, а з боку відповідача не надано доказів про погашення ним заборгованості, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує понесені і документально підтверджені судові витрати, а тому, з відповідача, підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним платіжними дорученнями судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved