Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У березні 2016\~р. Товариство з обмеженою відповідальністю "СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ" (далі Товариство) звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] борг у розмірі 11\~624,00\~грн., штраф у розмірі 1\~200,00\~грн., збитки від інфляції у розмірі 2\~831,60\~грн. та три відсотки річних у розмірі 348,72\~грн. Від [PERSON] заяви про визнання позову або заперечень проти позову не надходило. Судом з'ясовано, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "БЮТІ ЛАЙН" та [PERSON] укладено договір від 19.11.2014\~р. №\~ГЄ0711 та додаткову угоду від 19.11.2014\~р. №\~R0009120 до нього (у тому числі Перелік №\~1 (специфікація)) (далі Договір від 19.11.2014\~р.) (а.\~с.\~17, 18, 19). На виконання умов Договору від 19.11.2014\~р. Товариство з обмеженою відповідальністю "БЮТІ ЛАЙН" передало [PERSON] комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою загальною вартістю 15\~500,00\~грн., що підтверджується актом від 19.11.2014\~р. приймання передачі товару (а.\~с.\~20). Між Товариством з обмеженою відповідальністю "БЮТІ ЛАЙН" та Товариством було укладено генеральний договір від 08.09.2014\~р. №\~СФ2030856 відступлення права вимоги та додаткову угоду №\~R0009120 до нього, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "БЮТІ ЛАЙН" відступило Товариству право вимоги до [PERSON] за Договором від 19.11.2014\~р. у розмірі 15\~500,00\~грн., а також права, що забезпечують виконання зобов'язань (а.\~с.\~24 25, 26). Згідно з умовами додаткової угоди від 19.11.2014\~р. №\~R0009120 до Договору від 19.11.2014\~р., укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю "БЮТІ ЛАЙН" та [PERSON], остання зобов'язалась сплачувати за товар грошові кошти у розмірі 15\~500,00\~грн. протягом шістнадцяти місяців шляхом перерахування щомісячного платежу у розмірі 968,75\~грн., починаючи з 19.12.2014\~р., на рахунок Товариства, штраф за пропуск кожного платежу 100,00\~грн. (а.\~с.\~18). Між тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, зобов'язань зі сплати щомісячних платежів у розмірі 968,75\~грн. [PERSON] належним чином не виконувала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість за Договором від 19.11.2014\~р. у розмірі 11\~624,00\~грн., а також зі сплати штрафу у розмірі 1\~200,00\~грн. Доказів, які б спростовували викладене, [PERSON] не подала. Частиною першою статті 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статями 525 та 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов Товариства в частині вимоги про стягнення з [PERSON] боргу у розмірі 11\~624,00\~грн. та штрафу у розмірі 1\~200,00\~грн. ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню у цій частині. Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто [PERSON] як така, що прострочила виконання грошового зобов'язання Товариству, зобов'язана сплатити останньому інфляційні збитки за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, розмір яких, як випливає з розрахунку, якій міститься у позовній заяві Товариства, становить 2\~831,60\~грн. та 348,00\~грн. відповідно. Зважаючи на наведене, Суд вважає, що позов Товариства в частині вимоги про стягнення з [PERSON] збитків від інфляції у розмірі 2\~831,60\~грн. та трьох відсотків річних у розмірі 348,72\~грн. ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню у цій частині. Згідно з частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з [PERSON] на користь Товариства у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 1\~380,00\~грн. (судовій збір, а.\~с.\~2).

Outcome: approved