Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що з 1996 р. по 2001 р. він перебував у шлюбі з [PERSON] У 2006 р. [PERSON] взяла кредит у ПАТ КБ "Приватбанк", який не повернула. Рішенням Чорнобаївського районного суду від 20.06.2013 р. стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за даним кредитом у сумі 27679,81 грн. На підставі даного рішення було відкрито виконавче провадження, а 03.04.2013 р. державним виконавцем Гвоздь В.А. було здійснено арешт та вилучення майна боржника [PERSON], яке їй не належить, а саме комп'ютер та телевізор. На заперечення [PERSON] про те, що дане майно їй не належить, державний виконавець не реагував. Так, він 21.02.2012 р. придбав у кредит комп'ютер ACER та системний блок до нього, а також всі необхідні комплектуючі. Окрім цього, 07.02.2012 р. він придбав телевізор RAINFORD. В 2013 році він почав ремонт у своєму будинку та за погодженням зі своєю колишньою дружиною [PERSON] перевіз, на період ремонту, комп'ютер та телевізор до неї. Позивач просить суд визнати за ним право власності на комп'ютер та телевізор, вилучити його з акта опису й арешту від 03.04.2013 р. та повернути йому дане майно. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити на підставах викладених у позовній заяві. Пояснив, що дійсно перевіз комп'ютер та телевізор до своєї колишньої дружини на період ремонту, потім він тривалий час працював за межами Черкаської області тому й не звертався до суду раніше. Даний комп'ютер він брав у кредит. Телевізор не вилучали, оскільки він був у не робочому стані. Позов писала юрист по документах і тому вказала про вилучення телевізора, так як він вказаний в акті опису й арешту. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Пояснила, що дійсно вилучений у її будинку працівниками ДВС комп'ютер належить її колишньому чоловікові [PERSON] Підтвердила ту обставину, що телевізор не вилучався, у неї при вилученні комп'ютера не було документів, які підтверджували б, що власником даного комп'ютера є [PERSON] Представник відповідача ПАТ КБ "Приватбанк" Петрашевич С.В. в судовому засіданні заперечував проти позову, пояснив, що позов є безпідставним, з видаткових накладних на комп'ютер неможливо ідентифікувати його з тим який вилучений державним виконавцем, окрім цього позивач пропустив 10-ти денний строк на оскарження акта державного виконавця, а тому вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Представник відділу ДВС Чорнобаївського РУЮ Гвоздь В.А. в судовому засіданні пояснив, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Так, дійсно 03.04.2013 р. він проводив у будинку боржника [PERSON] опис й арешт майна про що склав відповідний акт. Боржник говорила, що комп'ютер належить не їй, проте доказів цього не надала, а тому ним було прийнято рішення про вилучення цього майна. Телевізор не вилучався, чому у акті опису й арешту зазначено, що телевізор вилучено він пояснити не може. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Позивач [PERSON] з 1996 р. по 2001 р. перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON] Рішенням Чорнобаївського районного суду від 20.06.2013 р. стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитом у сумі 27679,81 грн. та 270,80 грн. судового збору (а.с.10) та видано виконавчий лист. На підставі даного рішення було відкрито виконавче провадження, а 03.04.2013 р. державним виконавцем Гвоздь В.А. було здійснено арешт та вилучення майна у будинку [PERSON], про що був складений акт опису й арешту від 03.04.2013 р., де зазначено, що описано і накладено арешт на таке майно: комп'ютер ACER та до нього системний блок DЄLEUX (а.с.12-13). Позивач [PERSON] 21.02.2012 р. придбав комп'ютер та комплектуючі до нього (системний блок FRIME, процесор AMD Athlon II X2 250, материнська плата GIGABYTE GA-780T-D3L, накопичувач HDD 500Gb WD, ОЗУ DDR3 4Gb, відеокарта GeForce GT630, монітор Acer V226HQLab, акустична система Sven MS-311, клавіатура A4-tech KL-7MU-R, мишка A4-tech X6-60D, мережевий фільтр PowerCube SPG3-B-15), що підтверджується видатковою накладною №РП-000005000011989 від 21.02.2012 р. виданою на ім'я [PERSON] та товарним чеком №РП-000005000011989 від 21.02.2012 р. (а.с.8-9). Вказаний комп'ютер перебував на зберіганні у відповідача [PERSON] та був вилучений державним виконавцем Гвоздь В.А. 03.04.2013 р. під час опису й арешту її майна, що було підтверджено нею у судовому засіданні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 6 від 07.02.2014 р. "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", а саме в абз.4 п.24 вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Суд не погоджується з думкою представника відповідача ПАТ КБ "Приватбанк" про те, що позивач пропустив 10-ти денний строк на оскарження акта державного виконавця визначений ч.6 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки предметом даного позову є не оскарження постанови про накладення арешту на майно боржника, а визнання права власності на вилучене майно та виключення його з акту опису й арешту. Окрім цього, з досліджених судом матеріалів виконавчого провадження відносно [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] не був належним чином повідомленим про вилучення даного майна, а відповідач [PERSON] при складанні акта опису й арешту вказувала, що дане майно належить не їй, що підтвердив в судовому засіданні державний виконавець Гвоздь В.А. Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини справи та досліджені докази по справі, а також беручи до уваги те, що саме позивачу [PERSON], а не боржнику [PERSON] дійсно належить, вилучений державним виконавцем Гвоздь В.А. 03.04.2013 р. комп'ютер, а тому, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення, оскільки в дійсності телевізор RAINFORD не описувався та не вилучався. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial