Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Гавриленко Віктор Григорович звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого мотивує наступним. 24.07.2007 між ТзОВ «Український промисловий банк» та підприємцем [PERSON] укладено кредитний договір №106/КВ-07, згідно якого [PERSON] надано кредит на відкриття відновлювальної мультивалютної лінії в розмірі 160 000,00 доларів США. 24.07.2007 між ТзОВ «Український промисловий банк» та підприємцем [PERSON] укладено іпотечний договір №106/Z квіп-07, відповідно до якого іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором №106/КВ-07 від 24.07.2007. Предметом іпотеки є нежиле приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов укладеного кредитного договору №106/КВ-07, згідно якого останньому надано кредит на відкриття відновлювальної мультивалютної лінії в розмірі 160 000,00 доларів США, рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 26.12.2013 (справа № 5010/653/2011-3/24), яке частково змінено постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.04.2014 з останнього стягнуто 911587,93 грн. заборгованості за кредитним договором, процентів, комісії та пені, а також 9115,88 грн. державного мита та 230,53 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процессу, а всього 920934,34 грн. 10.10.2014 до Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби поступив наказ Господарськрого суду Івано-Франківської області № 625 від 28.05.2014 про стягнення з [PERSON] в користь ТзОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» вищезазначеного боргу, 14.10.2014 відкрито виконавче провадження, а 25.06.2015 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п.3.ст.49 Закону України «Про виконавче провадженя» в зв`язку з смертю [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно Договору №31-Л від 05.09.2013, укладеного між ліквідатором ТОВ «Укрпромбанк», ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» і Національним банком України, передано активи, що перебували на балансі ТОВ «Укрпромбанк» в управління і довірчу власність ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», в тому числі і права вимоги за кредитними договорами до боржників ТОВ «Укрпромбанк». ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» є правонаступником ТОВ «Укрпромбанк» за кредитними договорами, укладеними з боржниками ТОВ «Укрпромбанк» та відповідними договорами забезпечення. Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 12.01.2017 ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» передало, а позивач набув всі права вимоги та інші права, що належали первісному кредиторові на підставі кредитного договору від 24.07.2007 №106/КВ-07, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Також, на підставі договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором №106/Z квіп-07 від 24.07.2007, укладеного 13.01.2017 між ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» та [PERSON] , останній набув всі права іпотекодержателя за іпотечним договором №106/Z квіп-07, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] 17.01.2017 позивач звернувся до спадкоємців-відповідачів по справі, написавши вимогу [PERSON] - дружині померлого [PERSON] та представнику неповнолітніх дітей листа, в якому запропонував добровільно погасити борг, який виник в померлого чоловіка перед ТзОВ «Укрпромбанк», а в зв`язку з укладенням договору про відступлення права вимоги, перед ним, шляхом передачі предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості. 23.01.2017 [PERSON] направила позивачу листи- повідомлення про згоду укласти договір від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей та зазначала, що поверне борг за рахунок майна, після оформлення спадщини за спадкодавцем [PERSON] . 26.09.2017 приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Попович О.В. зареєстроване право власності на спадкове майно, а саме за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/8 частині нежилого приміщення по [ADDRESS] , а також за [PERSON] право власності на 1/2 частину нежилого приміщення. Бажаючи повернути суму боргу за договором про відступлення права вимоги, відповідно до ст.38 ЗУ «Про іпотеку» та ст.4.4.1 іпотечного договору № 106\квіп-07 від 24.07.2007 шляхом прийняття [PERSON] - іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов`язання, останній звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради Івано-Франківської області Коваленко В.С., однак рішенням від 29.11.2017 йому відмовлено у здійсненні державної реєстрації права власності на нерухоме майно шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки посилаючись на п.4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» яким передбачено, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. 16.07.2018 позивач звернувся з позовом до Калуського міськрайонного суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу вищевказаного нерухомого майна [PERSON] , від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку", який рішенням від 13.07.2020 задоволено, однак скасовано постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 09.11.2020. Дружина [PERSON] померла [INFO] . Бажаючи скористатись позасудовим врегулюванням спору, позивач 21.12.2020 звернувся до відповідачів з письмовим повідомленням про намір продати предмет іпотеки та погасити борг, який виник переді ним в результаті заключення договору про відступлення права вимоги від 12.01.2017, однак листами від 20.01.2021 [PERSON] та законний представник [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] висловили незгоду з даною пропозицією. На даний час [PERSON] бажає в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором відновлювальної кредитної лінії №106/КВ-07 від 24.07.2007, з врахуванням індексу інфляції, у розмірі у 1270889,39 грн., звернути стягнення, відповідно до ст. 39Закону України "Про іпотеку", п.4.5іпотечного договору № 106\квіп-07 від 24.07.2007, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.04.2021 відкрито загальне позовне провадження, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач [PERSON] своїм правом подати відзив на позовну заяву скористався. Зокрема вказав, що позовна заява підлягає поверненню оскільки підписана не уповноваженою особою. Зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім цього, позивачем було направлено вимогу про погашення заборгованості [PERSON] , а не [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також не зважаючи на те, що позивачу було відомо про смерть [PERSON] та про прийняття спадщини спадкоємцями, у встановлений ст. 1281 ЦК України строк [PERSON] вимоги до нього, як спадкоємця, пред`явлено не було, а звернувся він тільки 21.12.2020. Зазначає, що ціна позову вимогам законодавства та обставинам справи не відповідає. Як наслідок просить суд застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідачів [PERSON] , та [PERSON] - [PERSON] просила в задоволенні позову відмовити з аналогічних підстав. Представник позивача подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву відповідно до якої звернув увагу на те, що відповідачі посилаються на відомості, що не відповідають дійсності, а їх твердження є безпідставними. При цьому вказав, що проти залучення до участі у справі орган опіки та піклування не заперечує. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.05.2021 залучено орган опіки та піклування Калуської міської ради в особі Служби у справах дітей Калуської міської ради до участі в справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів [PERSON] , [PERSON] в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Гавриленко В.Г. позовні вимоги підтримав. Представник відповідачів - адвокат Яцків М.В. проти задоволення позову заперечив з підстав наведених у відзиві та письмових поясненнях, просив суд застосувати позовну давність, передбачену ст.ст. 257, 1281 ЦК України та повністю відмовити в задоволенні позову. Головний спеціаліст-юрисконсульт служби у справах дітей Калуської міської ради Бідюк Т.М. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, при винесенні рішення просить врахувати законні права та інтереси дітей [PERSON] та [PERSON] . Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали приходить до наступних висновків. За ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При винесенні даного судового рішення таож враховуються вимоги ч. 4 ст. 82 ЦК України відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Встановлено, що 24.07.2007 між ТОВ «Укрпромбанк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено кредитний договір №106/КВ-07, за умовами якого останньому відкрито відновлювальну відкличну мультивалютну кредитну лінію та в її межах надано кредитні кошти з лімітом кредитування 160 000,00 доларів США на строк до 23 липня 2012 року з визначеною відсотковою ставкою (а.с. 11-13). На забезпечення виконання кредитних зобов`язань у цей же день сторони уклали іпотечний договір №106Z квіп-07, предметом якого є нежиле приміщення в [ADDRESS] : нежитлова будівля (цегла), зазначена в плані літерою «А», загальною площею 274,0 кв.м; навіс (метал), зазначений в плані літерою «а», загальною площею 43,7 кв.м; майстерня (цегла), зазначена в плані літерою «Б», загальною площею 45,8 кв.м; нежитлова будівля (цегла), зазначена в плані літерою «Б1», загальною площею 76,1 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06 липня 2007 року приватним нотаріусом Калуського нотаріального округу Тихан О.М. за номером №Д-955 (а.с. 14-15). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. На підставі договору №31-Л від 05.09.2013 ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» стало правонаступником ТОВ «Укрпромбанк», а 12.01.2017 ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» передало позивачу всі права вимоги та інші права, що належали первісному кредитору у кредитному та іпотечному договорах (а.с. 17). При цьому, ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» передало [PERSON] всі права вимоги на підставі кредитного договору від 24.07.2007 №106/КВ-07 з урахуванням всіх змін та доповнень до нього. За цим договором (п.1.2.) новий кредитор отримав право вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань за основним договором, в тому числі сплати заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом, суми комісії, штрафних санкцій за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентах відповідно до умов кредитного договору в розмірі 959 119,81 грн. відповідно до акту приймання-передавання в управління непроданих активів ТОВ «Укрпромбанк» від 01.10.2013. Крім того, відповідно до договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 13.01.2017 Зінченко К.О. набув всі права іпотекодержателя за іпотечним договором №106/Zквіп-07, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] . У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.04.2014 з [PERSON] зокрема стягнуто 911587, 93 грн. заборгованості за кредитним договором. [INFO] [PERSON] помер, а відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом відповідачі є спадкоємцями кожен по 1/8 частині спірного нежилого приміщення. Крім того, [PERSON] як дружині спадкодавця, видано свідоцтво про право власності на Ѕ частину цього приміщення (а.с. 26-30). При цьому, зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються ст.ст. 1281 і 1282 ЦК України. Таким чином іпотека є дійсною для набувачів нерухомого майна, які набули статус іпотекодавців і вони несуть відповідальність перед ним як іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1219 ЦК України передбачено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. 17.01.2017 позивач звертався до [PERSON] з вимогою про добровільну передачу іпотечного майна в рахунок погашення заборгованості по кредиту (а.с. 22). У відповідь [PERSON] листом від 23.01.2017 повідомила, що готова погасити боргові зобов`язання свого чоловіка за рахунок його нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці (а.с. 23). Як вбачається з рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ЦНАП виконкому Калуської міської ради Коваленка В.С. №38413120 від 29.11.2017 [PERSON] відмовлено в державній реєстрації права власності на нежитлові приміщення в [ADDRESS] , з підстав ненадання дозволу органу опіки та піклування необхідного для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності чи користування яким мають діти (а.с. 25). Поряд з цим, [INFO] [PERSON] також померла, законний представник дітей [PERSON] , будучи матір`ю спадкодавця, від прийняття спадщини відмовилась. Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Частиною 3 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. На думку суду, праву застави банку кореспондує успадкований відповідачами обов`язок задовольнити за рахунок іпотечного майна вимоги банку за невиконання зобов`язання за кредитним договором №106КВ-07 від 24.07.2007. Відповідно до ст.ст. 12, 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч.1 ст. 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 2 ст.ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Судом встановлено, що сторонами іпотечного договору у пункті 4.3. передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з порядком задоволення вимог іпотекодержателя, передбаченим п.4.4. цього договору. При цьому пунктом 4.4. визначено, що у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним з наступних способів: 4.4.1. Шляхом прийняття Іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов`язання. Цей іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки; 4.4.2. Шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Разом з тим, у п. 4.5. договору сторони погодили, що у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду чи виконавчого напису нотаріуса реалізація предмета іпотеки здійснюється шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Так, положеннями ч.1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; зазначивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації. З приводу тверджень представника відповідача щодо підстав для відмови в задоволенні позову суд зазначає наступне. Так, на думку представника відповідачів позовна заява підлягає поверненню оскільки підписана не уповноваженою особою, однак в матеріалах справи міститься договір № 12 про надання професійної правничої допомоги від 31.03.2021 з відміткою «згідно з оригіналом», який містить підписи сторін - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 46-48). Також в матеріалах справи міститься свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер про надання правової допомоги (а.с. 49, 50). Як наслідок, інтереси позивача представляв адвокат, повноваження якого підтверджені матеріалами справи. З приводу того, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та направлення вимоги про погашення заборгованості [PERSON] , а не [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.. 256 ЦК України позовна давність-це строк,у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. В даному випадку позивач пред`явив вимоги до спадкоємців-відповідачів по справі, написавши [PERSON] листа в якому запропонував добровільно погасити борг, що виник. При цьому, інші спадкоємці - діти [PERSON] на той час були неповнолітніми. 23.01.2017 позивач отримав від [PERSON] повідомлення про згоду укласти договір про передачу предмета іпотеки у його власність в рахунок виконання боргових зобов`язань [PERSON] , а тому з відповідним позовом до суду [PERSON] не звертався, так як [PERSON] , яка також діяла від імені та в інтересах неповнолітніх дітей, визнала відповідні зобов`язання. В подальшому, 14.12.2017 позивач звернувся до суду з позовом, оскільки 29.11.2017 отримав відмову у державній реєстрації прав та обтяжень. Також [PERSON] двічі звертався з позовами до суду з даного приводу, на час розгляду яких строк позовної давності зупинявся. Норми ЦК України не містять імперативної норми, яка б визначала яким саме чином кредитор повинен пред`явити свої вимоги до спадкоємця (шляхом направлення претензії до нотаріальної контори, шляхом звернення з претензіями безпосередньо до спадкоємців). Така позиція викладена в Постанові ВСУ від 12.04.2017 року по справі №6-2962 цс 16. Строки, встановлені ст. 1281 ЦК України - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє право. Отже кредитор повинен здійснити будь-які власні активні дії направлені на доведення до відома спадкоємців своїх вимог, що в даному випадку зробив первісний кредитор та позивач [PERSON] , звернувшись з вимогами до спадкоємців в шестимісячний строк від дня коли вони дізнались про відкриття спадщини. Як наслідок, суд приходить до переконання, що твердження відповідачів про пропуск позивачем, як правонаступником, строку позовної давності щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є помилковим. Щодо незгоди представника відповідачів з ціною позову, то представник позивача не заперечував щодо замовлення відповідачами звіту про оцінку майна, або ж призначення судом оцінки, однак таким правом вони не скористались. Натомість, позивач фактично просив повернути суму, визначену рішенням Господарського суду Івано-Франківської області, з урахуванням інфляції, розрахунок якої відповідачами та їх представником не спростовано. З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а доводи відповідачів та їх представників свого об`єктивного підтвердження не знайшли. На підставі викладеного,

Outcome: approved