Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно посилаючись на те, що за умовами договору позики грошей від 31.10.2013року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] передано, а [PERSON] отримано у власність кошти в сумі 980грн. га строк до 01 лютого 2014року. За умовами договору позики п.3 за користування позикою сплачуються проценти у розмірі 13,00% річних. Та укладено іпотечний договір п.5 якого передбачено, що у разі невиконання вимог у триденний термін, позивач матиме право звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідачем отримані кошти в обумовлений договором строк не повернуті. Станом на 07.04.2014року заборгованість з урахуванням 13 % річних за користування коштами складає 1035497грн. в тому числі 55497 грн. річних (з розрахунку 980000х13%:365х159 днів ( за період з 31.10.2013р. по 07.04.2014р.). У даному випадку прострочення виконання зобов'язання з урахуванням встановленого індексу інфляції відповідача за період з листопада до лютого становить 14700грн. Таким чином загальна сума зобов'язань відповідача за договором позики складає 1050197грн. Виконання договору позики забезпечено Іпотечними договорами від 31.10.2013року нерухомого майна нежилого приміщення магазину по торгівлі товарами непродовольчої групи, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Руська (вулиця Леніна), будинок 17в, приміщення 2 та приміщення магазину №1 по торгівлі товарами непродовольчої групи, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Руська (вулиця Леніна), будинок 17б. За умовами п.5.4, п.5.5.2 договорів іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за собою права власності на предмет іпотеки. Просить визнати за ним право власності на нерухоме майно на предмет іпотеки. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав із підстав, викладених у позовній заяві, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву вякій просить справу розглядати у його відсутності, відносно задоволення позову не заперечує. Дослідивши докази по справі, судом встановлено наступні обставини. 31.10.2013 року [PERSON] отримав в борг від [PERSON] 980000 грн. та зобовязався повернути позивачу отримані кошти в строк до 01.02.2014 року, що стверджується договором позики грошей від 31.10.2013року, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №2534. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором позики, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки від 31.10.2013року посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №2536, згідно якого у відповідності до даного договору Іпотекодержатель має право у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за договором позики отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижче вказаних умовах, зокрема п.1.2 предметом іпотеки є нерухоме майно: приміщення магазину №1 по торгівлі товарами непродовольчої групи, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Руська (вулиця Леніна), будинок 17б. п.2 Нежиле приміщення належить продавцеві на праві спільної сумісної власності подружжя на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Тернопільської міської ради 04.08.2011року та зареєстровано ТзОВ "Міське бюро технічної інвентаризації " в книзі 31 номер запису 3585 реєстраційний номер 34306214. П.5.2 договору сторони домовилися, що у випадку невиконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань по договору позики іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки. Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором позики, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки від 31.10.2013року посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №2537, згідно якого у відповідності до даного договору Іпотекодержатель має право у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за договором позики отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижче вказаних умовах, зокрема п.1.2 предметом іпотеки є: нежиле приміщення, приміщення магазину по торгівлі товарами непродовольчої групи, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Руська (вулиця Леніна), будинок 17в, приміщення 2. Нежиле приміщення, приміщення магазину належить продавцеві на праві спільної сумісної власності подружжя на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Тернопільської міської ради 09.11.2011року на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради номер 1744 від 19.10.2011року та зареєстровано ТзОВ "Міське бюро технічної інвентаризації " в книзі 31 номер запису 3655 реєстраційний номер 35101536. П.5.2 договору сторони домовилися, що у випадку невиконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань по договору позики іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки. За умовами п.5.5.2 договорів іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за собою права власності на предмет іпотеки. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем, у строк та в порядку, встановленому договором. Згідно ст. 625, ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, \~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином зобовязання договору від 31.10.2013 року по погашенню кредиту та відсотків за користування кредитними коштами. Відповідно до розрахунку позивача, станом на 07.04.2014року заборгованість за договором позики з урахуванням 13 % річних за користування коштами складає 1050197грн., в тому числі 980000грн. сума позики, 55497 грн. річних (з розрахунку 980000х13%:365х159 днів ( за період з 31.10.2013р. по 07.04.2014р.) та 14700грн. інфляційних втрат за період з 11.2013 року по лютий 2014 року. Частиною першою ст.575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст.ст. 589, 590 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Частиною першою ст.12 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст.36, ч.1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку", сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними. Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. За таких обставин, враховуючи невиконання належним чином відповідачем зобов'язань за договором позики, те, що сторони домовились про спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки у договорах іпотеки від 31.10.2013 року, а саме шляхом визнання права власності, з метою захисту прав позивача позовні вимоги слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки для погашення заборгованості відповідача перед позивачем за договором позики. На підставі наведеного,

Outcome: approved