Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

\~У червня 2020 року військовий прокурор Криворізького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини [NUMBER] звернувся з позовом до Міністерства оборони України, Квартирно- експлуатаційного відділу м. Запоріжжя, військової частини [NUMBER] до [PERSON] , Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області, Управління Держгеокадастру у Бердянському районі Запорізької області про\~ визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення її законному користувачу. Вказаний позов пред`явлено військовим прокурором, оскільки особи, в інтересах яких заявлено позов, не вжили жодних заходів щодо вирішення питання повернення спірної земельної ділянки у власність військової частини. В обґрунтування позову позивач зазначав, що рішенням сесії Бердянської районної ради народних депутатів № 7 від 28 грудня 2000 року земельна ділянка площею 2 802,06 га передана в постійне користування Донецькій КЕЧ військової частини [NUMBER] Бердянського гарнізону для розміщення та обслуговування об`єктів і споруд полігону, що підтверджується державним актом серії II -ЗП № 001486, виданого Бердянською районною радою 17 травня 2001 року. Наказом Головнокомандуючого військ протиповітряної оборони Збройних сил України № 75 від 05 листопада 2003 року військову частину [NUMBER] ліквідовано, її правонаступником визначено військову частину [NUMBER] , якій передано казармено-житловий фонд та земельну ділянку ліквідованої військової частини [NUMBER] . Розпорядженням голови Бердянської районної державної адміністрації від 03 квітня 2009 року № 192 вказана земельна ділянка площею 2806,06 га незаконно вилучена із користування військової частини [NUMBER] та переведена до земель запасу Новопетрівської сільської ради Бердянського району. Рішенням господарського суду Запорізької області від 07 грудня 2010 року вказане розпорядження скасовано. Під час розгляду справи у господарському суді головою Бердянської РДА\~ видано розпорядження\~ № 386 від 30 червня 2010 року "Про передачу громадянам у власність земельних ділянок на території Новопетрівської сільської ради". Згідно з п. 2 цього\~ розпорядження безоплатно передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га. Відповідач на підставі\~ цього рішення\~ отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 923513, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011026500998. Рішенням господарського суду Запорізької області від 19.10.2015 року, було скасовано розпорядження голови Бердянської РДА № 386 від\~ 30 червня 2010 року "Про передачу громадянам у власність земельних ділянок на території Новопетрівської сільської ради".\~ Позивач посилаючись на те, що земельна ділянка перебуває у користуванні в/ч [NUMBER] , а відповідачу її надано незаконно, просять повернути від відповідача вказану земельну ділянку належному землекористувачу - військовій частині [NUMBER] , визнати недійсним державний акт на право власності на землю, виданий на ім`я відповідача та зобов`язати повернути земельну ділянку КЕВ м. Запоріжжя. \~Прокурор та особи, в інтересах яких заявлено позов, у судове засідання не з`явилися.\~ Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Т.в.о. військового прокурора Кривірізького гарнізону Стеценко О., представник військової частини Гончарук А.К., т.в.о начальника КЕВ м. Запоріжжя Улітов Д. подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Проти заочного розгляду не заперечують. Відповідач [PERSON] , представники відповідачів Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області, Управління Держгеокадастру у Бердянському районі Запорізької області у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.124-130). Причини неявки суду не повідомили. Суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідачів в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню\~ з наступних підстав. Стаття 321 ЦК України\~закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений\~ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Статтею 14 ЗУ "Про збройні сили України"\~передбачено, що земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління. Відповідно до\~ЗУ "Про оборону України"\~та ЗУ "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" Міністерство оборони України є уповноваженим державою органом управління військовим майном. Згідно з ч.1\~ст. 13 Конституції України\~земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Відповідно\~до ст.3\~Земельного кодексу\~України \~земельні відносини регулюються\~Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. За абз. 3 ч.5\~ст.\~20\~Земельного кодексу\~України у редакції від 14.01.2009 року, земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із\~Законом України "Про використання земель оборони". Ст. 1 Закону України "Про використання земель оборони"\~та\~ст. 77 ЗК України\~встановлено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.\~ Землі оборони можуть перебувати лише у державній власності (ч.2\~ст.77 ЗК України). Згідно зі\~ст. 4 Закону України "Про використання земель оборони"\~військові частини за погодженням з органами місцевого самоврядування або місцевими органами виконавчої влади і в порядку, визначеному КМУ, можуть дозволяти фізичним і юридичним особам вирощувати сільськогосподарські культури, випасати худобу та заготовлювати сіно на землях, наданих їй у постійне користування. Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Бердянської районної ради народних депутатів Запорізької області від 28 грудня 2000 року № 7 Донецькій КЕЧ військової частини [NUMBER] Бердянського гарнізону була передана земельна ділянка, що розташована на території Новопетрівської сільської ради площею 2802,06 га,\~ в постійне користування для розміщення та обслуговування об`єктів і споруд полігону та видано акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ІІ-ЗП № 001486 від 17 травня 2001 року (а.с.7). Частиною 1\~ст. 92 ЗК України\~визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку Положення п. 6\~Розділу Х "Перехідні положення" ЗК України від 25 жовтня 2001 року\~щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення визнано неконституційним згідно з\~Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005. Пунктом 2\~постанови КМУ від 2 квітня 2002 року № 449 "Про затвердження форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою", чинної на момент виникнення спірних правовідносин, встановлював, що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти про право власності на земельну ділянку та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Судом також встановлено, що 03.04.2009 року головою Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області видано розпорядження № 192 "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою", яким військовій частині [NUMBER] Бердянського гарнізону Донецької КЕЧ припинено право користування земельною ділянкою площею 2802,06 га на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району, яка надавалася рішенням сесії Бердянської районної ради від 28 грудня 2000 року № 7 для розміщення та обслуговування об`єктів і споруд полігону. Дані землі переведені до земель запасу категорії земель сільськогосподарського призначення. Визнано таким, що втратив чинність, державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ЗП № 001486, реєстраційний № 390 від 17.05.2001 року, виданий військовій частині [NUMBER] Бердянського гарнізону Донецької КЕЧ для розміщення та обслуговування об`єктів і споруд полігону (а.с.7). Рішенням господарського суду Запорізької області від 07.12.2010 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.02.2011 року зазначене розпорядження № 192 від 03.04.2009 року визнано недійсним (а.с.10-15). Цим рішенням встановлено, що у визначеному законом порядку земельна ділянка площею 2802,06 га, зазначена у державному акті серії ІІ-ЗП № 001486 від 17 травня 2001 року, з постійного користування Міністерства оборони України в особі військової частини [NUMBER] та її правонаступника військової частини [NUMBER] не вилучалась. Наказом Головнокомандувача військ Протиповітряної оборони Збройних сил України №75 від 05.11.2003 року військову частину [NUMBER] ліквідовано, її правонаступником визначено військову частину [NUMBER] . Згідно із актом прийому - передачі від військової частини [NUMBER] на баланс військової частини [NUMBER] була передана вищезазначена земельна ділянка площею 2802,06 га. Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою, розташованої на території Новопетрівської сільської ради площею 2802,06 земель оборони, набуте Міністерством оборони України в особі військової частини [NUMBER] не втрачається і для її правонаступника в особі військової частини [NUMBER] . Відповідно до ч.4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Але під час судового розгляду справи про визнання недійсним розпорядження № 192 від 03.04.2009 року, розпорядженням голови Бердянської районної державної адміністрації № 386 від 30 червня 2010 року "Про передачу громадянам у власність земельних ділянок на території Новопетрівської сільської ради" [PERSON] була відведена і безоплатно передана у власність земельна ділянка площею 2,0000 га. (що входила до складу земель колишньої території полігону в/ч [NUMBER] ). На підставі цього розпорядження Бердянською районною державною адміністрацією [PERSON] видано державний акт серія ЯК № 923654 на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства\~ ( а.с.31). Рішенням господарського суду Запорізької області від 19.10.2015 року було скасовано розпорядження голови Бердянської РДА № 386 від 30 червня 2010 року "Про передачу громадянам, у т.ч. і [PERSON] , у власність земельних ділянок на території Новопетрівської сільської ради".\~ За змістом\~статті 328 Цивільного кодексу України\~право власності набувається на підставах, не\~\~\~\~заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 5\~ст. 116 Земельного кодексу України\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом; надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. \~Відповідно\~до ст. 84 Земельного кодексу України\~у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі оборони. Встановлені у цій справі обставини та обставини, що встановлені рішенням господарського суду Запорізької області від 07.12.2010 року, яким розпорядження № 192 від 03.04.2009 року щодо припинення військовій частині [NUMBER] права користування земельною ділянко визнано недійсним, свідчать про те, що земельна ділянка, яка була розпорядженням голови Бердянської районної державної адміністрації безоплатно передана у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, була виділена йому зі складу земель оборони, які знаходяться в управлінні та користуванні Міністерства оборони, а власником цих земель є держава, і згідно чинного законодавства вони не можуть передаватися у приватну власність. А відтак, приймаючи розпорядження № 386 від 30 червня 2010 року, райдержадміністрація перевищила свої повноваження і всупереч вимогам закону передала земельну ділянку з земель оборони в приватну власність. Відповідно до ч. 2\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно з ч. 1\~ст. 155 ЗК України\~у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша\~статті 126 ЗК України\~в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин). За приписами ч.3 ст. 152 ЗК України\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Оскільки Бердянська районна державна адміністрація Запорізької області не мала\~ законних повноважень розпоряджатися землями оборони шляхом безоплатної передачі їх у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства, у тому числі\~ і відповідачу [PERSON] , а тому державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 923654, виданий відповідачу,\~є недійсним. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Викладене дає підстави зробити висновок про те, що земельна ділянка, яка була передана [PERSON] на підставі незаконного державного акта на право власності на земельну ділянку підлягає поверненню державі в особі КЕВ м. Запоріжжя. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено 2 вимоги майнового характеру, при цьому ціна позову в позовній заяві не зазначена. Якщо в позовній заяві об`єднано кілька вимог майнового характеру, пов`язаних між собою, то судовий збір може бути сплачений, виходячи з загальної ціни позову. Позивачем КЕВ м. Запоріжжя сплачено судовий збір у розмірі 4204,00 грн., однак у позовній заяві прокурором не обґрунтована необхідність сплати судового збору у такому розмірі. Суд, виходячи з вимог ст. 134, 141 ЦПК України приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 2102,00 грн. Переплачена сума судового збору у розмірі 2102,00 грн. підлягає поверненню платнику КЕВ м. Запоріжжя.

Outcome: approved