Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив: Ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором банківського вкладу в розмірі 407 500,00 гри, проценти за банківським вкладом в розмірі 48 408,73 грн., інфляційні втрати в розмірі 407,50 грн. та 3 відсотки річних в розмірі 6 229,73 гри., а всього стягнути 462 545,96 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 03.12.2012 року уклала з відповідачем договір № 154195 банківського вкладу (Вклад «Ощадний») (надалі Договір), згідно із п.1.1. якого відповідач прийняв від позивача грошові кошти в сумі 407 500,00 грн. строком на 370 днів то починається з наступного дня після внесення (надходження) грошових коштів на депозитний рахунок по 08.12. 2013 року на умовах та в порядку визначених цим Договором. Відповідно до п.1.2 Договору процентна ставка за вкладом становить 16 % річних. П.2.9. гл. 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління Національного Банку України від 01.06.2011 року передбачає, що банк зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція, або інший документ що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції, а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ (системи автоматизації банку). Квитанція № 28495 від 03.12.2012 року про внесення позивачем на користь відповідача грошових коштів в сумі 407 500,00 гри. є документом бухгалтерського обліку, містись підпис службової особи відповідача, достовірність та повноваження якої засвідчені печаткою банку, містить всі решта передбачені чинним законодавством реквізити, а тому є належним документальним підтвердженням внесення позивачем суми банківського вкладу в розмірі 407 500,00 гри. Згідно із ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину па першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Отже, відповідач зобов'язаний повернути суму вкладу на першу вимогу вкладника, а відмова від такої видачі є неправомірною. Користуючись цим правом позивач 18.02.2013 року звернулась до відповідача із заявою від 18.02.2013 року про видачу 27.02.2013 року повної суми банківського вкладу. Проте відповідач банківський вклад не видав ані повністю, ані частково, а на заяву позивача надав відповідь листом від 15.03.2013 року вих. №28В/14, яким повідомив позивача, що залишок коштів за Договором становить 1044,39 грн. та що відділом розслідування злочинів у сфері господарської діяльності СВ ВМ УМВС у Вінницькій області проводяться слідчі дії в рамках зареєстрованого в ЄРДР кримінального провадження за фактами вчинених шахрайських дій службовими особами відповідача, які за попередньою змовою групою осіб заволоділи грошовими коштами банку та фізичних осіб. Такий лист відповідача є фактично відмовою у видачі позивачу банківського вкладу. Відповідач протиправно позбавив позивача права власності на грошові кошти, тому що протиправні дії службових осіб відповідача не звільняють його від відповідальності перед позивачем як вкладником. Згідно із ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язаним або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку або законом. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті сплачуються банком у розмірі, встановленому договором. Сума процентів за банківським вкладом станом на 31.08.2013 року(271 календарний день) становить 48 408,73 грн.(271 (кількість днів користування вкладом) х 178,63 грн.(сума відсотків за 1 календарний день). Відмова відповідача повернути позивачу як вкладнику грошові кошти (банківський вклад) порушує права позивача як вкладника та умови укладеного між сторонами договору. Відповідач порушив умови договору в частині неповернення банківського вкладу та несплати відсотків за користування ним та не виконав взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань, що є протиправним. Крім того, у зв'язку зі зазначеними порушеннями зобов'язань за Договором відповідач допустив заборгованість перед позивачем. За порушення грошового зобов'язання ст. 625 ЦК України передбачає відповідальність боржника. Так, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відтак, розмір інфляційних втрат становить за період з 27.02.2013 року по 31.08.2013 року 407,50 грн., а розмір 3% річних за цей період становить 6 229,73 грн., розрахунок додається. Таким чином, загальна сума, належна до стягнення з відповідача, становить 462 545,96 грн. Під час розгляду справи позивач та представник позивача підтримали позов з викладених в ньому підстав. Представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову та зазначав, що позивачем не надано доказів внесення до каси відповідача грошових коштів в розмірі 407 500 грн., а надано позивачем квитанція не може бути визнана як доказ внесення коштів, враховуючи ту обставину, що вона не підписувалась касиром банку та вказані грошові кошти не зараховувались на відповідний рахунок [PERSON] та не відповідає вимогам діючого законодавства. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 03.12.2012 року сторонами було укладено договір № 154195 банківського вкладу , згідно із п.1.1. якого відповідач повинен був прийняти від позивача грошові кошти в сумі 407 500,00 грн. строком на 370 днів що починається з наступного дня після внесення (надходження) грошових коштів на депозитний рахунок по 08.12. 2013 року на умовах та в порядку визначених цим Договором. Відповідно до п.1.2 Договору процентна ставка за вкладом становить 16 % річних. Згідно з даними виписки по особовим рахункам з 03.03.2012 року по 10.09.2013 року залишок грошових коштів на депозитному рахунку позивача [NUMBER] складає 1 131,43 грн. Згідно вищевказаної виписки позивач вніс грошові кошти в сумі 1 000,00 грн., тобто в сумі не знижувального залишку, який передбачений п.1.3. Договору. Відповідно до п. 2.1.1. Договору № 154195 від 03.12.2012 року підтвердженням внесення грошових коштів є належним чином оформлена квитанція та / або виписка по рахунку. Пункт 10.1. Інструкції про порядок відкриття , використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Відповідно до вимог Інструкції НБУ № 174 «Про ведення касових операцій банками України» Банк (філія, відділення) здійснює приймання від клієнта готівки національної валюти через операційну касу за такими прибутковими касовими документами: за заявою на переказ готівки - від юридичних осіб для зарахування на власні поточні рахунки, від фізичних осіб - на поточні, вкладні (депозитні) рахунки, а також від юридичних та фізичних осіб - на рахунки банку (філії, відділення), у тому числі на погашення кредиту, інших юридичних або фізичних осіб, які відкриті в цьому самому банку або в іншому банку, та переказ без відкриття рахунку. Відповідно до вищевказаної Інструкції НБУ Банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Відповідач здійснює зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб на підставі заяви на переказ готівки та після завершення приймання готівки видає клієнту квитанцію. Інструкцією «Про ведення касових операцій банками України» Додатком 8 передбачена форма заяви на переказ готівки та квитанція, які друкуються на одному аркуші паперу. У разі внесення та поповнення коштів клієнтом на свій вкладний рахунок із АБС Б-2 на паперовий носій, форматом А4 на одному аркуші виконавцем друкується заява на переказ готівки та квитанція із номером, який автоматично присвоюється АБС Б-2, вищевказані касові документи підписує відповідальний виконавець та контролер. Заяву на переказ готівки також підписує і клієнт. Касир отримує заяву на переказ готівки, квитанцію та суму грошових коштів, яка зазначена у вказаних документах, перераховує готівкові кошти, після чого на квитанції ставить свій підпис та печатку, що свідчить про те, що вона прийнята в касу банку від клієнта готівкові кошти. Вказана квитанція відривається від заяви на переказ готівки і видається на руки клієнту. Процедура внесення коштів на рахунок також підтверджується і внутрішнім положенням банку, яке розроблене на підставі вимог НБУ «Про ведення касових операцій та організацію системи контролю за касовими операціями в ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА», затвердженого рішенням Правління ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» протокол від 01.11.2011 року №01-0111/1.(а.с. 144.) Свідок [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні стверджували про внесення позивачем до каси банку грошових коштів та про те, що квитанцію № 28495 від 03.12.2012 року на суму 407 500,00 грн. особисто в касі банку надрукувала, проставила свій підпис та видала касир [PERSON] Свідок [PERSON] вказані обставини заперечувала. Свідчення [PERSON], а також положення Інструкції № 174 НБУ, Положення «Про ведення касових операцій та організацію системи контролю за касовими операціями В ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА», висновок експерта № 312/313/14-21 від 07.04.2014 року повністю спростовують твердження свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що касир власноручно друкує та видає квитанції про зарахування коштів на вкладний рахунок. Надана Позивачем квитанція № 28495 від 03.12.2012 року не містить підпису ані виконавця, який її генерував в системі, ані підпису контролера. Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої та технічної експертизи від 07.04.2014 року № 312/313/14-21 т не було підтверджено належність підпису на квитанції № 28495 від 03.12.2012 року касиру [PERSON], що також спростовує внесення позивачем грошових коштів в касу банку для зарахування на вкладний рахунок. Згідно зі статтею 5 «Конвенции о международных переводных векселях и международных простих векселях» від 09.12.1988 року "подпись" означает собственноручную подпись либо ее факсимиле или иное эквивалентное удостоверение аутентичности с помощью других средств; "подложная подпись" включает подпись, сделанную путем неправомерного использования указанных средств. Квитанція № 28495 від 03.12.2012 року не містить підпису відповідального виконавця, контролера та касира [PERSON], а отже містить неналежні реквізити. Крім того, зазначена сума в розмірі 407 5000 грн. не поступила від позивача до каси банку та не була проведена через банківський бухгалтерський облік у зв'язку з відсутністю підстави - внесення грошей позивачем. Пункт 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року N 174 (далі - Інструкція) передбачає, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Виходячи з положень статті 1059 ЦК України, пункту 1.4 Положення, пункту 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті. Відповідно до частини 3 статті 1058 та частини 2 статті 1068 ЦК України банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. З урахуванням вищезазначених положень, відкриття відповідних рахунків та обліковування на них грошових коштів в національній та іноземній валюті, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку, відповідно до якого банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа. Згідно із ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину па першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що кошти у сумі 407 500,00 гривень на рахунок [PERSON] не надходили та не обліковувалися, що підтверджується випискою по особовому рахунку, що знаходиться в матеріалах справи. Квитанція № 28495 від 03 грудня 2012 року не містить підпису відповідального виконавця, контролера, касира, отже не відповідає вимогам закону, оскільки не містить обов'язкових реквізитів визначених пунктом 2.9 Інструкції, а тому не може бути визнана судом доказом внесення вказаних грошових коштів позивачем. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем передбаченими законом засобами доказування факту внесення на депозитний рахунок грошових коштів в розмірі 407500 гривень, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову з позивача у відшкодування судових витрат на користь відповідача підлягає стягненню 1101 грн. 60 коп. витрачених відповідачем на оплату вартості проведеної експертизи та на користь держави судовий збір в розмірі 3219 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved