Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

29.03.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, уточненою позовною заявою від 30.06.2021 року (а.с. 66-69), на обґрунтування яких зазначила, що 22.03.2018 року, близько 13:30, [PERSON] керуючи маршрутним транспортним засобом БОГДАН А-09202, д.н.з [NUMBER] , здійснюючи перевезення пасажирів по маршруту № 10, перебуваючи на ділянці дороги поблизу буд. Буд. № 21-23 по вул. Глушець, допустив зіткнення з автобусом марки БОГДАН А-09302, д.н.з. [NUMBER] , який рухався по маршруту № 12, внаслідок чого пасажири отримали тілесні ушкодження. Вказаним правопорушенням [PERSON] спричинив їй тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Внаслідок ДТП у неї на все життя залишився рубець на обличчі в районі підборіддя. Ушкодження здоров`я завдані їй призвели до часткової втрати невідновних органів людського організму - зубів, знівечення обличчя шрамом, погіршення зору, сну, тривожності, розладу нервової системи та стоматологічних проблем різного роду, що передбачають систематичний контроль за здоров`ям ротової порожнини рота та косметичні процедури. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.11.2018 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, внаслідок якого їй було завдано вказаних вище тілесних ушкоджень. На момент ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТзОВ ВТП "Санрайз" ЛТД, виконував трудові обов`язки водія. Транспортний засіб БОГДАН А-09202, д.н.з [NUMBER] , належить ТзОВ ВТП "Санрайз" ЛТД та згідно полісу № АМ5677199 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на момент ДТП 22.03.2018 року цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ "СК "ПЗУ Україна". До винесення вироку [PERSON] відшкодував лише заявлені ВОКЛ втрати на її лікування, а заподіяну їй своїми діями моральну шкоду та збитки добровільно відшкодовувати відмовився, посилаючись на скрутне матеріальне становище. 17.01.2019 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» частково компенсувала витрати, що були понесені нею під час лікування у розмірі 6819,46 грн. Вважає, що частина заявлених до відшкодування коштів не була оплачена з яких: на придбання ліків на суму 651,98 грн., обстеження та рентген у Міській клінічній стоматологічній поліклініці 610 грн., обстеження МРТ і рентген грудної клітки, що на платній основі проводились у BOKЛ під час її госпіталізації на суму 710 грн. Крім того, 10.04.2019 року на електронну адресу ПрАТ СК «ПЗУ Україна» надіслано пакет документів, що підтверджують факт її звернення до керівника школи-студії «Permanent» ФОП [PERSON] для проходження курсу процедур «Лазерного видалення рубців та шрамів» і його повну оплату у розмірі 17000 грн. за п`ять процедур. Однак, у відшкодуванні даної процедури їй було відмовлено. Також, в результаті ДТП їй було пошкоджено ноутбук та окуляри, що спричинило необхідність придбання нових на їх заміну, вартість яких склала 10637 грн. та 2924 грн. відповідно. Згідно експертного заключення № 048 від 17.09.2018 року Психотерапевтичного центру «IQ», моральна шкода, яка була завдана їй в результаті ДТП, оцінена в розмірі 201042 грн. Враховуючи наведене, просить суд: стягнути з ТзОВ ВТП "Санрайз" ЛТД на її користь 191042 грн. моральної шкоди та 18971,98 грн. матеріальної шкоди; стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на свою користь 10000 грн. моральної шкоди та 13562 грн. матеріальної шкоди; стягнути з відповідачів понесені нею судові витрат у зв`язку з розглядом даної справи в розмірі 18778 грн., з яких: 15600 грн. витрати на правничу допомогу та 3178 грн. зі сплати судового збору. 31.05.2021 року на електронну адресу та 02.06.2021 року на поштову адресу суду від відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову представник страхової компанії зазначає, що 18.04.2018 року позивач дійсно звернулась до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку та на підставі отриманих документів у відповідності до вимог Закону, страховиком було проведено розрахунок страхового відшкодування та його виплату у сумі 6819,46 грн. (6494,72 грн. витрати на лікування підтверджені чеками + 324,74 грн. на відшкодування моральної шкоди). Крім того, в матеріалах справи є відповідь ПрАТ СК «ПЗУ Україна» стосовно відмови у виплаті [PERSON] страхового відшкодування в частині відшкодування витрат за процедуру лазерного видалення рубців та шрамів, оскільки школа-студія «Permanent» не є закладом охорони здоров`я. У свою чергу, вимога щодо відшкодування витрат на придбання ноутбуку вартість 10619 грн. та окулярів вартістю 2925 грн. також не підлягає задоволенню, оскільки у позовній заяві не надано доказів того, що завдання матеріальної шкоди майну було саме внаслідок ДТП, яка мала місце 22.03.2018 року. Також вважає, що витрати в сумі 18178 грн. є несумісними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності витрат, розумності їх розміру, що суперечить принципу розподілу витрат. Враховуючи наведене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» повністю (а.с. 42-43, 59-60). 06.07.2021 року від відповідача ТзОВ ВТП "Санрайз" ЛТД надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що долучене [PERSON] до свого позову Психотерапевтичного центру «IQ» експертне заключення не є належним та допустимим доказом у справі, так як проведено спеціалістом, а не атестованим судовим експертом у цій галузі. Крім того позивач не була позбавлена можливості в межах кримінальної справи заявити відповідне клопотання про проведення судової психологічної експертизи з метою визначення розміру грошової компенсації за завдані моральні страждання. Разом з тим, ТзОВ ВТП «Санрайз» ЛТД погоджується на наявність у позивача права на відшкодування моральної шкоди. Зокрема, виходячи із характеру тілесних ушкоджень, завданих позивачу в результаті ДТП, які за результатами судово-медичної експертизи №371 від 29.05.2018 року за ступенем тяжкості відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, наявністю пошкодженого майна, товариство погоджується відшкодувати моральну шкоду в розмірі 20000 грн. Щодо стягнення з ТзОВ «ВТП «Санрайз» ЛТД матеріальної шкоди в розмірі 18971,98 грн. то товариство заперечує повністю вимоги позивача в цій частині. Так, [PERSON] не надала належних та допустимих доказів в частині відшкодування вартості курсу процедур з лазерного видалення рубців, шрамів в розмірі 17000,00 грн., які проводила ФОП [PERSON] , оскільки це є косметичні послуга. В свою чергу, витрати, які позивачка заявляє як понесені на медичне обстеження та лікування не підтверджені жодними доказами Щодо стягнення з ТзОВ ВТП «Санрайз» ЛТД витрат на правничу допомогу в розмірі 15600 грн., матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, щодо понесення відповідних витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15600 грн., що є підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення таких витрат. З урахуванням наведеного, ТзОВ ВТП «Санрайз» ЛТД визнає позовні вимоги в частині стягнення на відшкодування понесеної моральної шкоди в розмірі 20000 грн., а в задоволенні решти вимог відмовити. До початку судового засідання від позивачки надійшла заява з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені позовні вимоги згідно уточненого позову підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача ТзОВ ВТП «Санрайз» ЛТД в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково з підстав, які викладені у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив, що вимог в частині стягнення матеріальної шкоди є жодним чином не обґрунтовані, оскільки процедура лазерного видалення рубців та шрамів не є медичними послугами, благодійні внески не можуть бути відшкодованою особою, а докази придбання ліків відсутні. Також, матеріали справи не містять жодного документального підтвердження понесених [PERSON] витрат на правничу допомогу. Представник відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього на адресу суду не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього на адресу суду не надходило. Суд вважає, що неявка інших учасників судового провадження не перешкоджає можливості розгляду справи по суті за іх відсутності, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів, що свідчать про правовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТзОВ ВТП «Санрайз» ЛТД - працював на посаді водія. 22.03.2018 року, близько 13:30, в світлу пору доби, [PERSON] керуючи технічно справним автобусом БОГДАН А-09202, д.н.з [NUMBER] , здійснюючи перевезення пасажирів по маршруту № 10, рухаючись по вул. Глушець в напрямку до вул. Паркової зі сторони вул. Ковельської у м. Луцьку, перебуваючи на ділянці дороги поблизу буд. № 21-23 по вул. Глушець, в порушення вимог п.п. 2.3 (б). 12.1, 12.3, 13.1, ПДР України, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, не дотримався безпечної дистанції, та як наслідок допустив зіткнення в задню частину автобуса БОГДАН А-09302, д.н.з. [NUMBER] , який рухався по маршруту № 12 в попутному напрямку попереду, внаслідок чого пасажири отримали тілесні ушкодження. Внаслідок вказаної ДТП пасажирці автобусу БОГДАН А-09202, д.н.з [NUMBER] - [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості з ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21 доби. Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 371 від 29.05.2018 року позивачці було спричинено: закриту черепно-мозкову травму, забійну рвану рану нижньої губи, звих нижньої щелепи, відкол ріжучого краю 42, 41, 31, 21, 11, 12 зубів, травматичний відкол на 1/2 коронки 13 зуба з розривом судинно-нервового пучка, рухомість 13, 14, 15 зубів І ступеню, емаль зубів вкрита мікротріщинами. Вищевказані обставини встановлені вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.11.2018 року, яким [PERSON] , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, внаслідок якого [PERSON] було завдано вище вказаних тілесних ушкоджень (а.с. 11-12). Вказаний вирок набрав законної сили і є чинним. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).? Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, що закріплено у ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі. відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом також встановлено, що на момент ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТзОВ ВТП «Санрайз» ЛТД, виконував трудові обов`язки водія. У свою чергу, транспортний засіб БОГДАН А-09202, д.н.з [NUMBER] за кермом якого в момент аварії перебував [PERSON] належить ТзОВ ВТП «Санрайз» ЛТД. Згідно полісу № АМ5677199 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на момент ДТП, яка сталася 22.03.2018 року, цивільно-правова відповідальність транспортного засобу - автомобіля БОГДАН А-09202, д.н.з [NUMBER] застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», за загальним правилом відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди здійснюється страховою організацією (страховиком), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Я своєму позові позивачка [PERSON] зазначає про те, що внаслідок ДТП їй було відшкодовано страховою компанією лише частину завданої матеріальної шкоди. Щодо позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди суд вважає за необхідне зазначити про наступне. В матеріалах справи містяться фіскальні чеки про сплату благодійних пожертв у розмірі 650 грн. від 27.03.2018 року та в розмірі 60 грн. від 23.03.2018 року, сплачені на користь ВОБМ «Надія». Однак, сплата благодійних внесків не є витратами, що підлягають до відшкодування. В даних чеках відсутня інформація, що відповідні внески будь-яким чином пов`язані із наданням медичних послуг. Позивачкою [PERSON] не надано доказів сплати нею 610 грн. за проведення обстеження та рентгену в Міській клінічній стоматологічній поліклініці. Також суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування витрат на придбання ліків в розмірі 651,98 грн. також є необґрунтовані, оскільки надані на їх підтвердження платіжні документи не містять відомостей ким вони були придбані, а також не надані відомості про те, що вказані у чеках медичні препарати були призначені лікарем саме для лікування тілесних ушкоджень, завданих позивачці внаслідок ДТП. Стосовно відшкодування витрат, заявлених позивачкою на підставі довідки № 2 від 03.08.2019 року за процедуру лазерного видалення рубців та шрамів проведених у школі-студії «Permanent» ФОП [PERSON] у сумі 17000 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до п. 24.1. ст. 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.? Згідно з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, основний вид діяльності [PERSON] є надання послуг перукарням та салонам краси (основний), згідно КВЕД 96.02. Отже, документи на проведення процедури «Лазерного видалення рубців, шрамів» отримані не від закладу охорони здоров`я, що в свою чергу не відповідає вимогам п. 24.1. ст. 24 Закону. Позовні вимоги щодо відшкодування витрат на придбання [PERSON] нового ноутбуку вартістю 10619 грн. та окулярів вартістю 2925 грн. суд вважає безпідставними, оскільки належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що вказане майно було пошкоджено саме внаслідок ДТП, яка мала місце 22.03.2018 року, позивачкою суду не надано. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених [PERSON] позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а також - незалежно від вини заподіювача шкоди, якщо її завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Так, моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені. Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003). Суд вважає доведеним, що дії водія [PERSON] під час виконання ним службових обов`язків, у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивачу було завдано моральну шкоду, між діями останнього, що призвели до порушення законних прав позивача та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у перенесенні фізичного болю, моральних стражданнях у зв`язку з цим - є причинно-слідчий зв`язок. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня завданих позивачу тілесних ушкоджень - вони за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої важкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, ступеня та характеру перенесених позивачем моральних страждань, що були викликані перенесенням ним фізичного болю, часом знаходження позивача на лікуванні. Вказані ушкодження здоров`я безумовно потягнуло за собою заподіяння потерпілій моральної шкоди, яка полягає у порушенні її звичного способу життя, нормальних життєвих зв`язків, у фізичному болю та стражданнях, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, суд вважає за необхідне стягнути на відшкодування завданої моральної шкоди на користь [PERSON] 30000 грн. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди позивач покликається на експертне заключення № 048 від 17.09.2018 року психотерапевтичного центру «IQ» згідно якого завдана їй розглядуваною ДТП моральна шкода оцінена в розмірі 201042 грн. Однак, зазначене експертне заключення не є належним та допустимим доказом у справі так як проведено спеціалістом, а не атестованим судовим експертом у цій галузі. Крім того позивач не була позбавлена можливості в межах даної справи заявити відповідне клопотання про проведення судової психологічної експертизи з метою визначення розміру грошової компенсації за завдані моральні страждання. Верховний Суд у постанові від 27.08.2020 року по справі №752/23814/17-ц з питань такого доказу як «експертне заключення» виклав наступну правову позицію: «Доводи касаційної скарги про те, що суди не надали належної оцінки висновку експертного дослідження спеціалістів - психологів від 18.05.2018 року № 6/05-18 є помилковими, оскільки суди оцінили цей доказ та правильно не взяли його до уваги, оскільки з його тексту вбачається, що дане дослідження проведено спеціалістом, а не атестованим судовим експертом в цій галузі.» Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Оскільки під час ДТП, внаслідок якої з вини водія [PERSON] була завдана шкода позивачу, вказаний водій перебував у трудових відносинах з ТзОВ ВТП «Санрайз» ЛТД, відповідальність за шкоду на підставі ч. 1 ст. 1172 ЦК України несе зазначене товариство. Обов`язок страховика відшкодувати у разі настання страхового випадку в межах страхових сум шкоду, заподіяну внаслідок ДТП здоров`ю третьої особи встановлений вищенаведеним п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. Статтею 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] просила відшкодувати заподіяну їй внаслідок ДТП моральну шкоду саме у зв`язку з ушкодженням здоров`я. На час ДТП цивільно-правова відповідальність ТзОВ ВТП «Санрайз» ЛТД була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно з Полісом № АМ5677199, за яким страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 100000 грн., а тому 5 % від цієї суми складає 5000 грн. Отже, в межах цієї суми відповідальність з відшкодування завданої [PERSON] моральної шкоди повинна нести страхова компанія. У свою чергу, інша сума відшкодування моральної шкоди, яка визнана судом обґрунтованою, справедливою та достатньою в розмірі 25000 грн. підлягає стягненню з ТзОВ ВТП «Санрайз». Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року в справі № 641/5333/16-ц. За наведених обставин, суд вважає заявлену [PERSON] позовну вимогу про стягнення моральної шкоди частково обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення на загальну суму 30000 грн., з яких 5000 грн. підлягає стягненню з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та 25000 грн. із ТзОВ ВТП «Санрайз». Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, в ході розгляду справи позивачкою не було надано жодних доказів, на обґрунтування понесених нею витрат на правничу допомогу, зокрема, розрахунку наданих послуг, акту виконаних робіт, а також платіжних документів на підтвердження даного факту. Таким чином, передбачені законом підстави для стягнення з відповідачів на користь позивачки витрат на правничу допомогу в даному випадку відсутні. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено судом, позивачкою було заявлено дві позовні вимоги: про стягнення матеріальної шкоди, від сплати судового збору за якою остання звільнена на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», та про стягнення моральної шкоди, за звернення з якою [PERSON] , з урахуванням її ціни, було сплачено 2010,42 грн. Однак, заявлена [PERSON] позовна вимога про стягнення моральної шкоди була задоволена частково на суму 30000 грн., що становить 14,92 % її загальної ціни. Із наведеного слідує, що судовий збір, який підлягає відшкодуванню позивачці за рахунок відповідачів складає 299,95 грн. (100%) з яких, виходячи із засад пропорційності розподілу судових витрат, 249,96 грн. (83,33%) слід стягнути з ТзОВ ВТП «Санрайз» (розрахунок: 25000 грн. / 30000 грн. х 299,95 грн.) та 49,99 грн. (16,67 %) - із ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (розрахунок: 5000 грн. / 30000 грн. х 299,95 грн.).

Outcome: partial