Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON], діючи в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги наступним. Шлюб між ним та відповідачем було зареєстровано 28.11.1998 р. відділом ДРАС м. Южноукраїнська Миколаївської області, актовий запис № 278. Від шлюбу сторони мають трьох синів - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Спільне життя не склалось, з весни 2015 року, сторони стали проживати окремо. За домовленістю між подружжям їх сини [PERSON], [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати з відповідачкою по справі. 27 липня 2015 року Енергодарським міським судом Запорізької області по цивільній справі № 316/1470/15-ц ухвалено рішення, яким стягнуто аліменти з позивача на користь відповідачки на її утримання у розмірі 1/6 частин із усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною [PERSON] [INFO] трьохрічного віку, та їх трьох синів у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходів) позивача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. Не дивлячись на тривалий період проживання синів з Відповідачкою, Позивач завжди піклувався про них, навіть в період окремого проживання постійно відвідував школу старших синів [PERSON] та [PERSON], був присутній на батьківських зборах, приймав участь у шкільному житті синів, виконував доручення батьківського комітету, надавав кошти на додаткові витрати окрім аліментів, купував одяг, необхідні речі, цікавився життям синів, тощо. 01 лютого 2016 року [PERSON] та [PERSON] прийшли до позивача та повідомили, що прийняли остаточне рішення переїхати в його квартиру на подальше проживання. Після тривалої бесіди з дітьми (для встановлення дійсних обставин такого рішення) позивач перевіз всі їй речі з квартири відповідачки до своєї квартири за адресою: [ADDRESS] - відповідачка не заперечувала. Кошти на їх утримання вона надає, але несвоєчасно та не в повному обсязі. Позивач працює на ВП «Запорізька АЕС» ЕП ПІУБ-6 провідним інженером з управління блоку отримує заробітну плату, а відтак є матеріально забезпеченим і має змогу гідно виховувати своїх дітей не обмежуючи їх потреби. Спиртними напоями позивач не зловживає, та має позитивні характеристики за місцем роботи і проживання. В подальшому позивач, її представник фактично зменшили вимоги та остаточно просили суд, визначити місце проживання дітей сторін [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з їх батьком [PERSON] за місцем їх фактичного проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Енергодарського міського суду від 27.07.2015 року по цивільній справі № 316/1470/15 - з [PERSON] на користь [PERSON] з 1/2 частини до 1/6 частини від його заробітку (доходу), залишивши стягнення аліментів лише в частині на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісячно, до досягнення дитиною поновліття. Не погоджуючись з вимогами батька дітей, [PERSON] пред'явила зустрічний позов та просила визначити місце проживання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] - з матір'ю [PERSON] за місцем її реєстрації. Вимоги мотивує тим, що 28.11.1998 р. відділом ДРАС м. Южноукраїнська Миколаївської області, актовий запис № 278. між нею та [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають трьох синів - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] У 2015 році відповідач зібрав свої речі і переїхав жити до своїх батьків та пояснив, що він зустрів іншу жінку та бажає створити іншу родину. З того часу відповідач проживає окремо. За цей час відповідач намагався неодноразово примиритися зі мною, при цьому розірвати стосунки з іншою жінкою не бажав. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 липня 2015 року з відповідача стягуються аліменти на її користь в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу відповідача до [INFO] та аліменти на утримання дітей в розмірі 50 % від усі видів заробітку до досягнення дітьми повноліття. За домовленістю сторін, діти проживали з матерью. Відповідач майже рік дітей відвідував рідко. У сина [PERSON] є захворювання серця, йому встановлено діагноз: ПМК на фоні синдрому вегетативної дисфункції, близорукий астигматизм. Дитині заборонено взагалі користуватися комп'ютером. Із за вегетативної дисфункції хлопчик збуджений, проявляє агресію до інших, ображає однолітків. У [PERSON] встановлено захворювання церебральна ангеодистонія в ВББ з венозним застоєм. Діти агресивні, неврівноважені. В школі у дітей постійно виникають конфлікти з однолітками, вони змінили вже другий навчальний заклад, вдома хлопці деруться один з одним. Діти потребують лікування, підвищеної уваги, відвідують психолога. У лютому 2016 року відповідач звернувся до неї з проханням віддати старших синів до нього на місяць. З того часу діти проживають у відповідача, добровільно батько дітей їх не бажає віддати. Діти змінили своє ставлення до матері. В судовому засіданні [PERSON], та його представник підтримали вимоги, просили задовольнити у повному обсязі. Зазначили, що діти, [PERSON] та [PERSON] самостійно обрали проживати з батьком. Зустрічний позов визнали частково, а саме в частині визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з матірью. [PERSON] та її представник, зазначили що позивач протиправно, без згоди матері забрав дітей. Дітей батько настроює проти неї, що є порушенням прав матері. Просили відмовити у задоволені первісного позову та задовольнити зустрічний позов. Третя особа представник виконавчого комітету Енергодарської міської ради, як органу опіки та піклування, в судому засіданні суду пояснив, що працівниками служби у справах дітей проводилась бесіда з матір'ю та батьком малолітніх [PERSON], [PERSON]. Також заслухані діти [PERSON], [PERSON], які виявили бажання проживати з батьком. Заслухавши пояснення обох батьків , діючи в інтересах дитини, комісія зробила висновок - про доцільність визначення місця проживання дітей разом з батьком. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.11.1998 року та мають спільних трьох синів - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження, виданими відділом РАЦС Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області (а.с. 9-11). У 2015 році сторони почали жити окремо один від одного. Після чого, за згодою батьків, діти проживали разом з матерью за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Енергодарського міського суду від 27.07.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON], стягнуто аліменти на її користь в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу відповідача до [INFO] та аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини зі всіх видів її доходу (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 06.07.2015 р. Починаючи з 01.02.2016 року [PERSON] та [PERSON] почали проживати разом з батьком [PERSON], за адресою: [ADDRESS], а молодший син [PERSON] залишився проживати з матір'ю [PERSON], що не оспорюється сторонами по справі. Згідно довідки ОП "Запорізька АЕС" від 13.01.2017 року [PERSON] отримав дохід за період січень 2016 року по грудень 2016 року в розмірі 420714,75 грн.(а.с. 143) Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 13.04.2016 року [PERSON] створив комфортні умови для проживання, виховання і розвитку малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 12). Опитаний неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні суду вказав, що проживає та бажає проживати з батьком. Опитаний неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні суду вказав, що проживає та бажає проживати з батьком. Опитана в судовому засіданні в якості спеціаліста психолог [PERSON], суду пояснила, що вона спілкувалась з батьком дітей, а також з самими [PERSON] та [PERSON]. Діти знаходяться в перехідному віці і їм потрібно більше спілкування та уваги. В даний період по [PERSON] скарг не було, а по [PERSON] зазначено, що він знаходиться в стані агресивності та тривожності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, надала пояснення, що вона є класним керівником [PERSON], на протязі всього навчання [PERSON], батьківські збори відвідували як мати так і батько. [PERSON] є складною дитиною, проте починаючи з кінця 4 класу він вирівняв свої поепзники. На даний час підтримує звязок з батьком та всі питання пов'язані з навчанням вирішує саме з батьком. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення, проте, що вона є класним керівником [PERSON], та їй відомо що дитина останній рік проживає з батьком, батьківські збори відвідує саме батько. За правилами ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дата ратифікації 27.02.1991, схваленою резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За принципом п. 6 Декларації, про права дитини від 20 листопада 1959 р, малолітня дитина не повинна крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Проте не можна тлумачити ці норми таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Поняття "розлучення" не співпадає з поняттям "визначення місця проживання", оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір'ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір'ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір'ю. Відповідач за первісним позовом заперечує проти визначення місця проживання дітей [PERSON], [PERSON] разом з батьком, вказавши, що діти потребують постійного лікування, так як мають ряд захворюваннь, які потребують постійного контролю та лікування, проте батько не надає належного догляду. Між тим, за положеннями ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, які встановлюють принципи цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; сторона особисто визначає коло доказів, які вона надає суду; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 15.06.2016 року діти пройшли медичне обстеження, відповідно Постанови №195 зазначено, що [PERSON] має діагноз Міопічний астигматизм та має групу здоров'я ІІ, та відповідно Постанови №196 від 15.06.2016 року [PERSON] має групу здоров'я І. Відповідно рецепту на окуляри від 25.02.2016 року [PERSON] лікар рекомендував постійне носити окуляри (а.с.63,64, 68). Аналізуючи докази суд приходить до висновку, що батько на достатньому рівні піклується про стан здоров'я дітей [PERSON] та [PERSON], які проживають разо з ним. Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно до ст. 12 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995р., та ратифікованою Постановою Верховної Ради України, держави учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Як вбачається з матеріалів справі малолітньому [PERSON] виповнилось 13 років, малолітньому [PERSON] 10 років, внаслідок чого вони набули право на висловлення особистої думки щодо місця проживання, і відповідно до пояснень дітей , які були опитані в судовому засіданні, малолітній [PERSON] та [PERSON], бажають проживати з батьком. Судом встановлено, що на даний час діти [PERSON] та [PERSON] проживають з батькомю, по місцю проживання [PERSON], та на час розгляду справи більшу увагу до дітей і турботу про них виявляє саме батько. [PERSON] та [PERSON] продовжують нормально розвиватись, що підтверджено відповідними характеристиками з місця навчання дітей. [PERSON] не надано суду допустимих та переконливих доказів про необхідність не визначати місця проживання дітей, а тому необхідно задовольнити в частині позовні вимоги [PERSON] та визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з батьком- [PERSON] Суд, задовольняючи позовні вимоги [PERSON], виходить виключно з інтересів самих малолітніх дітей, враховуючи особливі потреби дітей пов'язані з їх віком та те, що дітям на даний час більш необхідна батьківська турбота і піклування. Відповідно до положень закріплених ст.ст.180,184 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 191 СК України передбачено, що розмірі аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 липня 2015 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу відповідача до [INFO] та аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 від усі видів заробітку до досягнення дітьми повноліття. Рішення не було оскаржено та набрало законної сили. [INFO] припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON], в частині стягнення на дружину, у зв'язку з досягненням дитини трирічного віку. У зв'язку з тим, що судом задоволені позовні вимоги [PERSON] щодо визначення місця проживання [PERSON] та [PERSON] з батьком, суд вважає необхідним зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Енергодарського міського суду з [PERSON] на користь [PERSON] з 1/2 частини до 1/4 частини від його заробітку (доходу), залишивши стягнення аліментів лише в частині на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з 01.02.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Сторонами по справі не заперечувався факт повернення [PERSON] аліментів [PERSON] починаючи з лютого 2016 року, які стягувались на її користь на утримання [PERSON] та [PERSON] батьку [PERSON], а тому заборгованості по аліментам не має. У зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, і те, що відповідач визнав зустрічний позов в частині визначення місця проживання [PERSON] з матір'ю, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: partial