Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], третя особа: ЖБК «Печерський-1» про визнання права власності на квартиру та визнання права власності на автомобілі, в якому просить суд з урахуванням уточненою позовної заяви: визнати за [PERSON],(ідентифікаційний номер [NUMBER]) право власності на ? частку квартири [ADDRESS] загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON]; право власності на ? частку квартири [ADDRESS] загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м. за набувальною давністю; визнати право власності на автомобіль марки «ВАЗ 2121», 1979 року випуску, д/н [NUMBER], кузов № [NUMBER]; визнати право власності на автомобіль марки «Опель Астра 1.6 І», 2002 року випуску, д/н [NUMBER], кузов № [NUMBER]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири[ADDRESS] загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м., автомобіля марки «ВАЗ 2121», 1979 року випуску, д/н [NUMBER], кузов № [NUMBER]; автомобіля марки «Опель Астра 1.6 І», 2002 року випуску, д/н [NUMBER], кузов № [NUMBER]. Померлий [PERSON], в травні 1988 року став членом Житлово-будівельного кооперативу «Печерський-1», внісши пайовий внесок за квартиру в розмірі 4635 крб.00 коп., на підставі чого, згідно Довідки ЖБК «Печерський-1» № 37 від 15 липня 1996 року, набув право власності на [ADDRESS]. Згідно постанови державного нотаріуса Сьомої київської державної нотаріальної контори від 02.04.2016 р. №564, відсутність правовстановлюючих документів на спірну квартиру і стало підставою у відмові позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS]. Разом з тим, вищезазначеною постановою, було відмовлено нотаріусом позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частини автомобіля марки «ВАЗ 2121», 1979 року випуску, д/н [NUMBER], кузов № [NUMBER] та ? частину автомобіля марки «Опель Астра 1.6 І», 2002 року випуску, д/н [NUMBER], кузов № [NUMBER]. Зокрема, відкрито та безперервно володіючи спірною квартирою на протязі більше десяти років, [PERSON] систематично, добросовісно та в повному обсязі здійснює оплату за користування комунальними послугами. В 2005 році провела за свій рахунок капітальний ремонт всієї квартири, систематично підтримує всю квартиру в належному технічному стані тощо. Квартира є її єдиним житловим приміщенням. Аналогічно, добросовісно, відкрито та безперервно, більше десяти років володіє автомобілями ВАЗ 2121 та Опель Астра 1.6 1, які згідно Свідоцтв про реєстрацію ТЗ оформлені на [PERSON]. Доказом такого, зокрема, є погашення позивачем кредитних забов'язань померлого чоловіка при придбані автомобіля Опель Астра 1.6 1. Автомобілі підтримує в належному технічному стані. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. В разі неявки відповідача до суду просив розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи ЖБК «Печерський-1» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них. Якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли під час спільної для них небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо), припускається, що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з цих осіб. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (435-15) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що з 26 грудня 1991 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, актовий запис № 3214.(а.с. 29). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07 лютого 2003 року, актовий запис № 141.(а.с.13). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м., автомобіля марки «ВАЗ 2121», 1979 року випуску, д/н [NUMBER], кузов № [NUMBER]; автомобіля марки «Опель Астра 1.6 І», 2002 року випуску, д/н [NUMBER], кузов № [NUMBER]. [PERSON], в травні 1988 року став членом Житлово-будівельного кооперативу «Печерський-1», ним було внесено пайовий внесок за квартиру в розмірі 4635 крб.00 коп., на підставі чого, згідно Довідки ЖБК «Печерський-1» № 37 від 15 липня 1996 року, набув право власності на [ADDRESS]. Згідно із положеннями п.5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від 18.09.1987 року, член ЖБК, який повністю ніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, і вчиняти відносно неї інші угоди, не заборонені законом. Довідкою № 60 від 25 травня 2016 р., виданою Житлово-будівельним кооперативом "Печерський - 1" встановлено, що станом на сьогодні, позивач дійсно зареєстрована і мешкає за адресою [ADDRESS].(а.с. 28). Згідно Інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 10 березня 2016 року № 8480, за даними Бюро, [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована.(а.с. 25). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно № 5931 1762 від 18.05.2016 р., у Реєстрі права власності на нерухоме майно відсутні відомості про [ADDRESS].(а.с. 26). Згідно довідок Регіонального сервісного центру в м. Києві, транспортний засіб марки «ВАЗ 2121», 1979 року випуску, д/н [NUMBER], кузов № [NUMBER] та транспортний засіб марки «Опель Астра 1.6 І», 2002 року випуску, д/н [NUMBER], кузов № [NUMBER] належить на праві власності [PERSON].(а.с. 76,77). У відповідності до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщона час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Разом з тим, як вбачається із Свідоцтва про народження від 28 грудня 1971 року, померлий [PERSON] є батьком відповідача по справі [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу із матір'ю відповідача, [PERSON], 26 грудня 1991 року уклав шлюб з позивачем, [PERSON](запис № 3214). Після чого позивач поселилася проживати разом із своїм сином [PERSON] в спірну квартиру, де були зареєстрованими в 1995 році. Відповідач [PERSON] ніколи не проживав та не був зареєстрованим в спірній квартирі. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 690, що відповідач в шестимісячний строк (ст. 549 ч.2 ЦК УРСР), а саме 24 липня 2003 р., подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини та видачу йому Свідоцтва про право на спадщину за законом, де також зазначив, що спадковим майном є саме те майно, яке зазначено в даному пазові, однак належним чином не зареєстрував право власності на спірну квартиру та автомобілі. Також судом встановлено, що відповідач фактично не цікавився квартирою та іншим майном, яке, згідно заяви, прийняв після смерті батька [PERSON] Це при тому, що позивач не чинила відповідачу перешкод в користуванні, зокрема, спірною квартирою, а саме, не встановлювала нових замків на вхідних дверях квартири, не заперечувала проти здійснення ним реєстрації постійного місця проживання в спірній квартирі, не була проти того, щоб відповідач став облаштовувати квартиру своїми особистими речами тощо. Відповідач не вселявся в спірну квартиру; не заявляв щодо поділу спадкового майна; не надавав грошових коштів для проведення ремонтних робіт в квартирі та оплати комунальних послуг; не надавав грошових коштів для погашення кредитних забов'язань померлого, зокрема, по кредитному договору на придбання автомобіля Опель Астра; не заявляв до правоохоронних та судових органів про те, що позивач якимось чином створює перешкоди у володінні та користуванні ним спірною квартирою чи автомобілями. Відповідно до ст. 554 ЦК УРСР в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Як вбачається із Акту комісії від 25 травня 2016 року, затвердженого головою правління ЖБК «Печорський 1», після смерті у 2003 році [PERSON], позивач постійно, відкрито, безперервно володіє та користується квартирою [ADDRESS], претензій до позивача ніхто не заявляв. Зокрема, відкрито та безперервно володіючи спірною квартирою на протязі більше десяти років, [PERSON] систематично, добросовісно та в повному обсязі здійснює оплату за користування комунальними послугами. В 2005 році провела за свій рахунок капітальний ремонт всієї квартири, систематично підтримує всю квартиру в належному технічному стані. Квартира є єдиним житловим приміщенням позивача. Аналогічно, позивач добросовісно, відкрито та безперервно, більше десяти років володіє автомобілями «ВАЗ 2121», 1979 року випуску, д/н [NUMBER], кузов № [NUMBER] та «Опель Астра 1.6 І», 2002 року випуску, д/н [NUMBER], кузов № [NUMBER]., які згідно Свідоцтв про реєстрацію ТЗ оформлені на [PERSON]. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК «особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом». Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери насувається за рішенням суду (частина четверта статті 344 ЦК). Згідно з пунктом 8 Прикінцевих і перехідних положень ЦК «Правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом» (а саме, з 01 січня 2001 р.) У пункті 9 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК)» Згідно ч.І, 2 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач звернулася до Сьомої київської державної нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м.; автомобіль марки «ВАЗ 2121», 1979 року випуску, д/н [NUMBER], кузов № [NUMBER] та автомобіль марки «Опель Астра 1.6 І», 2002 року випуску, д/н [NUMBER], кузов № [NUMBER], після смерті свого чоловіка [INFO] [PERSON]. Постановою Державного нотаріуса Сьомої київської державної нотаріальної контори [PERSON] від 02 квітня 2016 року про відмову у вчинені нотаріальних дій, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири [ADDRESS] загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м.; автомобіль марки «ВАЗ 2121», 1979 року випуску, д/н [NUMBER], кузов № [NUMBER] та автомобіль марки «Опель Астра 1.6 І», 2002 року випуску, д/н [NUMBER], кузов № [NUMBER], оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно померлого. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що єдиним спадкоємем після смерті [INFO] [PERSON] є його дружєина - [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.п. 4.14, 4.15, 4.18. п. 4 Глави 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На підставі вище викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: ЖБК «Печерський-1» про визнання права власності на квартиру та визнання права власності на автомобілі - підлягають задоволенню. Частиною першою статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до вимог п. 5 ст..19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підставою для державної реєстрації прав та їх обтяжень є рішення суду що набрало законної сили. Виходячи з положень статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, який засвідчує його право власності. Зважаючи на викладене, а також на те, що підстав для усунення спадкоємців від спадкування, передбачених ст. 1224 ЦК України не встановлено, суд приходить до висновку про доведену обґрунтованість позову та вбачає його таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved