Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

До суду звернувся лікар-психіатр Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], [INFO], в зв'язку із небезпекою для себе і оточуючих. В судовому засіданні лікар-психіатр заяву підтримав та пояснив суду, що хворий перебуває в такому важкому стані психічного розладу, що потребує примусового лікування в психіатричному закладі. Пацієнт, [PERSON] та його представник - адвокат Кудіна М.Г., в судовому засіданні, заперечували щодо задоволення заяви лікаря-психіатра, адже стверджують, що примусового лікування [PERSON] не потребує, а викладені в матеріалах заяви факти та обставини є надуманими і не відповідають дійсності. Представник дочки [PERSON] - адвокат Врублевський М.М., яка, в свою чергу, і була ініціатором госпіталізації батька, заяву лікаря психіатра підтримав та просив її задовольнити. Вислухавши думку учасників судового розгляду, свідків, дослідив матеріали справи і надані сторонами докази, судом встановлено наступне. 20 липня 2015 року із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до Житомирської ОПЛ №1 звернулась дочка останнього - [PERSON] (а.с.5). Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 21 липня 2015 року за № 4168 (а.с.4) [PERSON] знаходиться в стані тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для оточуючих і потребує примусової госпіталізації в умовах психіатричного стаціонару. [PERSON] звертався із заявою на ім'я головного лікаря ЖОПЛ № 1, що була зареєстрована лікарнею 23 липня 2015 року, з вимогою про його термінову виписку (а.с.28). Згідно інформації, наданої Житомирським РВ УМВС України в Житомирській області 23 липня 2015 року, в ЄДРДР за заявою [PERSON] від 13 травня 2015 року, про нанесення йому тілесних ушкоджень [PERSON], внесено відомості за ст. 125 КК України та на час надання такої інформації триває досудове розслідування (а.с.30). Згідно характеристики виданої на [PERSON], останній характеризується позитивно, здійснює догляд за недієздатним сином, виконує всі вимоги опікунської ради (а.с.31). Будучи допитаними в судовому засіданні свідки пояснили суду наступне: --свідок [PERSON]: познайомилась з [PERSON] під час його звернення за наданням юридичної консультації. Спокійна, нормальна людина, ознак психічних захворювань не проявляв. Звертався за захистом від дочки, яка його постійно б'є та знущається; --свідок [PERSON]: з [PERSON] були ділові стосунки. Звернувся за юридичною допомогою, як до адвоката, оскільки був потерпілим у кримінальному провадженні стосовно побиття його внуком, сином [PERSON] Сумнівів в адекватності не викликав. Рішенням суду, що вступило в законну силу, встановлено вину онука - [PERSON] у побитті діда; --свідок [PERSON]: являється сусідом [PERSON] Спиртними напоями [PERSON] не зловживає і п'яним його ніколи не бачив. В селі його поважають. Не конфліктний, здійснює догляд за сином інвалідом. Коли приїжджала його дочка - [PERSON], остання перебувала у нетверезому стані, постійно були сварки; --свідок [PERSON]: [PERSON] адекватна людина та хороший господар, не зважаючи на похилий вік. Конфлікти з дочкою виникають із за грошей, бо остання має намір взяти на себе опікунство та помістити [PERSON] до психіатричної лікарні; --свідок [PERSON]: [PERSON] - тесть, [PERSON] - колишня дружина. За період знайомства з [PERSON] сумнівів у адекватності він не викликав, є порядною людиною. [PERSON] є конфліктною людиною та полюбляє випивати спиртні напої. В свій час була позбавлена опікунства щодо свого брата, сина [PERSON]. Останній став його опікуном. Власного житла [PERSON] не має отож і бажає запроторити батька до психіатричної лікарні і тим самим "вбити двох зайців одним пострілом" - отримати опікунство над братом, щоб отримувати гроші та привласнити будинок належний батькові; --свідок [PERSON]: після смерті матері відносини з батьком погіршились. Батько почав зловживати спиртними напоями, виносив речі з дому, поводився неадекватно. В день госпіталізації батька доставила його в лікарню на таксі; --свідок [PERSON]: дід є конфліктною та неадекватною людиною. Виносить речі з дому, постійно п'яний. В день госпіталізації діда, присутнім при подіях не був, лише визивав таксі, щоб забрати його до лікарні, на якому і приїхав; --свідок [PERSON]: одного разу приїжджав до [PERSON] Останній тоді був у нетверезому стані, конфліктував; --свідок [PERSON]: між [PERSON] та [PERSON] існують конфліктні відносини. Зі слів [PERSON], [PERSON] зловживає спиртним та догляд за сином інвалідом не здійснює. Правовідносини за направленою заявою врегульовані наступними положеннями норм матеріального та процесуального права. Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбаченому законодавством України (ст. 3 Закону України "Про психіатричну допомогу"). Згідно речення першого ч. 1 ст. 13 Закону "Про психіатричну допомогу", особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих; неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність (ст. 14 Закону). Процесуальним законом визначено, що залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Рішення про відмову в задоволенні заяви про продовження амбулаторної психіатричної допомоги, продовження госпіталізації, а також рішення про задоволення заяви фізичної особи чи її законного представника є підставою для припинення надання зазначеної примусової психіатричної допомоги (ст. 282 ЦПК України). Проаналізував встановлені судом фактичні обставини справи та норми закону якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви виходячи з наступного. Лікар психіатр, як на підставу для госпіталізації зазначив обставини про те, що пацієнт створює небезпеку для оточуючих. На запитання головуючого лікар пояснив, що такими оточуючими людьми є дочка пацієнта [PERSON] Іншим особам даний громадянин небезпеки не створює. В судовому засіданні було достеменно встановлено, що між дочкою та батьком тривалий час існують неприязні відносини. Точніше, неприязні відносини існують у дочки до батька, в зв'язку з чим остання проявляє агресію до нього. В зв'язку із такими діями [PERSON] звертався до різних органів та посадових осіб за допомогою і захистом від дочки. Також достовірно встановлено в судовому засіданні, що [PERSON] не страждав раніше психічними захворюваннями та не перебував на обліку у лікарів як нарколога так і психіатра. Щонайменше належних та допустимих доказів про такі обставини суду надано для дослідження не було. Свідки допитані в судовому засіданні за клопотанням адвоката Кудіної М.Г. достовірно повідомили, що безпосередньо до госпіталізації [PERSON] адекватно, цілеспрямовано, обмірковано себе поводив та не проявляв будь-яких ознак наявності психічної хвороби. В житті та побуті до [PERSON] не має претензій ані як до сусіда, ані як до жителя села. Сільська рада в свою чергу характеризує останнього позитивно і не вбачає підстав для позбавлення його опікунства, адже виконує всі вимоги. Аналіз зазначених фактичних даних дає підставу суду вважати про відсутність небезпеки від [PERSON] для оточуючих його осіб взагалі та в тому числі за наявності будь-якого психічного захворювання у нього. Щонайменше наявність таких захворювань або тимчасового хворобливого стану суду доведено не було. Конфлікт із дочкою не свідчить, на переконання суду, про створення небезпеки для останньої, адже саме його дочка є ініціатором конфлікту і проблем [PERSON] Жодним чином не виправдовує зазначена і агресивна поведінка [PERSON] до батька - [PERSON] з мотивів спору за житло, адже питання розподілу спадкового майна після смерті дружини [PERSON] та [PERSON] слід вирішувати у визначеному законом порядку. За таких обставин, суд критично оцінює висновок експертів № 4168 від 21 липня 2015 року про перебування [PERSON] в стані тяжкого психічного розладу і про потребу останнього в госпіталізації, адже такі твердження повністю спростовані дослідженими судом доказами. Даний висновок лікарів суд вважає не обґрунтованим та таким, який не може бути врахований при прийнятті рішення. Мало того, слід зазначити про надання такого висновку без будь-якого аналізу дійсних обставин подій, що відбуваються у родині [PERSON], а формування висновку лікарів з усних пояснень дочки та ініціатора такої госпіталізації є неприпустимим. Не приймає суд до уваги і показання свідків допитаних за клопотанням адвоката Врублевського М.М. виходячи з наступного. Показання [PERSON], яка безпосередньо зацікавлена у примусовій госпіталізації [PERSON], дала суду показання, які нічим іншим не підтверджуються і сприймаються судом як такі, що направлені на протизаконну госпіталізацію особи, яка такої потреби не має. Свідок [PERSON], даючи показання про неадекватні дії діда - [PERSON] та не обґрунтовуючи у чому конкретно вони полягають, сприймаються судом як спосіб допомоги матері незаконним способом помістити [PERSON] в психіатричну лікарню і тим самим, помститись за винесення вироку не на його користь за зверненням діда тощо. Інші і допитані свідки за клопотанням автора госпіталізації не дали показань, які б об'єктивно характеризували пацієнта та давали б підстави робити будь-які висновки. Суд звертає увагу і на те, що при госпіталізації не було досліджено і лікарями документів, які б підтверджували особу пацієнта. Такі дії, як мінімум потягнули за собою не правильне відображення прізвища особи як [PERSON], коли в дійсності його прізвище [PERSON]. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що [PERSON] не потребує примусової госпіталізації до психіатричної лікарні в зв'язку з перебування у стані тяжкого психічного розладу та небезпекою для оточуючих його осіб, в зв'язку з голослівністю таких тверджень. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed