Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

ПрАТ "Українська\~пожежно-страхова\~компанія" звернулося до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON] збитки в порядку регресу в розмірі 47 174 грн. 92 коп., посилаючись на те, що 29.09.2016 року о 17 год. 15 хв. в м. Одеса по вул. 25-ї Чапаївської Дивізії, мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля "Honda", д/н "ВН1313ВР" під керуванням [PERSON], та автомобіля "Peugeot" д/н "АА0621ОТ", під керуванням [PERSON] Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу "Peugeot" д/н "АА0621ОТ" було завдано механічних ушкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку, який був сплачений позивачем. Оскільки, відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо повідомлення страховика (ПрАТ «УПСК») про настання вищезазначеної ДТП, позивач звернувся листом від 01.08.2017 року до [PERSON] з регресною\~вимогою,\~однак відповідач\~зазначену вимогу\~залишив без\~відповіді та\~задоволення,а тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. У судовому засіданні 14 грудня 2018 року представник позивача просив суд позов задовольнити в повному обсязі з урахуванням усіх пояснень та доказів. Відповідач та його представник будучи належним чином повідомлені в судове засідання не зявилися, представник відповідача надав до суду заяву з проханням відкласти розгляд справи, зазначивши, що за сімейними обставинами не може зявитися до суду. Однак, оскільки дата узгоджувалась своєчасно зі сторонами, відповідачем наданий відзив, справа призначена до судового засідання, а також враховуючи, що [PERSON] будучи повідомленими належним чином, не зявився до суду без поважної причини, суд вважає за можливим розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 28 вересня 2016 року між Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/0519715 (надалі - поліс). У відповідності до умов вказаного полісу страхування позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки "Honda", д/н "ВН1313ВР", сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 29.09.2016 року о 17 год. 15 хв. в м. Одеса по вул. 25-ї Чапаївської Дивізії, мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля "Honda", д/н "ВН1313ВР" під керуванням [PERSON], та автомобіля "Peugeot" д/н "АА0621ОТ", під керуванням [PERSON] Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу "Peugeot" д/н "АА0621ОТ" було завдано механічних ушкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. 23.01.2017 року ПрАТ «АСК «Інго Україна», здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі згідно договору добровільного страхування (КАСКО) №47-07, за заявою власника пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля "Peugeot" д/н "АА0621ОТ". 10.05.2017 ПрАТ «АСК «Інго Україна» - звернувся до ПрАТ «УПСК» - позивача з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АК/0519715. На підставі страхового акту № ОЦ/123/450/17/9507 від 29.05.2017 року позивачем було виплачено ПрАТ «АСК «Інго Україна» страхове відшкодування в розмірі: 47 174 грн. 92 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 605 від 31.05.2017 року. Оскільки відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо повідомлення страховика (ПрАТ «УПСК») про настання спірної ДТП, позивач звернувся листом від 01.08.2017 року до відповідача з регресною вимогою, однак відповідач зазначену вимогу залишив без відповіді та задоволення. Відповідно п. "ґ" п.п. 38.1.1. п. 38.1. ст.\~38\~Закону України\~"Про\~обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. В свою чергу ст.\~33\~ЗУ "Про\~обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів" передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Отже, з урахуванням зазначеного, чинним законодавством України на власників транспортних засобів (водіїв) покладено обов'язок повідомляти страховика про ДТП, які відбулися за участю застрахованого автомобіля. Разом з тим за наявності підтверджених документально поважних причин відсутності такого повідомлення підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає. Як вбачається з матеріалів справи, з моменту дорожньо-транспортної пригоди до цього часу відповідачем не було письмово повідомлено страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, доказів протилежного відповідачем та його представником до матеріалів справи не долучено. Також судом встановлено, що у даному випадку позивача не було повідомлено про страховий випадок жодним з учасників ДТП і про факт настання дорожньо-транспортної пригоди позивач довідався від ПрАТ «АСК «Інго Україна» (страховика потерпілої особи) з отриманоїзаяви про виплату страхового відшкодування. Крім того, будь-яких доказів поважності причин неповідомлення письмово протягом трьох діб про ДТП відповідачем також не надано. З вищенаведеного вбачається те, що в розумінні ст. ст. 11, 993, 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у відповідача виникло зобов'язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування за Полісом №АК/0519715. Посилання відповідача, на висновки Верховного Суду України в постанові №6-284цс15 від 16 вересня 2015 року безпідставне, оскільки як зазначено в цій постанові, винна особа не повідомила про ДТП з поважних причин. Однак, як вже зазначалося будь-яких поважних причин для нездійснення такого повідомлення відповідачем не вказано. Також, суд зазначає, що виходячи з правого аналізу статей 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника забезпеченого транспортного засобу, якщо він не повідомив про настання ДТІІ. Отже, право страховика подати регресний позов до страхувальника регламентовано положеннями\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(в редакції, чинній на момент скоєння спірного ДТП) і пов'язується саме із встановленим фактом неповідомлення страхувальником про настання ДТП у встановлені таким Законом строки. Правовий висновок з даного питання був викладений в постанові Верховного Суду України від 12.02.2014 року у справі №6-1цс14, яка прийнята на спільному засіданні судових палат у цивільних та господарських справах, відповідно до якої неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року №3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника/водія забезпеченого транспортного засобу у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Таким чином, Верховний Суд України у вищевказаній постанові наголосив, що вимоги Закону №1961-IV зобов'язують страхувальника/водія забезпеченого транспортного засобу повідомляти страховика про ДТП в порядку та в строки відповідно до п. 33.1 ст. 33 Закону, невиконання вказаної вимоги закону надає право страховику після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив ДТІІ, в порядку ст. 38 Закону. Також з висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 19.11.2018 року по справі №621/2403/16-ц, та висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 16.09.2015року у справі №6-284цс15, постанові від 22.06.2016року у справі №6-1253цс16, постанові від 31.05.2017 року по справі №6-1613цс16 (№753/16740/15-ц) слідує, що ухвалюючи рішення про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, суди повинні з'ясовувати чи було повідомлено страховика про ДТП, а в разі відсутності такого повідомлення - встановити з яких причин, чи можна вважати такі причини поважними та чи є документальне підтвердження цих причин. Тобто за будь-яких обставин, крім поважності причин пропуску такого строку, страховик може подати позов про відшкодування шкоди в порядку регресу до страхувальника чи водія забезпеченого транспортного засобу. Крім того, судом не приймаються до уваги доводи представника відповідача про те, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється та зафіксований правоохоронними органами, відповідач, як особа винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, а сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, оскільки такі факти не свідчать про виконання відповідачем вимог вказаного\~Закону\~та не є повідомленням із дотриманням умов та строків, встановлених\~Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При таких обставинах суд вважає, позовні вимоги ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ч.2 ст.141\~ЦПК України судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог,\~інші судові\~витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~у разі\~задоволення позову\~покладаються на відповідача. По справі в якості судових витрат позивачем заявлено оплату судового збору в розмірі 1\~600 грн., відповідачем в свою чергу заявлено витрати на професійну правничу допомогу розмірі 5\~128 грн. 00 коп., оскільки позов задоволено в повному обсязі, судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved