Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Миргородське комунальне житлово-експлуатаційного управління (далі Миргородське КЖЕУ) звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення плати за утримання будинку та прибудинкової території. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності від 04.02.2003 року, де зареєстровані, разом з ними зареєстроване місце проживання і [PERSON]. Миргородське КЖЕУ - комунальне підприємство, засновником його є Миргородська міська рада і являється балансоутримувачем будинку [ADDRESS], де розміщена квартира відповідачів, в зв'язку з цим виконує функції по утриманню вказаного будинку та прибудинкової території, оскільки об'єднання співвласників квартир багатоквартирного будинку не створено. Відповідно до вимог ЗУ "Про місцеве самоврядування" та ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", Миргородською міською радою встановлені тарифи на житлово-комунальні послуги. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] як співвласники квартири [ADDRESS], не уклали договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, і не виконують належним чином зобов'язання по оплаті за отримані послуги, які надає позивач, так як не вносять плату на утримання будинку та прибудинкової території, і тому станом на 1 грудня 2014 року мають заборгованість в сумі 8171 гривню 33 копійки . Оскільки [PERSON], [PERSON], [PERSON] являючись співвласниками квартири, не уклали договір на утримання будинку та прибудинкової території і не проводили покладені на них обов'язки відповідно до ст.ст.20, 21 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, по оплаті житлово-комунальних послух, які надавав позивач, тому останній змушений звернутися з позовом про стягнення вказаної суми боргу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, стягнувши солідарно з відповідачів, які є власниками квартири, суму боргу в розмірі 8171 грн.33 коп. та документально підтверджені судові витрати, в зв'язку з не виконанням відповідачами зобов'язання по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території. При цьому вказував, що факт надання послуг позивачем підтверджується свідченнями свідків, які були допитані судом, та наданими позивачем суду доказами про проведення робіт по обслуговуванню будинку та прибудинкової території за адресою [ADDRESS], де знаходиться квартира №8, яка належить відповідачам. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали, суду пояснили, що вони проживають в квартирі [ADDRESS],на протязі 26 років. Оскільки позивач не надавав послуг по обслуговуванню будинку та прибудинкової території, в 2003 році вони припинили здійснювати будь-яку оплату відповідно до умов договору, який був укладений з Миргородським КЖЕУ раніше. В зв'язку з невиконанням позивачем своїх обов'язків по утриманню будинку та прибудинкової території жильці будинку були змушені за власний рахунок провести заміну труб системи водопостачання та каналізаційної системи. Оскільки вони з часу вселення в будинок, на протязі 15 років, проводили оплату за послуги, які відповідач фактично не надавав, тому вважають, що вони не зобов'язані проводити будь-яку оплату, так як всі послуги не надаються, а деякі житлово-комунальні послуги які надавалися позивачем були не належної якості. Факт не виконання своїх обов'язків позивачем підтвердили в судовому засіданні свідки, які є мешканцями будинку. Зважаючи на надання позивачем послуг не належної якості, виходячи з умов договору який був укладений з позивачем в 2003 році, вони не проводили оплату за утримання будинку та прибудинкової території з липня 2003 року, але позивач звернувся про стягнення боргу лише зараз, тому подали заяву про застосування строку позовної давності і в зв'язку з цим просили відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, за місцем реєстрації відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України (а.с.19,25,36,66,67). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що вони є жильцями будинку [ADDRESS], і їм достовірно відомо, що Миргородське КЖЕУ не надає належно послуг по обслуговуванню будинку та прибудинкової території. Послуги які частково надавалися : ремонт димоходів, ремонт даху, ремонт частини під'їздів, робота двірника були неналежної якості. Заміну каналізаційних труб та водопроводу в підвалі будинку мешканці будинку проводили за власний рахунок. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності від 04.02.2003 року відповідно до обставин викладених в позовній заяві, які підтверджені відповідачами в судовому засіданні. Згідно пояснень відповідачів, які підтверджені розрахунковою книжкою оглянутою судом, і вказані твердження не спростовані позивачем, з 01 липня 2003 року до 01 грудня 2014 року заборгованість по оплаті на утримання будинку та прибудинкової території становить 8171 грн. 33 копійки (а.с 59,14-15). Статтями 20,21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", визначені обов'язки споживача та виконавця житлово -комунальних послуг. Зокрема обов'язком споживача є укладення договору та надання житлово-комунальних послуг, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки встановлені договором, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно з законодавством та умовами договору. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків передбачено серед іншого обов'язок власника квартири оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Оскільки судом встановлено, що відповідачі в супереч вищевказаних вимог ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" та Правил користування приміщеннями житлових будинків не виконували покладений на них обов'язок по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території, які позивач зобов'язаний надавати та надає фактично, що не заперечувалося в судовому засіданні відповідачами, тому вимоги позивача про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості по оплаті утримання будинку та прибудинкової території ґрунтуються на законі. Частиною першою статті 623 ЦК України, передбачено - боржник який порушив зобов'язання,має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно статті 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, у разі неподільності предмета зобов'язання. Та як предметом зобов'язання є оплата за утримання будинку та прибудинкової території, вартість якої визначається у вигляді тарифу, за один квадратний метр загальної площі квартири, що є спільною сумісною власністю відповідачів, тому заборгованість підлягає солідарному стягненню з відповідачів по справі. Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність три роки. Відповідно до ч. 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частина 3 ст. 267 ЦК України визначає, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з пропуском строку позовної давності, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] заявили(а.с.79) про застосування позовної давності, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в межах строку позовної давності за період з 26 січня 2012 року до 01 грудня 2015 року,в межах заявлених позовних вимог, в зв'язку зі звернення позивача до суду 26 січня 2015 року (а.с.3) з вимогою стягнення заборгованості до 01 грудня 2014 року в сумі 3444 грн. 80 коп. Суд вважає безпідставними твердження відповідачів про відсутність обов'язку відповідачів проводити оплату за утримання будинку та прибудинкової території, в зв'язку з відсутністю укладеного нового договору, оскільки такий обов'язок покладено на власників квартири законом. Також суд не може взяти до уваги твердження відповідачів про не надання позивачем вказаних послуг, оскільки в супереч вимог ст. 60 ЦПК України, ці заперечення належними та допустимими доказами не підтверджені і спростовуються доказами наданим позивачем на підтвердження позовних вимог (а.с.10, 38-45) та свідченнями свідків, які допитані судом. Крім того на думку суду є безпідставними посилання відповідачів на відсутність обов'язку у останніх проводити оплату за комунальні послуги, оскільки послуги які надавалися частково були не належної якості, зважаючи що це не є предметом спору, не входить в коло обставин, які підлягають доказуванню при вирішенні даного спору та враховуючи положення ст. 322 ЦК України, де передбачено обов'язок власника утримувати майно, що йому належить. Виходячи з принципу диспозитивності, докази надані відповідачами про незадовільний технічний стан будинку не можуть бути підставою звільнення власників квартири від проведення оплати та можуть бути використані при захисті останніми, як споживачів послуг, які надає позивач, про що судом роз'яснено стороні. Суд вважає безпідставними твердження відповідача [PERSON] про відсутність обов'язку відповідачів проводити оплату за утримання будинку та прибудинкової території, в зв'язку з наданням позивачем послуг неналежної якості згідно умов договору, який був укладений в 2003 році [PERSON], як власником цієї квартири, оскільки в супереч вимог ст.60 ЦПК України, ці заперечення ніякими доказами не підтверджені, як і пояснення позивача про подану ним заяву з цього приводу позивачу. Так як судом встановлено, що строк позовної давності про стягнення заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території за період з липня 2003 року до 25 січня 2012 року в сумі 4726 грн. 53 копійки, на момент звернення позивача з позовом до суду сплинув, тому в задоволенні позовних вимог про стягнення зазначеної суми необхідно відмовити в зв'язку зі спливом позовної давності. Відповідно до ст.88 ЦПК України в зв'язку з частковим задоволенням підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 105 грн. 14 коп. (243х42,16:100), які необхідно стягнути в рівних частинах з відповідачів.

Outcome: partial