Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до територіальної громади міста Коростеня в особі Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності на нежитлове приміщення. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на підставі дозвільних документів: рішення виконавчого комітету Коростенської міської ради № 508 від 19 жовтня 2016 року; рішення десятої сесії VII скликання Коростенської міської ради Житомирської області №463 від 24 листопада 2016 року; договору про встановлення особистого строкового сервітуту №210 від 29 листопада 2016 року, укладеного між Коростенською міською радою Житомирської області та [PERSON] ; акту приймання-передачі земельної ділянки від 29 листопада 2016 року, на земельній ділянці по [ADDRESS] нею побудовано нежитлове приміщення загальною площею 79,4 кв м, що підтверджується технічним паспортом на нежитлове приміщення, яке видане приватним підприємством "Північний кут". З метою державної реєстрації зазначеного об`єкта нерухомого майна, позивач просить в судовому порядку визнати за нею, [PERSON] , право власності на нежитлове приміщення загальною площею 79,4 кв м, що розташоване по [ADDRESS] . У підготовче судове засідання учасники справи не з`явилися, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Позивач [PERSON] просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала, про що подала до суду заяву. Відповідач виконавчий комітет Коростенської міської ради Житомирської області, в поданій до суду заяві просив справу розглядати за його відсутності, позов визнав. Суд, відповідно до ст.ст.200, 223, 247 Цивільного процесуального кодексу України розглядає справу у підготовчому засіданні за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.3,4 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно зі ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1 Першого протоколу про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Положення ст.392 Цивільного кодексу України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради № 508 від 19 жовтня 2016 року "Про затвердження комплексної схеми розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по [ADDRESS] " затверджено комплексну схему розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності [PERSON] на розміщення групи торгівельних павільйонів по [ADDRESS] (а.с.6). Рішенням десятої\~сесії VII\~скликання Коростенської\~міської ради\~Житомирської області\~№463\~від 24\~листопада 2016\~року "Про\~встановлення права\~особистого строкового\~сервітуту на\~розміщення тимчасових\~споруд"\~передано в\~сервітутне землекористування\~строком на\~ 2\~(два)\~роки 11\~(одинадцять)\~місяців [PERSON] \~земельну ділянку\~площею 0,0090\~га цільового\~призначення \~для будівництва\~та обслуговування\~будівель торгівлі (розміщення\~торговельних павільйонів)\~по [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до умов договору про встановлення особистого строкового сервітуту №210 від 29 листопада 2016 року, укладеного між Коростенською міською радою Житомирської області та [PERSON] сервітут встановлено щодо земельної ділянки площею 0,0090 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення торговельних павільйонів) по [ADDRESS] строком до 29 жовтня 2019 року (а.с.8-9). Згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки від 29 листопада 2016 року Коростенська міська рада Житомирської області на підставі рішення десятої сесії Коростенської міської ради № 463 від 24 листопада 2016 року встановила, а [PERSON] прийняла особистий строковий сервітут щодо земельної ділянки 0,0090 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення торговельних павільйонів) по [ADDRESS] (а.с.10). 26 грудня 2016 року відділом архітектури, містобудування та земельних ресурсів виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області [PERSON] видано паспорт прив`язки розміщення групи торгівельних павільйонів по [ADDRESS] (а.с.11). Як вбачається з технічного паспорту на нежитлове приміщення, яке видане приватним підприємством "Північний кут" (інвентаризаційна справа № 0395) загальна площа нежитлового приміщення по [ADDRESS] становить 79,4 кв м та складається з приміщення площею 38,0 кв. м., приміщення площею 39,6 кв м та санвузла площею 1,8 кв. м (а.с.12-13). Як зазначає позивач у позовній заяві, вона є власником нежитлового приміщення, розташованого по [ADDRESS] , яке побудоване нею на підставі ряду вказаний дозвільних документів. Проте [PERSON] в позасудовому порядку позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію вказаного об`єкту нерухомого майна з метою визначення його правового статусу. Згідно із ст.181 ч.1 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Враховуючи норми чинного законодавства і, зокрема, положень статей 182, 331, 334 Цивільного кодексу України, основною умовою для визначення статусу нерухомого майна є державна реєстрація прав на нього. Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем [PERSON] права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 79,4 кв м, що розташоване по [ADDRESS] , а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved