Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

11 травня 2016 року фізична особо-підприємець [PERSON] звернулась до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору поставки. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 01 січня 2012 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON]та фізичною собою-підприємцем [PERSON] укладено договір поставки №750П/03/Р, згідно до умов якого, фізична особо-підприємець [PERSON], як постачальник зобов'язувався передати Покупцю, тобто відповідачу, у власність, а Покупець прийняти та оплатити товар на умовах, встановлених договором. Відповідно до умов зазначеного договору товаром є продукція, яка вказана в узгодженій Сторонами Специфікації, яка є невід'ємною частиною даного Договору. Поставка товару постачальником (позивачем) здійснюється окремими партіями у відповідності до заказу Покупця(відповідача). Загальну ціну по даному Договору відповідач зобов'язався сплатити не пізніше 35 календарних днів з дати отримання товару. Позивач поставляв товар (11.06.2014 р., 14.06.2014 р., 17.06.2014 р., 18.06.2014 р., 19.06.2014 р., 21.06.2014 р., 21.06.2014 р., 24.06.2014 р., 25.06.2014р., 26.02.2014р., 28.06.2014р., 01.07.2014р., 02.07.2014р., 03.07.2014р., 05.07.2014р., 08.07.2014 р., 09.07.2014р., 10.07.2014р., 12.07.2014 р., 15.07.2014р., 17.07.2014р., ) на загальну суму 55 223,69 (п'ятдесят п'ять тисяч двісті двадцять три ) гривні 69 копійок. Відповідач станом на 01.04.2016 року не сплатив за поставлений товар, і тому позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 55 223,69 (п'ятдесят п'ять тисяч двісті двадцять три ) гривні 69 копійок., крім того просить стягнути: -3% річних у розмірі 2 706,01 грн. - інфляційні витрати у розмірі 34 221,29 грн. - неустойка в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення у розмірі 7 373,04 грн. Всього заборгованість становить 99 588( дев'яносто девять тисяч п'ятсот вісімдесят вісім) гривень 03 копійок. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик в газеті «Урядовий кур'єр», а також шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному Веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області ( на 10.06.2016 р., на 16.06.2016 р., на 25.07.2016 р., на 10.08.2016 року ). Причини неявки суду не повідомив Суд, вивчивши письмові пояснення позивач, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця [PERSON] підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. У судовому засіданні встановлено, що 01 січня 2012 року між позивачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] та відповідачем фізичною собою-підприємцем [PERSON] укладено договір поставки №750П/03/Р, згідно до умов якого, фізична особо-підприємець [PERSON], як постачальник зобов'язалася передати Покупцю, тобто відповідачу у власність, а Покупець (позивач) прийняти та оплатити товар на умовах, встановлених договором, що погоджуються сторонами договору в накладних, які є невід'ємною частиною договору (а.с. 14-17). Позивачем було поставлено товар згідно з наступними накладними на загальну суму 55 223,69 (п'ятдесят п'ять тисяч двісті двадцять три ) гривні 69 копійок.,: -№ЧВ-58381 від 11.06.2014 року на суму 5014,84 грн (часткова сплата по накладній складає - 4859,89), до сплати підлягає 154,95грн.;- №ЧВ-60359 від 14.06.2014 року на суму 2219,79 грн.;-№ЧВ-60367від 14.06.2014 року на суму 1529,18 грн.;-№ЧВ-60386 від 14.06.2014 року на суму 5365,99грн.;-№ЧВ-60996 від 17.06.2014 року на суму 2178,86грн.;-№ЧВ- 61006 від 17.06.2014 року на суму 32,56 грн.;-№ЧВ-61471від 18.06.2014 року на суму 2845,85 грн.;-№ЧВ-61754від 19.06.2014 року на суму 1639,09грн.;-№ЧВ-62704 від 21.06.2014 року на суму 384,58 грн.;-№ЧВ- 62710від 21.06.2014 року на суму 263,50 грн.;-№ЧВ-62741від 21.06.2014 року на суму 3530,69 грн.;-№ЧВ-63158 від 24.06.2014 року на суму 1114,69грн.;-№ЧВ-63165 від 24.06.2014 року на суму 152,62 грн.;-№ЧВ-63166від 24.06.2014 року на суму 1159,13 грн.;-№ЧВ-63711 від 25.06.2014 року на суму 2059,89грн.;-№ЧВ-63872 від 26.06.2014 року на суму 1535,65 грн.;-№ЧВ-63874 від 26.06.2014 року на суму 201,01 грн.;-№ЧВ-63875 від 26.06.2014 року на суму 970,59грн.;-№ЧВ-64740 від 28.06.2014 року на суму 1113,78 грн.;-№ЧВ-64750від 28.06.2014 року на суму 804,11 грн.;-№ЧВ-64898 від 28.06.2014 року на суму 1453,68грн.;-№ЧВ-65217 від 01.07.2014 року на суму 1447,12 грн.;-№ЧВ-65220 від 01.07.2014 року на суму 165,23 грн.;-№ЧВ-65222 від 01.07.2014 року на суму 911,28 грн.;-№ЧВ-65850 від 02.07.2014 року на суму 1969,62 грн.;-№ЧВ-66125 від 03.07.2014 року на суму 1078,29 грн.;-№ЧВ-66131 від 03.07.2014 року на суму 685,69 грн.;-№ЧВ-66982 від 05.07.2014 року на суму 986,39 грн.;-№ЧВ-66989 від 05.07.2014 року на суму 144,84 грн.;-№ЧВ-66991 від 05.07.2014 року на суму 532,20 грн.;-№ЧВ-67259 від 05.07.2014 року на суму 3177,63 грн.;-№ЧВ-67606 від 08.07.2014 року на суму 1340,58 грн.;-№ЧВ-67610 від 08.07.2014 року на суму 255,95 грн.;-№ЧВ-67917від 09.07.2014 року на суму 735,19 грн.;-№ЧВ-68245від 10.07.2014 року на суму 1396,64 грн.;-№ЧВ-68248 від 10.07.2014 року на суму 104,67 грн.;-№ЧВ-68250 від 10.07.2014 року на суму 906,63 грн.;-№ЧВ-68439від 10.07.2014 року на суму 441,62 грн.;-№ЧВ-68946від 12.07.2014 року на суму 1806,27 грн.;-№ЧВ-68953від 12.07.2014 року на суму 267,71 грн.;-№ЧВ-68958 від 12.07.2014 року на суму 887,82 грн.;-№ЧВ-69139від 12.07.2014 року на суму 1704,53 грн.;-№ЧВ-69290від 15.07.2014 року на суму 2174,09 грн.;-№ЧВ-69292від 15.07.2014 року на суму 415,08 грн.;-№ЧВ-69612від 17.07.2014 року на суму 317,01 грн.;-№ЧВ-69613 від 17.07.2014 року на суму 661,42 грн. . Відповідач умови договору поставки № 750/П/03/Р від 01.12.2012 року не виконав, а саме не сплатив кошти за поставлений товар, у зв'язку з чим сума боргу становить 99 588( дев'яносто девять тисяч п'ятсот вісімдесят вісім) гривень 03 копійок, яка складається з: 55 223,69 грн. - борг за поставлений товар ; 3 % річних у розмірі - 2 706,01 грн.; інфляційні витрати - 34 221,29 грн.; неустойка в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення у розмірі - 7 373,04 грн. Відповідно до п. 3.5 вказаного договору поставки, Покупець зобов'язаний сплачувати товар ні пізніше 35 календарних днів з дати отримання товара Покупцем. (а.с.14). Як вбачається із Витягу з ЄДР ЮО та ФОП, [PERSON] 28.04.1999 року був за реєстровий як ФОП (а.с.21) За даними ЄДР ЮО та ФОП, 13.10.2014 року [PERSON] припинив свою діяльність як ФОП, номер запису 23820060008009497(а.с.21) Відповідно до ст. 712. ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або,законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зі змісту договору поставки від 01.01.2012 року вбачається, що умови укладеного договору відповідають нормам чинного законодавства, підписані сторонами. Перед укладенням договору, [PERSON] були відомі всі умови вказаного договору поставки, про що свідчить його особистий підпис у договорі. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року " Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", оскільки у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ЦК провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року N 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. Після припинення провадження у господарській справі з підстави, наведеної вище, спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Аналогічну позицію щодо відповідальності фізичної особи-підприємця після припинення підприємницької діяльності зазначено в п. 6 розділу «Спори щодо забезпечення виконання зобов'язань» листа Верховного Суду України від 01 лютого 2014 року «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013 р.», з огляду на положення статей 51, 52, 598 - 609 ЦК України, статей 47 - 49 Закону України від 14 травня 1992 р. N 2343-ХІІ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи - підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Виходячи з аналізу чинного законодавства, судової практики, та встановлених у судовому засіданні відповідних обставин, враховуючи, що [PERSON] свою діяльність як фізична особо- підприємець припинив, а зобов'язання по сплаті за поставлений товар не виконані, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки в сумі 92 150,99 ( дев'яносто дві тисячі сто п'ятдесят )гривень 99 копійок, в яку входить: 55 223,69 грн. - борг за поставлений товар ; 3 % річних у розмірі - 2 706,01 грн.; інфляційні витрати - 34 221,29 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачем не спростований. В частині стягнення з відповідача неустойки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення у розмірі 7 373,04 грн., суд дійшов наступного. Відповідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Отже, зобов'язання за своїм значенням поділяються на: основні зобов'язання які можуть існувати самостійно, та додаткові (акцесорні) зобов'язання які забезпечують належне виконання основних зобов'язань і виникають та існують виключно за умови існування основного зобов'язання. Відповідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Отже, основним зобов'язанням покупця [PERSON] за договором поставки є покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, зокрема, громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Отже, антитерористична операція на території Луганської області була запроваджена з 14.04.2014 року. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористичная операція, в якому міститься місто Луганськ Луганської області. Як вбачається зі справи, відповідач [PERSON] зареєстрований у м.Луганськ, а тому він є суб'єктом Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якого, відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов'язань. Крім того, комерційним банкам Національним Банком України у листі за № 18-112/62138 від 27.10.2014 року були надані роз'яснення, згідно з якими банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу. За таких обставин, суд вважає, що в частині стягнення неустойки у сумі 7 373,04 гривень необхідно відмовити в їх стягненні, оскільки Законом України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» встановлена заборона їх нарахування з 14.04.2014 року. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, що складаються із судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог. Відповідно оригіналу платіжного доручення №20 від 04.05.2016 року позивачем при подачі позову позивачем була сплачена сума судового збору у розмірі 1493,82 грн (а.с.69). Оскільки позовні вимоги задоволені на 92,5% , з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1381,78 грн (1493,82*92,4%=1381,78 грн). На підставі наведеного,

Outcome: partial