Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

21 червня 2016 року до суду звернулася лікар-психіатр комунального закладу "Кіровоградська обласна психіатрична лікарня" Гонська Т.І. із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1978 року народження, яка мешкає за адресою: [ADDRESS], для надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заява мотивована тим, що 09 червня 2016 року лікарем-психіатром диспансерного відділення КЗ «КОПЛ» [PERSON] була оглянута громадянка [PERSON]. Зроблено висновок про необхідність її госпіталізації до психіатричного закладу, так як обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, у зв"язку з встановленням в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку громадянки [PERSON], які надійшли від опікуна хворої [PERSON]. 10 червня 2016 року о 21 год. 10 хв. [PERSON] було госпіталізовано в КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» , оглянуто лікарем-психіатром [PERSON] та підтверджено висновок про необхідність її госпіталізації. Комісія лікарів-психіатрів КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» у складі: головного лікаря [PERSON], завідувача відділенням № 10 Гонської Т.І., завідувача відділенням № 2 [PERSON] підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно ЗУ «Про психіатричну допомогу» та прийшла до висновку, що обстеження і лікування громадянки [PERSON], 1978 року народження, можливе тільки в умовах стаціонару, згоду на яку неможливо мати, особа є недієздатною. В судовому засіданні заявник заяву про необхідність примусової госпіталізації підтримала та просила її задовольнити. Прокурор заяву також підтримала , просила суд ухвалити рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. [PERSON] в судовому засіданні щодо своєї госпіталізації в примусовому порядку заперечувала, вказувала, що вона не є хворою. Опікун [PERSON], яка є сестрою недієздатної, просила заяву задовольнити та госпіталізувати [PERSON] до психіатричного закладу через погіршення її стану здоров"я. Свідок [PERSON], який був судом допитаний за клопотанням недієздатної [PERSON], та який є її батьком в судовому засіданні пояснив , що дійсно донька стоїть на обліку в КОПЛ, періодично проходить курс лікування, останній раз в 2015 році, на даний період медичних препаратів не приймає. Бажає, щоб саме його призначили опікуном над недієздатною, так як сестра яка є опікуном не виконує свої обов»язки, та конфліктує із недієздатною. Заслухавши пояснення представника комунального закладу "Кіровоградська обласна психіатрична лікарня", особу, щодо якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, опікуна особи, щодо якої розглядається питання, пов"язане з наданням психіатричної допомоги, думку прокурора, який погодився із вимогами заявника щодо госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступного. Відповідно до частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Статтею 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.2009 року роз"яснено, що у необхідних випадках суд зазначає про урахування: рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення Конституції та законів України, які підлягають застосуванню в даній справі та при вирішенні питання про відповідність Основному Закону України нормативно-правових актів, перелічених у пункті 1 частини першої статті 150 Конституції України, якими сторони доводять свої вимоги чи заперечення; постанов Пленуму Верховного Суду України, прийнятих відповідно до статті 125 Конституції України і статті 55 Закону України від 7 лютого 2002 року N 3018-III "Про судоустрій України", з питання застосування норм процесуального та матеріального права, які підлягають застосуванню в даній справі. Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 січня 2008 року, яке набрало законної сили 21.01.2008 року, визнано [PERSON], [INFO], недієздатною. Встановлено над [PERSON] опіку. Призначено [PERSON], 1981 року народження, опікуном недієздатної [PERSON] (а.с.8). [PERSON] є інвалідом ІІ групи з психічного захворювання . 09 червня 2016 року опікун недієздатної [PERSON] звернулась до головного лікаря Комунального закладу "Кіровоградської обласної психіатричної лікарні" [PERSON] із заявою щодо госпіталізації в примусовому порядку її сестри [PERSON], в зв"язку з погіршенням психічного стану. Вказала, що [PERSON] відмовляється від лікування, кричить, б"ється, має суїцидальні думки, намагається втекти з дому, поводиться неадекватно. Добровільно відвідати лікаря-психіатра відмовляється. Неодноразово знаходилась на лікуванні в КОПЛ, в квітні відвідувала денний стаціонар (а.с.7). Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 зазначеної статті, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Згідно висновку комісії лікарів від 13.06.2016 року , [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад : параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу. Підставою для госпіталізації в примусовому порядку є наявність у хворої реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих ( а.с. 5-6). Зазначене беззаперечно знайшло своє підтвердження і в суді. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] визнана у встановленому порядку недієздатною та згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 13.06.2016 року страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу, а відтак, суд вважає, що [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. Тому,

Outcome: approved