Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 27848.40 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 17.10.2007 року позивач та відповідач уклали кредитний договір №CSA0АN07005724, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 60716 грн., на термін до 17.10.2012 року. Кредитні кошти [PERSON] отримала, а свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконує, а тому за нею утворилася заборгованість у розмірі 90550.63 грн., яка складається з наступного; 14981,52 грн. - заборгованість за кредитом; 15582.80 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2681,64 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 57304,67 - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 250 грн. - штраф; 1314,21 грн. - процентна складова штрафу. Оскільки позичальник добровільно не повертає отримані кошти, тому ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду та рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 13.12.2011 року із відповідача було стягнуто 64266,44 грн.. Таким чином решта суми заборгованості відповідача перед позивачем становить 27848.40 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, однак в позовній заяві зазначила про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач до суду відзив на позов не направила та із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не звернулася, хоча копія позовної заяви та доданих до неї документів направлялася на її адресу у порядку встановленому чинним законодавством. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд, враховуючи заяву представника позивача та на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, розглядає справу за відсутності сторін, по матеріалах справи - заочно. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи сторони 17.10.2007 року уклали кредитний договір №CSA0АN07005724 відповідно до умов якого позивач надав кредитні кошти відповідачу, а остання зобов'язувалася повернути їх у визначені даним договором строки та сумі, що визначено розділом 1 даного договору. Відповідно до умов договору, який проаналізований судом в судовому засіданні, у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Суд бере до уваги, що відповідач свої кредитні зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує, що встановлено судовим рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 13.12.2011 року, яке, відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, суд бере до уваги при вирішенні вказаної справи. Нормами статей 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Із матеріалів справи судом встановлено, що у порушення умов договору та закону відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, суму коштів не повернула та ухиляється від її сплати. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно із ст. 1048 ЦК України, проценти за користування кредитом нараховуються та мають бути сплачені позичальником за весь строк користування кредитом, включаючи день погашення. Умовами договору передбачено, що плата за користування коштами здійснюється за час користування кредитом. Відповідно до п. 17 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 №5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Оскільки позивачем заявлені вимоги саме в сумі 27848,40 грн., які складаються із заборгованості по відсоткам за користування кредитом та доводяться наданими в матеріалах справи доказами та розрахунками банку, які сумнівів у собі не викликають, саме вказана сума підлягає до стягнення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленого в постанові від 23.09.2015 року по справі №6-1206цс15 виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про те, що суду надано достатньо доказів укладення вказаного вище кредитного договору, наявності заборгованості по ньому та не належного виконання його умов відповідачем, а з урахуванням того, що заборгованість за кредитним договором у добровільному прядку не сплачена, то вона підлягає стягненню у судовому порядку на користь позивача, а отже, позов підлягає задоволенню. Крім того, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитними коштами, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином, відповідно до вимог ст., ст. 526, 599 ЦК України. Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплата якого стверджуються платіжним дорученням від 14.11.2017 року. На підставі зазначеного та

Outcome: approved