Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Адвокат Жайворонко І.В. в інтересах позивачки [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, мотивуючи свої вимоги тим, що у період часу з 10.09.2005 року по 30.05.2017 року позивачка перебувала у офіційному шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.05.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. Заочним рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.04.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] . З моменту розлучення і по сьогоднішній день, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та у матеріальному забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, участі у житті дочки не приймає. Дитина проживає разом з матір`ю, яка самостійно несе усі витрати по утриманню дочки. Звернення позивачки до відповідача з проханням прийняти участь в утримання спільної дочки [PERSON] залишилося без задоволення. 07.07.2018 року позивачка вступила в офіційний шлюб з [PERSON] , який після укладення шлюбу з позивачкою опікується її дочкою, приймає участь у її вихованні та несе всі витрати на утримання та розвиток дитини. Позивачка зазначає, що її теперішній чоловік тимчасово проживає в Республіці Чехії, має вид на тимчасове проживання, а також офіційно там працює та має намір в подальшому залишитися проживати і працювати в Республіці Чехії, а також здійснює всі заходи щодо переїзду [PERSON] та їхніх дітей до нього на постійне місце проживання. Наразі в Республіці Чехія діє соціальна програма «Воз`єднання родини», що дає позивачці можливість разом з дітьми виїхати до Республіки Чехії. Мати має намір забезпечити повноцінне закордонне, висококваліфіковане навчання дочці в Чеській Республіці, тому неодноразово зверталася в усній формі до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дочки за кордон, але відповідач категорично відмовляє у цьому. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечували (а.п.61). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив суду не надав. Представник третьої особи - служба у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області у судове засідання не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи без її участі (а.п.52). За таких обставин, за наявної згоди позивача, суд приходить до висновку про можливість проведення заочного розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав. Сторони по справі мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.п.8). Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16.05.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.п.12). З копії довідки №581 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.п.10). 07.07.2018 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.п.11). Теперішній чоловік позивачки [PERSON] офіційно працевлаштований в товаристві «Bothe-Schnitzius CZ. Spol.s.r.o.», що знаходиться в Республіці Чехія (а.п.15-26). Згідно з ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене вище, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітніх дітей за кордон, а лише встановлено певний порядок їх виїзду за кордон за згодою батьків або з дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивачки виникли складнощі в отриманні добровільної згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд дитини за межі України для тимчасового перебування у Республіці Чехія, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на виїзд неповнолітній [PERSON] , [INFO] , за кордон без згоди батька. На підставі наведеного та ст. 313 ЦК України, ст. 4 п. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", ст.150, 154 СК України, та

Outcome: approved