Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

В жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі ПАТ КБ «Приват Банк») звернувся до Врадіївського районного суду з позовом про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості у розмірі 343 584,38 грн. Позивач зазначив, що 06.10.2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № NKPWAN0056890,відповідно до умов якого ПАТ КБ «Приват Банк» надав [PERSON] кредит у розмірі 70 114,63 грн., а відповідач в свою чергу зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Однак, відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено у розрахунку заборгованості за кредитним договором № NKPWAN0056890 від 06.10.2008 року. Внаслідок невиконання відповідачем зазначених договірних зобов»язань у неї станом на 31.08.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 343 584,38 грн., яка складається з наступних показників: 72 986,98 грн. - заборгованість за кредитом; 3 505,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 960,28 грн. - заборгованстість по комісії за користування кредитом; 248 532,22 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 16 342,26 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на зазначені обставини ПАТ КБ «Приват Банк» просив суд стягнути з відповідача заборгованість по кредиту та судові витрати. Представник позивача в судові засідання не з'являвся, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судових засідань. Крім того, ухвалою від 08.12.2015 року в порядку п. 4 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, представника позивача було викликано в судові засідання для дачі особистих пояснень щодо визначення суми заборгованості та обґрунтованості позовних вимог, де суд вважав за необхідне відкласти розгляд справи та викликати в судове засідання представника позивача для дачі пояснень щодо заявленого позову та обставин, на які вказує відповідач - щодо відібрання позивачем у нього 18.06.2009 року в рахунок погашення заборгованості по кредитно - застваному договору № NKPWAN0056890 від 06.10.2008 року,заставного майна, а саме: автомобіля марки «GeeIy», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER]. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що кредитно - застваний договір № NKPWAN0056890 від 06.10.2008 року, укладений між нею та ПАТ КБ «Приват банк» припинив свою дію в зв'язку з виконанням нею рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 11.12.2009 року, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитно - застваним договором № NKPWAN0056890 було звернено стягнення на предмет застави: автомобіль марки «GeeIy», державний номер [NUMBER]. Також відповідачем було зазначено, що позивачем не надано до суду довідку про реалізацію ПАТ КБ «Приват банк» переданого нею банку заставного автомобіля та за якою ціною було реалізовано даний автомобіль, а тому надані банком розрахунки щодо наявності у неї заборгованості за кредитно - застваним договором без врахування вартості реалізованого автомобіля та перерахування цих коштів на рахунок погашення заборгованості за кредитно - заставним договором, є невірними. Аналізуючи докази надані сторонами та їх пояснення суд визнав доведеними такі факти: -06.10.2008 року між ПАТ КБ «Приват банк» та [PERSON] було укладено письмовий кредитно - заставний договір № NKPWAN0056890, відповідно до умов якого п. 17.1 [PERSON] отримала кредит у розмірі 70 114,63 грн., на придбання автомобіля у розмірі 64 500 грн., а також 3 552.50 грн. для оплати перших страхових платежів за договором стархування за перший рік дії кредиту; 34.00 грн., в рахунок оплати реєстрації предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна; 1 935.00 грн. в рахунок оплати винагороди за надання фінансового іструменту; 93.13 грн. в рахунок оплати обов'язкового страхування ццивільно - правової відповідальності, що сплачується в момент видачі кредиту. Відповідно до п. 17.14, п.17.15 умов даного договору, дата видачі кредиту: не пізніше 06.10.2008 року, дата погашення: 05.10.2015 року. Вказаним договором п. 4.1, п. 17.1.6, передбачено сплату за користування кредитом відсотків у розмірі 20,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди відповідно до п. 17.1.8 дговору за проведення додаткового моніторингу, яка сплачується відповідно до п. 16.9, винагороди за резервування ресурсів в розмірі 5,76 % річних від суми зарезервованих ресурсів. На підставі п. 17.1.10, п.17.8 договору позичальник щомісячно в період сплати з «10» по «15» число кожного місяця сплачує кредитору грошові кошти у сумі 1 826.97 грн., для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом. Згідно п. 4.1 Договору позичальник зобов'язався погасити кредит в порядку, сумах і строки, передбачені п. 17.1.6, п. 17.1.8. цього Договору. Повне погашення кредиту повинно бути проведено 05.10.2015 року. Забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за даним Договором виступає відповідно до п. 8.1, п. 17.9 договору, предмет застави - автомобільмарки «GeeIy», 2008 року випуску, тип ТЗ: Легковий автомобіль, кузов [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Предмет застави належить позичальнику на праві власності, що підтверджується свідоцтвом реєстрації транспортного засобу [NUMBER] від 04.10.2008 року. Предмет застави знаходиться за адресою [ADDRESS]. Разом з тим, у відповідності до п. 12.2.2, п. 13.1, п. 13.4 умов договору, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник повинен усунути подію дефициту негайно, або передати предмет застави у володіння банку за актом приймання - передачі. Після настання подію дефициту та спливу строку, встановлених у п. 12.2.5 договору для добровільного погашення забезпечених вимог, предмет застави може бути використаний для задоволення з його вартості всіх забезпечених вимог у їх максимальному розмірі, що визначається на дату фактичного задоволення таких вимог. Пунктом п. 13.2 умов договору передбачено, що звернення стягнення на предмет застави за вибором банка здійснюється з дотриманням встановленого чинним законодавством порядку будь - яким із способів: шляхом передачі предмету застави у власність банку для задоволення і погашення забезпечених вимог; шляхом продажу предмету застави банком третій особі із врахуванням законодавства України; звернення стягнення на підставі виконавчого надпису нотаріуса; шляхом будь - якої іншої процедури дозволеної законодавством України. Відповідно до п. 2, п. 13.7 умов договору будь - які суми, виручені в результаті звернення стягнення на предмет застави, які залишаються не використаними після повного погашення всіх забезпечених вимог, без зволікань повертаються банком позичальнику, якщо інше не передбачене чинним законодавством України; - Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 04.10.2008 року [PERSON] є власником легкового автомобіля марки «GeeIy», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER]. (зазначене свідоцтво); -Згідно акту прийому автомобіля у застоводавця від 18.06.2009 року кредитним інспектором ПАТ КБ «Приват банк» [PERSON] у [PERSON] внаслідок допущення останньою утворення боргу та в рахунок забезпечення виконання по кредитному договору був вилучений предмет застави: автомобільмарки «GeeIy», 2008 року випуску, тип ТЗ: Легковий автомобіль, кузов [NUMBER], державний номер [NUMBER]. (зазначений акт від 06.10.2008 року); -Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 11.12.2009 року по справі № 2- 323/2009 за позов ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором, вилучення та передачу в заклад предмету застави, позов було задоволено. Відповідно до даного рішення в рахунок погашення заборгованості за кредитно - заставним договором № NKPWAN0056890 від 06.10.2008 року у розмірі 77 703,28 грн., було вирішено передати в заклад ПАТ КБ «Приват Банк» шляхом вилучення у [PERSON] належного їй на праві власності автомобіля марки «GeeIy», 2008 року випуску, тип ТЗ: Легковий автомобіль, кузов [NUMBER], державний номер [NUMBER] для погашення заборгованості за зазначеним договором. Також даним рішенням вирішено питання про судові витрати. -Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.06.2010 року начальника ДВС Врадіївського РУЮ [PERSON], було відкрито виконавче провадження по виконавчому листу № 2 - 323 від 18.12.2009 року, виданого Врадіївським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» судового збору у розмірі 734,57 грн. Іншою постановою про відкриття виконавчого провадження від 11.06.2010 року начальника ДВС Врадіївського РУЮ [PERSON], було відкрито виконавче провадження по виконавчому листу № 2 - 323 від 18.12.2009 року, виданого Врадіївським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» судових витрат у розмірі 120 грн. Відповідно до довідки виданої ВДВС Врадіївського РУЮ в Миколаївській області від 18.01.2016 року за № 118/3, на виконанні ВДВС Врадіївського РУЮ знаходилися наступні виконавчі листи на користь ПАТ КБ «Приват Банк» до боржника [PERSON], а саме: виконавчий лист № 2-323, виданий Врадіївським районним судом від 18.12.2009 року про стягнення судових витрат у розмірі 120 грн. (виконавче провадження № 23630607 від 11.06.2010 року). Виконавчий лист № 2-323, виданий Врадіївським районним судом від 18.12.2009 року про стягнення судового збору у розмірі 734,57 грн. (виконавче провадження № 23630563 від 11.06.2010 року). Інших виконавчих листів Врадіївського районного суду на користь ПАТ КБ «Приват Банк» до боржника [PERSON] про вилучення у [PERSON] та примусову реалізацію заставного майна, автомобіля марки «GeeIy», державний номер [NUMBER], на адресу ВДВС Врадіївського РУЮ не надходило, на виконанні таких проваджень не було. Дані факти що стосується виконавчого провадження по виконавчому листі № 2 - 323 Врадіївського районного суду від 18.12.2009 року, в суді дав показання свідок [PERSON] (головний державний виконавець ВДВС Врадіївського РУЮ), який підтвердив достовірність даних, які відповідають обставинам викладеним у вищезазначених документах виконавчого провадження за виконавчим листом суду № 2 - 323. -Виконавче провадження по виконавчому листу № 2 -323 від 18.12.2009 року в частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» витрат на інформаційно - технічне забезпечення у розмірі 120 грн., було закрито в зв'язку з його виконанням. (Постанова про закінчення виконавчого провадження від 29.04.2011 року ВДВС Врадіївського РУЮ Миколаївської області, ВП № 23630607); - В звязку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань, відповідно до умов кредитно - заставного договору № NKPWAN0056890 від 06.10.2008 року у відповідача [PERSON] станом на 31.08.2015 року утворилася заборгованість по сплаті простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 343 584,38 грн., яка складається з наступних показників: 72 986,98 грн. - заборгованість за кредитом; 3 505,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 960,28 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 248 532,22 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 16 342,26 грн. - штраф (процентна складова). Довідка - розрахунок заборгованості станом на 31.08.2015 року за кредитно заставним договором № NKPWAN0056890 від 06.10.2008 року. Суд вважає, що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором. Як зазначає позивач, у своїй позовній заяві, ним виконанні всі умови кредитного договору, проте в зв'язку з не виконанням відповідачем взятих не себе зобов'язань у останньої виникла заборгованість за договором у розмірі 343 584,38 грн. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами та згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 3. ч. 1. ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За вимогами до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Кредитний договір укладається у письмовій формі та до відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046 -1053 ЦК України. Водночас, судом встановлено, що рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 18.12.2009 року яке набрало законної сили у справі № 2-323/2009 за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором, вилучення та передачу в заклад предмету застави,позов ПАТ КБ "Приват Банк" було задоволено. Вказаним рішенням в рахунок погашення заборгованості за кредитно - заставним договором № NKPWAN0056890 від 06.10.2008 року у розмірі 77 703,28 грн.,звернено стягнення на предмет застави: автомобіль марки «GeeIy», 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий автомобіль, кузов [NUMBER], державний номер [NUMBER], що належить на праві приватної власності [PERSON] (56301 с.м.т. Врадіївка Миколаївської області, вул. Перемоги, 34) шляхом вилучення та передачі зазначеного автомобіля ПАТ КБ «Приват Банк» з правом його продажу ПАТ КБ «ПриватБанк». При цьому, до ухвалення судом вищезазначеного рішення 18.06.2009 року кредитним інспектором ПАТ КБ «Приват банк» [PERSON] внаслідок допущення останньою утворення боргу та в рахунок забезпечення виконання по кредитно - заставному договору № NKPWAN0056890 від 06.10.2008 року, відповідно до розділу 7, розділу 13 зазначеного договору у [PERSON] за її згодою був вилучений предмет застави: автомобіль марки «GeeIy», 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий автомобіль, кузов [NUMBER], державний номер [NUMBER]. 18.12.2009 року Врадіївським районним судом був виданий виконавчий лист № 2-232 по результатам ухваленого рішення за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором, вилучення та передачу в заклад предмету застави. 11.06.2010 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Врадіївського районного управління юстиції [PERSON] за виконавчим листом № 2 -232 на виконання рішення Врадіївського районного суду у справі № 2-323/2009 було відкрито виконавче провадження № 23630607 про стягнення витрат на інформаційно - технічне забезпечення у розмірі 120 грн., а також виконавче провадження № 23630563 про стягнення судового збору у розмірі 734,57 грн. Інших виконавчих листів Врадіївського районного суду на користь ПАТ КБ «Приват Банк» до боржника [PERSON] про вилучення у [PERSON] та примусову реалізацію заставного майна, автомобіля марки «GeeIy», державний номер [NUMBER], на адресу ВДВС Врадіївського РУЮ не надходило, на виконанні таких проваджень не було. Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Статтею 572 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 1 Закону України "Про заставу", визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч. 1 ст. 574 ЦК України, застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Статтею 19 Закону України "Про заставу" передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Аналогічна позиція міститься в ст. 589 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про заставу" та ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ч. 1 ст. 598 та ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно пункту 15.1 кредитно - заставного договору № NKPWAN0056890 від 06.10.2008 року, даний договір діє до повного виконання сторонами зобов'язань по цьому договору. Як встановлено судом позивач скористався своїм правом звернення стягнення на предмет застави, передбаченим положеннями ст. ст. 589, 590 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України "Про заставу", в зв'язку з чим Врадіївським районним судом Миколаївської області від 18.12.2009 року у справі № 2-323/2009 винесено відповідне рішення. При цьому, ще до ухвалення судом зазначеного рішення, 18.06.2009 року ПАТ КБ «Приват банк» у [PERSON] внаслідок допущення останньою утворення боргу та в рахунок забезпечення виконання по кредитно - заставному договору № NKPWAN0056890 від 06.10.2008 року був вилучений предмет застави: автомобільмарки «GeeIy», 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий автомобіль, кузов [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Таким чином при даних обставинах, ПАТ КБ «Приват банк» на підставі вищезазначеного рішення суду та наявності знаходження в його розпорядженні заставного майна, автомобілямарки «GeeIy», державний номер [NUMBER] був наділений відповідними повноваженнями та мав реальну можливість для реалізації заставного майна для погашення заборгованості по кредитно - заставному договору № NKPWAN0056890 від 06.10.2008 року. Відповідно до виконавчого провадження по виконавчому листу № 2 - 323 від 18.12.2009 року, виданого Врадіївським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» судового збору у розмірі 734. 57 грн., витрат на інформаційно- технічне забезпечення у розмірі 120 грн., рішення суду було виконано в частині стягнення витрат на інформаційно- технічне забезпечення у розмірі 120 грн. В судовому засіданні відповідачем [PERSON] було зазначено, що їй не відомо про те, чи був реалізований ПАТ КБ «Приват Банк» предмет застави по кредитно - заставному договору № NKPWAN0056890 від 06.10.2008 року, автомобільмарки «GeeIy», державний номер [NUMBER], який нею був переданий представнику банку для реалізації та погашення заборгованості по кредитно - заставному договору. Також такі дані щодо реалізації ПАТ КБ «Приват Банк» предмета застави, зазначеного автомобіля відсутні і в матеріалах даної цивільної справи. Хоча, сам факт наявності рішення суду про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення існуючої на той час заборгованості та його подальше виконання не може в повній мірі свідчити про повне виконання сторонами зобов'язань по кредитному договору та наявності підстав для припинення зобов'язання його виконанням, однак суд зазначає наступне. Позивач, в порушення приписів ч. 3 ст. 131 ЦПК України, не повідомив суд про всі відомі йому рішення судів, що стосуються предмету спору, зокрема про рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 18.12.2009 року по справі № 2-323/2009 та враховуючи те, що ПАТ КБ «Приват Банк» був позивачем у справі № 2-323/2009, то відповідно він не міг не знати про існування такого рішення. Крім цього, позивачем також не було повідомлено суд про вилучення 18.06.2009 року ПАТ КБ «Приват Банк» у [PERSON], яка сама добровільно видала предмет застави за кредитно- заставним договором № NKPWAN0056890 від 06.10.2008 року- автомобіль марки «GeeIy», д/н [NUMBER] для подальшої реалізації банком даного автомобіля та погашення заборгованості по зазначеному кредитно - заставному договору (акт прийому автомобіля у застоводавця від 06.10.2008 року). До позовної заяви позивачем також не було додано додатку до кредитно - заставного договору №NKPWAN0056890 від 06.10.2008 року, який передбачений п.17.16 зазначеного договору і є його невід'ємлемою частиною, зокрема: Додаток № 1 «Графік погашення кредиту (№NKPWAN0056890 від 06.10.2008 року)». Недолучення позивачем до своєї позовної заяви вищезазначених документів, що стосуються предмету спору, а також не повідомлення суд про їх наявність та існування з врахуванням зазначеного, суд в цьому вбачає зловживання з боку позивача у виконанні обов'язків покладених на нього ЦПК України. Матеріали справи не містять жодних даних стосовно подальшої реалізації заставного майна позивачем, а відтак суд не може встановити, в якій частині була погашення заборгованість відповідача перед позивачем за рахунок реалізації заставного майна. Досліджуючи розрахунок заборгованості, який міститься в даній справі, суд вважає його неповним та необґрунтованим через неможливість вказаним письмовим доказом підтвердити суму заборгованості нараховану позивачем за даним позовом після ухвалення судового рішення від 18.12.2009 року у справі № 2-323/2009,оскільки з розрахунку не вбачається, щоб позивач якимось чином враховував вказане рішення. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі викладеного в сукупності та враховуючи те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами законність та обґрунтованість своїх вимог, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість вимог позивача в цілому, а відтак позов не підлягає задоволенню. На підставі вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати в сумі 5 153,77 грн., сплачені позивачем при подачі позову до суду, залишаються за ним.

Outcome: dismissed