Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

В січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду і просив стягнути з відповідачів моральну шкоду та одноразову страхову виплату у відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що протягом тривалого часу він працював на підприємствах вугільної промисловості на підземних роботах. Після медичного обстеження та проведеного лікування, згідно висновку МСЕК від 02 серпня 2001 року [PERSON] було встановлено за сукупністю 60 % втрати працездатності, з них первинно - 25% - туговухість, 10% - вібраційна хвороба -первинно та 25 % за трудовим каліцтвом, що мало місце з 14 січня 1994 року. Внаслідок вказаних обставин порушено його звичайний устрій життя, він відчуває дискомфорт, не покидає відчуття власної неповноцінності, що привело до моральних страждань, вимагає додаткових зусиль для організації життя. Через ушкодження здоров'я на виробництві йому заподіяна моральна шкода, що привело до моральних страждань, які він переніс. Із-за порушених нормальних життєвих зв'язків, він зазнав негативних наслідків, які потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тому просив стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Єнакієве в рахунок відшкодування моральної шкоди одноразову страхову виплату в сумі 20000 гривень та з ДП "Орджонікідзевугілля" в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений позов . Представник Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Єнакієве позов не визнав, посилаючись на те, що для призначення виплати моральної шкоди потрібен спеціальний висновок МСЕК про заподіяння такої шкоди, якого позивач не має. Ніяких доказів, підтверджуючих заподіяння моральної шкоди, які б можна було дослідити у судовому засіданні, позивач не надав. Представник ДП "Орджонікідзевугілля" позов заперечувала, посилаючись при цьому на те, що позивачем було пропущено встановлений законодавством тримісячний строк звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Позивач протягом тривалого часу працював на ДП «Орджонікідзевугілля», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6-9). Відповідно до копії довідки МСЕК від 02 серпня 2001 року, долученої до матеріалів справи (а.с.17), [PERSON] було встановлено за сукупністю 60% втрати працездатності, з них первинно - 25% - туговухість, 10% - вібраційна хвороба -первинно та 25 % за трудовим каліцтвом, що мало місце з 14 січня 1994 року. Згідно з підпунктом "е"п.1 частини 1 ст.21 та частини 3 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які причинили втрату працездатності» у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у встановленому законодавством порядку зобов'язаний виплатити потерпілому грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди. Зазначені норми не містять будь-яких інших додаткових умов щодо відшкодування моральної шкоди. Згідно до ст.2 ЦПК України "Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно зі ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі , крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Також відповідно до ч.ч.1,2 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності . Норми Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" передбачали відшкодування моральної шкоди застрахованим особам як страхову виплату, тому покладення на відділення Фонду обов'язків по сплаті такої страхової виплати не є цивільною відповідальністю зазначеного органу. Норми Закону №1105-Х є спеціальними і стосуються прав застрахованих осіб, якими є працівники, оскільки Законом передбачено, що укладаючи угоду про обов'язкове соціальне страхування від нещасного випадку страховик /Фонд/ тим самим бере на себе зобов'язання надати застрахованим особам всі передбачені ст..21 Закону соціальні послуги та виплати. До страхових виплат належить, зокрема, грошова сума, яка виплачується застрахованому за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Відповідно до вимог Закону моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, які він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, що спричиняє порушення особистих немайнових прав потерпілого-право на життя, на охорону здоров'я тощо. Законом України "Про державний бюджет України на 2006 рік від 20 грудня 2005 року № 3235-1У зупинено на 2006 рік дію абзацу 4 ст.1 відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей, підпункту "е"пункту 1 частини 1 ст.21,ч.3ст.28 та ч.3 ст.34 Закону, а також згідно п.22 ст.71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік"від 19 грудня 2006 року № 489-У, який набрав чинності з 1 січня 2007 року, з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено на 2007 рік дію абзацу 4 ст.1 в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку, підпункту "е"п.1 частини 1 ст.21, ч.3 ст.34. Таким чином обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві за результатами, які встановлені висновком МСЕК від 02 серпня 2001 року, яким йому встановлена втрата професійної працездатності 35 % за професійним захворюванням лежить на відділені виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Єнакієве . Обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди за результатами, встановленими висновком МСЕК від 02 серпня 2001 року, яким позивачеві первинно встановлено - 25 % втрати працездатності за професійним захворюванням лежить на ДП "Орджонікідзевігулля", оскільки відповідно до пункту 1 , абзацу третього пункту 5 , пункту 9 , абзацу третього пункту 10 , пункту 11 розділу 1 Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян , що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду , яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV . Проте Конституційний Суд України в своєму рішенні № 20-рп/2008 від 8 жовтня 2008 року вказав на те, саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237 -1 Кодексу Законів про працю України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України . Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд вважає необхідним врахувати ступінь втрати професійної працездатності 35% і 25% відсотків конкретні обставини і виходячи з принципу розумності та виваженості, вважає стягнути з відповідачів моральну шкоду відповідно у сумі 10500 гривень та 2550 гривень відповідно. Розглядаючи питання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, суд, що оскільки позивач є юридично необізнаним, значний час провів в лікувальних закладах цей строк підлягає поновленню. На підставі наведеного та

Outcome: approved