Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

21 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним вище позовом, у якому, посилаючись на ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1200 ЦК України, просила стягнути з [PERSON] на її користь 997 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також щомісячно на її утримання 338 грн. 95 коп. до досягнення малолітнім [PERSON] 14-річного віку і по 338 грн. 95 коп. щомісячно на утримання неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до досягнення кожним із них 18-річного віку, а у випадку продовження дітьми навчання - до досягнення 23 років. Зазначала, що 4 грудня 2012 року на автодорозі сполученням "Славутич-Любеч" поблизу с. Губичі Ріпкинського району Чернігівської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], унаслідок чого загинув її чоловік [PERSON]. У зв'язку зі смертю [PERSON], вона перенесла моральні страждання, здійснила витрати на поховання чоловіка, а на її утриманні залишилося четверо неповнолітніх дітей, батьком яких був загиблий. Приймаючи до уваги, що причиною дорожньо-транспортної пригоди було порушення [PERSON] п. п. 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України й останній у добровільному порядку не відшкодував завданих їй збитків, просила позов задовольнити. Крім того, просила стягнути з ПАТ «HACK «Оранта» на свою користь 100 тис. грн. за відшкодування шкоди, спричиненої смертю [PERSON], 36 860 грн. - за відшкодування шкоди, пов'язаної з витратами на поховання [PERSON], та 2 500 грн. - на відшкодування моральної шкоди, оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника автомобіля, була застрахована у ПАТ «HACK «Оранта». Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Чергігівської області від 11 травня 2016 року, позов задоволено частково та стягнуто: - з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь [PERSON] 100 000 грн. на відшкодування шкоди, завданої смертю [PERSON]; - з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь [PERSON] 13 608 грн. на відшкодування витрат на поховання [PERSON]; - з ПАТ «НАСК «Оранта» у дохід держави судовий збір у розмірі 1 135 грн. 80 коп.; - з [PERSON] на користь [PERSON] 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди; - з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання 338 грн. 95 коп., щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], 14-річногс віку; - з [PERSON] на користь [PERSON] 338 грн. 95 коп., щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], 18 років, а у разі її навчання - до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років; - з [PERSON] на користь [PERSON] 338 грн. 95 коп., щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], 18 років, а у разі її навчання - до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років; - з [PERSON] на користь [PERSON] 338 грн. 95 коп., щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], 18 років, а у разі її навчання - до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років; - з [PERSON] на користь [PERSON] 338 грн. 95 коп., щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], 18 років, а у разі його навчання - до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років; - з [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 609 грн. 00 коп., а в іншій частині позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року: - рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 13 липня 2016 року у частині позовних вимог [PERSON] до ПАТ НАСК «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої смертю, скасовано, з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції; - у решті рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 13 липня 2016 року залишено без змін. Під час нового розгляду справи в суді першої інстанції, представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, заявлені [PERSON] в частині вимог про стягнення 100 000 грн за відшкодування шкоди, спричиненої смертю [PERSON] та про стягнення з ПАТ НАСК "ОРАНТА" 36 860 грн за відшкодування шкоди, пов'язаної з витратами на поховання [PERSON]. Щодо вимог про стягнення з ПАТ "НАСК "ОРАНТА" 2 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, [PERSON] поклався на розсуд суду. При цьому, додатково клопотав про визнання поважною причину пропуску строку давності та подовжити для [PERSON] строк для захисту її права на отримання страхової компенсації, виходячи з того, що: - страховиком не виконувалось зобов'язання про виплату страхового відшкодування саме з причин досудового розслідування кримінального провадження, яке завершилось після відмови в задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження; - позовна давність на вимогу про відшкодування шкоди завданою смертю не поширюється; - [PERSON], будучи впевненою, що подача [PERSON] заяви про виплату страхового відшкодування від 9 грудня 2012 р. на її користь є достатньою підставою для виплати їй страхового відшкодування, не подавала до ПАТ НАСК "ОРАНТА" будь-яких заяв від свого імені про виплату страхового відшкодування та чекала виплати їй страхового відшкодування після завершення досудового розслідування кримінального провадження. Позивачка [PERSON] в судові засідання не з'являлась, в матеріалах справи є від неї заява про розгляд справи у її відсутність та в присутності [PERSON]. Виходячи з того, що рішення в даній справі в частині вимог до [PERSON] набрало законної сили, неявка останнього в дані засідання не перешкоджає судовому розгляду вимог до ПАТ НАСК "ОРАНТА". Представник ПАТ НАСК "ОРАНТА" [PERSON] в поданих до суду клопотаннях просив розглядати справу у їх відсутність. Надав заперечення проти позову, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог до них, врахувавши висновки касаційного суду в даній справі. Посилаючись на ст.ст. 35, 36, п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вказав на те, що в матеріалах справи відсутні докази звернення [PERSON] до них з заявою про виплату страхового відшкодування, а саме грошових коштів завданих смертю [PERSON], матеріальних витрат на поховання, а також моральної шкоди. При цьому, як вказав представник ПАТ НАСК "ОРАНТА" [PERSON], заява [PERSON] про виплату страхового відшкодування від 7 грудня 2012 р. є такою, що подана особою, яка не передбачена ст. 35 вказаного Закону. Додатково, зосередився в запереченнях на те, що при відсутності безпосереднього звернення [PERSON] до них, вони не приймали рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування, а відтак жодних прав та інтересів [PERSON] не порушувала та не могла цього зробити, що свідчить про передчасність заявлених до них вимог. Крім того, вказав, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 04 грудня 2012 року, а з позовом до суду [PERSON] звернулася 21 грудня 2015 року, тобто вже після спливу строку, передбаченого підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також зосередився в запереченні проти позову на те, що стягнута судом першої інстанції сума перевищує страхову суму (ліміт), передбачену п. 9.3 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд, з урахуванням ч. 4 ст. 338 ЦПК України, приходить до такого висновку. Судом встановлено, що: - 04 грудня 2012 року у проміжок часу між 22 год. 00 та 23 год. 35 хв. на автодорозі "Славутич-Любеч", між населеними пунктами с. Губичі та с. Редьківка, неподалік с. Губичі Ріпкинського району Чернігівської області [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], здійснив наїзд на [PERSON], внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці дорожньо-транспортної пригоди; - згідно з висновком судово-медичної експертизи від 05 січня 2012 року смерть [PERSON] настала внаслідок масивної крововтрати, яка виникла через множинні переломи ребер. Виявлені у потерпілого тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких, таких, що потягли за собою смерть; - 05 грудня 2012 року по факту дорожньо-транспортної пригоди Ріпкинським РВ УМВС в Чернігівській області було відкрито кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України; - кримінальне провадження органом досудового розслідуванні неодноразово закривалось на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а транспортний засіб було повернуто власнику [PERSON] 14 січня 2013 року без проведення всього комплексу необхідних досліджень та слідчих дій із залученням автомобіля; - ухвалами Ріпкинського районного суду Чернігівської області і постановою прокуратури Ріпкинського району Чернігівської області від 21 березня 2013 року, 25 грудня 2013 року, 13 лютого 2014 року та 14 вересня 2015 року постанови слідчого про закриття кримінального провадження скасовувались через грубі порушення ним вимог КПК України; - остання постанова про закриття кримінального провадження винесена 08 грудня 2015 року й [PERSON] не оскаржувалась; - на момент даної дорожньо-транспортної пригоди, яка є страховим випадком, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була забезпечена полісом обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів від 12 січня 2012 року № АВ/2213496, страхувальником згідно з полісом є [PERSON], страховиком - ПАТ «HACK «Оранта», забезпеченим транспортним засобом за договором є автомобіль [NUMBER], ліміт відповідальності за шкоду, завдану життю та здоров'ю потерпілого, становить 100 000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 50 тис. грн.; - на час смерті [PERSON], останній перебував в зареєстрованому шлюбі [PERSON], від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. За змістом ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України № 85/96-ВР «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій сторонці (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату в строк, встановлений договором. Згідно із частиною першою статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Порядок здійснення страхового відшкодування на території України врегульовано розділом 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чинного на час дорожньо-транспортної пригоди та дії договору, зокрема статтями 22-38-1. Спеціальний Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент дорожньо-транспортної пригоди та дії договору обов'язкового страхування) передбачав чіткі дії потерпілого для отримання відповідних сум страхового відшкодування. Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик). Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та вподальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Даючи правову оцінку діям [PERSON], суд приходить до такого висновку. Згідно з п. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Відповідно до пп «б» п. 35.2 ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до заяви додається, зокрема документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником. Як вбачається з матеріалів справи, 07.12.2012 року відповідач [PERSON], через свого представника - адвоката [PERSON], звертався до НАСК «Оранта» з заявою про страхове відшкодування, що підтверджується копією заяви та рекомендованим поштовим повідомленням про отримання 11.12.2012 року відповідних документів. В указаній заяві вказано прізвище потерпілого [PERSON]. В заяві чітко не зазначено зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди. В заяві відсутня інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих. За повідомленням НАСК «Оранта» № 09-02-12/3026 від 17.03.2016 року, у відповідача-юридичної особи відсутня інформація про наявні письмові звернення щодо виплати страхового відшкодування за страховою подією від 04.12.2012 року. Суд погоджується з позицією ПАТ "НАСК "ОРАНТА", шо в буквальному розумінні п. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", [PERSON] не є належною особою, тобто потерпілим чи іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, та не погоджується з позицією [PERSON] щодо того, що [PERSON] є належною особою для подачі заяви. Пунктом 36.1. статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: dismissed