Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

15.03.2016 [PERSON] звернувся до суду з позовом до КП «Редакція газети «Каховська Зоря», третя особа ТОВ «Каховське САТП-2107» про захист честі, гідності та ділової репутації, мотивуючи тим, що 18.02.2016 в газеті «Каховська Зоря» №7 надрукована та розповсюджена стаття « Голова Каховської РДА [PERSON] незаконно отримав майже мільйон гривень», яка побудована у формі обвинувачень. Так, автор статті [PERSON] у вказаній статті зазначив: « 11.02.2016 я скористався послугами приватної автостоянки, що знаходиться по вул..Ентузіастів, 5 у м.Каховка. Ця автостоянка належить голові Каховської РДА [PERSON]. Мною було сплачено за користування послугами автостоянки 15,00грн.. На підтвердження моєї оплати мені видано квитанцію № 38029 та одноразову перепустку на 62 місце, а всього на стоянці налічується більше ста місць для паркування. Коли я заїхав на стоянку, майже всі вони були зайняті. З реквізитів, які зазначені на квитанції, на мій превеликий подив, мені стало відомо, що послуги надаються «ПП Салтиков» ОКПО [NUMBER]». Змістом зазначеної статті автор довів до відома усіх читачів негативну та недостовірну інформацію, в якій стверджував, що позивач займається підприємницькою діяльністю без необхідних документів та отримує дохід в сумі близько 810\~000грн. від незаконної діяльності на території автостоянки по вул..Ентузіастів 5 в м.Каховці Херсонської області, недекларує отриманнні доходи та ухиляється від сплати податків. Позивач зазначає, що вищенаведена інформація є недостовірною, оскільки з 05.07.2014 він припинив свою підприємницьку діяльність, об»єкт господарювання по вищевказаній адресі передав у безоплатне користування ТОВ «Каховське САТП-2107», які не внесли своїх реквізитів до програмного забезпечення, тому про наявність його прізвища на квитанціях про оплату послуг автостоянки не знав. Стверджує, що поширена інформація ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію у зв`язку з чим підлягає спростуванню у спосіб найбільш близький до способу її поширення, шляхом публікації офіційного вибачення перед ним щодо поширення недостовірної інформації. З урахуванням уточнень просив визнати недостовірними відомості, опубліковані у спірній статті, зобов»язати відповідача спростувати відомості, поширені ним 18 лютого 2016 року у статті «Голова Каховської РДА [PERSON] отримав майже мільйон гривень», яка була опублікована в газеті «Каховська Зоря» №7, розмістивши текст спростування недостовірної інформації, додатково наданий ним, на третій сторінці газети «Каховська Зоря» пропорційно до площі розповсюдженої статті ( 20,5см. на 17 см.) тим же самим шрифтом, не пізніше 7 днів з дня набрання рішенням законної сили, та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. Згодом позивач уточнив позовні вимоги, зазначивши, що після припинення ним підприємницької діяльності квитанції про оплату послуг не видаються, тим самим заперечуючи видачу [PERSON] квитанції № 38029. Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 01.06.2016 до участі у справі залучено в якості третьої особи [PERSON]. В ході розгляду справи 06.10.2016, за клопотанням представника позивача замінено первісного відповідача на належного відповідача [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи позовної заяви, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, пояснив, що автостоянка по вул. Ентузіастів, 5 в м.Каховці належить позивачу, однак він передав її у безоплатне користування ТОВ «САТП-2107», яке і здійснює там підприємницьку діяльність, не заперечував факт залишення автомобіля відповідачем на спірній автостоянці, однак заперечував видачу зазначеної квитанції останньому, тому поширена відповідачем інформація не відповідає дійсності і підлягає спростуванню. Походження квитанції № 38029 пояснити не міг, припускає, що це фальсифікація. Уточнив які саме вислови у спірній статті порушують честь і гідність позивача. Просив позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що він 8-10 років тому очолював раду підприємців, однак на теперішній час являється головою Каховської районної державної адміністрації, тому підприємницькою діяльністю не займається. Відповідач у вигляді фактичних тверджень розповсюдив щодо нього недостовірну інформацію, після публікації якої його неодноразово викликали до органів поліції та прокуратури, за місцем роботи приходили слідчі, що завдавало йому неподобств, принижувало його честь та гідність. В решті підтримав свого представника. Просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснив що 11.02.2016 залишивши на автостоянці по вул..Ентузіастів, 5 в м.Каховці свій автомобіль, йому видали квитанцію, яка містила реквізити «ЧП Салтиков». Тому він виклав свої оціночні судження з даного приводу у спірній статті. Зазначив, що позивач мав право, у відповідності до вимог ст.. 277 ЦК України скористатись правом на відповідь та роз»янити виниклу ситуацію. У задоволенні позову просив відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснив, що та автостоянці по вул..Ентузіастів, 5 в м.Каховці квитанції за формою,наданою відповідачем, не видаються. Після публікації спірної статті на автостоянці було проведено ряд перевірок, які не виявили жодних порушень. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст.ст. 3, 28). Згідно ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас, ст. 34 Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Згідно ст. 1 Закону України "Про інформацію", під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Як встановлено в судовому засіданні, та не заперечувалось сторонами, [PERSON] являється головою Каховської районної державної адміністрації. Судом також встановлено, що, дійсно, 18.02.2016 в щотижневій газеті «Каховська Зоря» , №7 опублікована стаття [PERSON] «Голова Каховської РДА [PERSON] незаконно отримав майже мільйон гривень».(а.с.11) У вказаній статті, за твердженням представника позивача, [PERSON] виклав недостовірну інформацію, яка порочить честь, гідність і ділову репутацію позивача, а саме: «…З реквізитів, які зазначені на квитанції, на мій превеликий подив, мені стало відомо, що послуги надаються «ПП Салтиков» ОКПО [NUMBER].»; «… Враховуючи викладене, вбачається, що [PERSON] здійснює господарську діяльність без необхідних документів, приховуючи власний дохід- близько 1500грн. в день ( 15,00грн. х 100 місць для паркування), що в місяць складає близько 45000грн., а за весь період, з дня припинення господарської діяльності по теперішній час ( 18 місяців), [PERSON] отримав близько 810\~000,00грн. доходу від здійснення незаконної діяльності»; «Враховуючи дружні стосунки, які існують між керівництвом Каховської та Херсонської обласної прокуратур і народним депутатом [PERSON], який може вплинути на розгляд цих заяв, я також направив дані документи в Адміністрацію Президента України». Факт розповсюдження зазначеної інформації був визнаний відповідачем, є загальновідомим, отже, суд вважає обставини розповсюдження вказаної інформації доведеними. Відмовляючи в задоволенні позовної заяви, суд виходить з наступного. Так, відповідно до ст. 277 ЦК України, фізична особа особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Крім того, суд зазначає, що частина 3 вказаної статті містила положення про те, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Таким чином, ці правовідносини передбачали презумпцію добропорядності. Проте Законом України № 1170-VII від 27.03.2014 частину третю статті 277 ЦК України було виключено. Отже, обов»язок доведення недостовірності негативної інформації покладений законом саме на позивача, який відповідно до ст. 60 ЦПК України зобовязаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. На підтвердження недостовірності розповсюдженої інформації позивачем надано: договір безоплатного користування нежитловим приміщенням №1 від 05.07.2014, яким останній передав товариству з обмеженою відповідальністю «Каховське САТП-2107» в особі [PERSON] платну автостоянку за адресою: м.Каховка, вул..Ентузіастів,5.(а.с.14-15); витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, згідно з яким 31.07.2014 до реєстру за № 25000060008002735 внесено запис про припинення підприємницької діяльності [PERSON].(а.с.16-17); лист Каховської об»єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Херсонській області від 19.05.2016, яким зазначено, що в ході проведення контрольно-перевірочних заходів встановлено, що діяльність з надання послуг автостоянки здійснює ТОВ «Каховське САТП-2107» та виявлено порушення останніми проведення розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій 04.04.2016.(а.с.58,123); постанова про закриття кримінального провадження від 03.09.2016, якою з-за відсутності складу кримінального правопорушення закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12016230190000621 від 21.03.2016 за повідомленням [PERSON] про незаконне отримання прибутку [PERSON] за діяльність автостоянки по вул..Ентузіастів, в м.Каховці, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366-1 КК України..(а.с.140) Разом із тим, відповідач надав низку доказів на підтвердження достовірності розповсюдженої стосовно позивача негативної інформації, а саме: квитанцію №38029 з реквізитами «ЧП Салтиков» та аналогічну квитанцію №38154 іншої особи, яка скористалась послугами вказаної автостоянки 17.02.2016 з закресленням назви підприємства «ЧП Салтиков»(а.с.92); лист керівника Каховської місцевої прокуратури від 22.02.2016 з зазначенням того, що в ході перевірки дій [PERSON] на відповідність вимогам Закону України «Про запобігання корупції» керівник користувача ( ТОВ «Каховське САТП-2107») підтвердив наявність недоліків щодо розміщення реквізитів на квитанціях, що видаються користувачам та вказівку щодо їх закреслення, оскільки вони не відповідають дійсності.(а.с.154); лист заступника прокурора Херсонської області від 29.09.2016, відповідно до якого 29.09.2016 прокуратурою області скасовано постанову слідчого від 03.09.2016 про закриття кримінального провадження №12016230190000621, матеріали направлено до Каховської місцевої прокуратури для організації подальшого досудового розслідування. (а.с.70) В ході розгляду справи інших відомостей щодо руху, або прийнятого рішення за результатами розгляду кримінального провадження №12016230190000621, сторонами до суду не надано, клопотань з даного приводу не надходило, отже за фактами, викладеними [PERSON] у зверненні до поліції від 21.03.2016 щодо протиправних дій [PERSON], триває досудове розслідування. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009р. "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та юридичної особи" (далі - Постанова), при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідач та його представник в обґрунтуванні своїх заперечень посилаються на те, що зміст спірної статті викладений виключно у формі оціночних суджень. В судовому засіданні представнику позивача, в порядку ст. 10 ЦПК України, було розяснено право на заявлення клопотання про призначення судової лінгвістичної експертизи для вирішення питання про те, чи має вказана інформація негативний характер,чи є вказані вислови фактичними твердженнями або оціночними судженнями.Однак, представник позивача відмовився від призначення даної експертизи. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію", оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. На думку суду відомості викладені в статті «Голова Каховської РДА [PERSON] незаконно отримав майже мільйон гривень» містить як фактичні дані так і оціночні судження. Так, в абзаці другому, яке містить речення «З реквізитів, які зазначені на квитанції, на мій превеликий подив, мені стало відомо, що послуги надаються «ПП Салтиков» ОКПО [NUMBER]» автор описує події залишення ним автомобіля на автостоянці по вул..Ентузіастів 5 в м.Каховці та отримання квитанції № 38029. Ці відомості являються фактичними твердженнями, оскільки містить опис вчинення певних дій. Залишення автомобіля [PERSON] не заперечувалось позивачем та представником третьої особи. Факт видачі квитанції підтверджується першопочатковими позовними вимогами позивача, в яких останній, власноруч підписавши позов, зазначив, що квитанція з реквізитами ПП Салтиков видана помилково. Також підтверджується листом керівника Каховської місцевої прокуратури від 22.02.2016, та самою квитанцією, з приводу фальсифікації якої клопотань до суду також не надходило. Таким чином, дані відомості не містять недостовірну інформацію негативного характеру відносно позивача, а отже, зазначена інформація не підлягає спростуванню. Інший частина тексту статті, в тому числі абзац 5 та 11( які також відмічались представником позивача як недостовірна інформація) містять прийменники «близько», вислови «враховуючи викладене», «вбачається», що вказує на висловлювання автором свого припущення, а не твердження про будь - які фактичні дані, тому в цій частині стаття не містить недостовірну інформацію негативного характеру відносно позивача, а отже, зазначена інформація не підлягає спростуванню. Крім того, слід зазначити, у статтях 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, від 12 лютого 2004 року вказується,\~\~що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на\~\~місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються\~\~для прискіпливого\~\~висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. У справі «Єрусалим проти Австрії» суд встановив, що ступінь публічності, якого набули дії особи, ступінь її участі у публічній дискусії обумовлюють ступінь її толерантності, який вона повинна виявляти стосовно критики. Згідно Резолюції 1165 (1998) Парламентської [PERSON] Європи зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). Суд зазначає, що з огляду на положення вищезазначених міжнародно-правових актів та відповідно до прецедентної практики Європейського суду, а саме рішень «Лінгенс проти Австрії», «Бусуйок проти Молдови», позивач є публічною особою, а тому суд, враховуючи ширшу допустиму межу критики для вказаної категорії осіб, враховуючи відсутність критики з боку відповідача відносно приватного життя позивача, не вбачає наявність підстав для висновку про те, що вищезазначена інформація підлягає спростуванню, а позовна заява задоволенню. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed