Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що сторони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . З 2018 року відповідач ніколи не відвідував дітей, не виявляв бажання з ними зустрічатись та спілкуватись. Відповідач позбавив дітей будь-якої батьківської уваги, їх вихованням не займається , ніколи не цікавиться здоров`ям дітей, морально та матеріально дітей не підтримує, аліменти не сплачує, не турбується про фізичний та духовний розвиток дітей. З урахуванням викладеного та посилаючись на положення ст. 164 СК України, просить позбавити відповідача батьківських прав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання з`явився, позовні вимоги визнав повністю. Представник органу опіки та піклування Чорнобаївської районної державної адміністрації Авраменко В.М. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що [PERSON] на комісію з`явився, проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] не заперечував. Підтримує висновок органу опіки та піклування згідно якого відповідача доцільно позбавити батьківських прав відносно дочки [PERSON] та сина [PERSON] , оскільки він не виконує свої батьківські обов`язки. Враховуючи визнання позову відповідачем, у відповідності до ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 грудня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 15). Сторони по справі . є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-8). Згідно довідки виконкому Звенигородської міської ради Черкаської області від 21 листопада 2019 року № 10946/02-17 позивач зареєстрована в [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Відповідно до довідок Звенигородської загальноосвітньої школи I-II ступенів № 5 Звенигородської районної ради Черкаської області від 25 листопада 2019 року № 63, № 64 [PERSON] , [PERSON] регулярно відвідують навчання у школі. Діти завжди охайні, доглянуті. Мати [PERSON] спілкується з педагогами, які навчають дітей, цікавиться шкільним життям дітей. Батько [PERSON] участі у шкільному житті дітей не бере (а.с. 11-12). Відповідно до копії акту обстеження умов проживання малолітніх [PERSON] , [PERSON] від 27 листопада 2019 року встановлено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з мамою (позивачем) за адресою: [ADDRESS] , умови проживання задовільні, в будинку для дітей є кімнати, місця для навчання. В сім`ї створені всі необхідні умови для нормального розвитку та навчання дітей (а.с. 16). З матеріалів справи вбачається, що відповідач ухиляється від утримання власних дітей, що підтверджується довідкою від 02 грудня 2019 року № 282 про наявність заборгованості по сплаті аліментів, виданою Чорнобаївським районним відділом державної виконавчої служби (а.с.14). Згідно з довідкою Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 02 грудня 2019 року відповідач має четверо дітей, які проживають біля своїх матерів. Проживає з співмешканкою з якою знаходиться в постійних конфліктах, зловживає спиртними напоями, ніде не працює (а.с. 13). Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За положеннями ст.150 СК України, батьки зобов`зані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Невиконання та ухилення від покладених на батьків обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав як це передбачено ст.164 СК України. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п.16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно висновку від 20 грудня 2019 року № 552/01/01-38 орган опіки та піклування Чорнобаївської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом також прийнято до уваги наступні обставини: позбавлення батьківських прав - є крайнім заходом; характер винної поведінки відповідача по відношенню до своєї дитини, що виражається у систематичному невиконанні батьківських обов`язків; його особу, мету позивача при поданні даного позову. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розхвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст.164 СК України, позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини. Суд вважає встановленими ті обставини, що відповідач, будучи зобов`язаним за законом утримувати малолітніх дітей, тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо нехтуючи ними, вихованням не займається, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. Враховуючи, що [PERSON] свідомо ухиляться від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дітей, не турбується про їх стан здоров`я, позов визнав, що свідчить про його небажання приймати участь в житті дітей, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення його батьківських прав щодо дочки [PERSON] та сина [PERSON] . Згідно ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 грудня 2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей. Дане рішення на даний час виконується органами державної виконавчої служби. А відтак, суд приходить до висновку відсутність підстав для повторного стяггнення з відповідача аліментів на утримання дітей. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved