Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

19.11.2014 року Обласне комунальне підприємство "Донецьктеплокомуненерго" звернулося в інтересах виробничої одиниці "Дружківкатепломережа" до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість по сплаті за теплову енергію у сумі 6805,96 гривень. Позивач у позові вказав, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS], користується послугами опалення та гарячого водопостачання, які надає ВО "Дружківкатепломережа" ОКП "Донецьктеплокомуненерго". Але за послуги сплачувала не регулярно. Станом на 01 жовтня 2013 року за нею значиться заборгованість перед ОКП "ДТКЕ" ВО "Дружківкатепомережа" у розмірі 6805,96 гривень. 21 листопаду 2013 року було видано судовий наказ на зазначену суму, але ухвалою Дружківського міського суду від 21 жовтня 2014 року даний наказ скасовано. Просить стягнути на їх користь з відповідачки цю заборгованість. 08 грудня 2014 року представник позивача подала заяву про збільшення позовних вимоги, в якій просила стягнути з відповідачки заборгованість у сумі 12434,10 гривень, яка виникла станом на 01 грудня 2014 року (а.с.21) У судове засідання представник позивача не з'явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, наполягає на задоволенні позовної вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, також надала заперечення на позовну заяву, згідно якого вона не згодна з розміром заборгованості. Вважає, що заборгованість має бути стягнута з врахуванням строку позовної давності. Вона визнає , що стягненню підлягає сума заборгованості за період з листопаду 2013 року по січень 2012 року включно. Усі проплати, які були нею здійснені, були вчиненні в рахунок погашення заборгованості за послуги теплопостачання за рішенням Дружківського міського суду від 16 жовтня 2008 року. На підставі того, що її матеріальне становище не надає їй можливості повністю здійснювати оплати за послуги теплопостачання, вона могла лише вчинювати проплати за рішенням суду про стягнення заборгованості з врахуванням ухвали суду про розстрочку. Вважає що з неї треба стягнути заборгованість в межах строку позовної давності в сумі 4239,08 грн. В іншій частині позову просить відмовити (а.с.27-28). Після отримання позовної заяви про збільшення позовних виміг, відповідач також надала 03 лютого 2015 року заперечення на позовну заяву, згідно якої погодилась на суму заборгованості 6261,90 гривень. В іншій частині позовних виміг просить відмовити. (а.с.71-73) Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги ОКП "Донецьктеплокомуненерго" підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є власником 1/2 частини квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS], іншим власником 1/2 частини квартири є [PERSON], шо підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3942784 від 23 червня 2004 року (а.с.63) . Дана квартира розташована в багатоповерховому будинку та забезпечена централізованим опаленням, прилади обліку теплової енергії в квартирі відсутні. Як пояснив представник позивача у судовому засіданні від відповідачів ніколи не надходило скарг про відсутність тепла, або про його недостатність. Таким чином суд вважає, що відповідачка [PERSON] є споживачем теплопостачання. Згідно особового рахунку № [NUMBER] , який відкритий позивачем за об'єктом споживання вул. Леніна 31/6 , заборгованість по цій квартирі за послуги з теплопостачання станом на 01 грудня 2014 року складає 12434,10 гривень. Відповідно до ст. 20, ст. 32 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875 - IV "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Судом встановлено, що письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води між позивачем та відповідачкою [PERSON] не укладався, тому плату за послуги з теплопостачання відповідачка зобов'язана була вносити щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Ці строки оплати послуг наданих з 2004 року включно сплинули, заборгованість відповідачки, згідно виписки з особового рахунку № [NUMBER] складає 12434,10 гривень. З особового рахунку № [NUMBER] , який відкритий позивачем за об'єктом споживання - [ADDRESS], вбачається, що зазначена заборгованість виникла внаслідок того, що в спірний період відповідачка надані послуги з теплопостачання (централізоване опалення) оплачувала нерегулярно та не в повному обсязі (а.с. 22-24 ), а тому зазначена заборгованість підлягає стягненню з відповідачки в примусовому порядку. Відсутність письмового договору про надання послуг між позивачем та відповідачкою не виключає обов'язок сплачувати ці послуги. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Мешкаючи в багатоквартирному будинку, в який позивач надає теплову енергію, користуючись цими послугами на протязі тривалого проміжку часу та періодично їх частково сплачуючи, відповідачка своїми діями підтвердила наявність між нею та позивачем фактичних договірних правовідносин, внаслідок яких у відповідачки виникли щомісячні обов'язки по сплаті фактично отриманих послуг. Закон України "Про житлово-комунальні послуги" передбачає укладання між споживачем та виконавцем письмового договору на надання житлово-комунальних послуг на основі типового договору. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 560 затверджено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій. Проте відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Ні ЦК України, ні ЖК України, ні Законом України "Про житлово-комунальні послуги" такі випадки не передбачені, а тому відсутність письмового договору між позивачем та відповідачкою не позбавляє відповідачку обов'язку сплатити фактично отримані нею послуги з централізованого опалення квартири. Плата за теплову енергію, передбачена до 2005 року Правилами надання послуг з водою, теплопостачання та водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 ріку № 1497 (із змінами та доповненнями) та Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21. 07. 2005року № 630, відповідно до ст. 10 Правил № 1497 р. - плата за послуги вноситься щомісячно по нормам та тарифам, встановленим обласними держадміністраціями із рахунку на 1 кв. метр житла на одного мешканця. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно п. 20 цих Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів теплової енергії або затверджених нормативів споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Згідно п. 21 Правила у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормами споживання з розрахунку за 1 кв. м (куб метр) опалювальної площі (об'єму) квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Суд встановив, що плата за теплопостачання нараховувалася відповідачам з 03 вересня 2003 року згідно рішення виконкому міської ради №761 від 03.09.03р. №761, і тарифи складають 0,97грн. за 1 кв. м. загальної площі квартири, за 1 куб.м. гарячої води - 3,76грн. З вересня 2005 року - згідно рішення виконкому міської ради №654 від 30.06.2005р., тарифи складають 1,32грн. за 1м2 загальної площі квартири, за 1 куб м гарячої води -6,30грн. З серпня 2006 року - згідно рішення виконкому міської ради №643 від 23.06.2006 р., тарифи складають 1,92 грн. за 1 м2 загальної площі квартири, за 1куб м гарячої води - 10,16 грн. З жовтня 2006 року - згідно рішення виконкому міської ради № 851 від 17.08.2006 р., тарифи складають 2,64 грн. за 1 м2 загальної площі квартири, за 1куб м гарячої води - 10,16 грн., 194,14 грн. за 1 Гкал. Відповідачка не регулярно сплачувала послуги теплопостачання у зв'язку з чим виникла заборгованість. Наявність у відповідачки заборгованості підтверджує невиконання нею обов'язків, передбачених п.33 Правил надання населенню послуг з теплопостачання № 1497 та п. 30 Правил № 630, по своєчасній оплаті наданих послуг. Згідно ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та відповідно до частини 3 ст. 267 ЦК України застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості 19.11.2014 року, відповідно до частини 3 ст. 118 ЦПК України після скасування 21 жовтня 2014 року за заявою боржника [PERSON] судового наказу від 21 листопаду 2013 року про стягнення з неї заборгованості за послуги з централізованого опалення (а.с.7). Звернення ОКП "Донецьктеплокомуненерго" з заявою по видачу судового наказу в 2013 році відповідно до частини 2 ст. 264 ЦК України перервало перебіг строку позовної давності. Таким чином, стягненню підлягає заборгованість за послуги теплопостачання за період з 21 листопаду 2010 року по 01 грудня 2014 року у сумі 9223,33 гривні. До такого висновку суд прийшов з наступних підстав. Відповідно до особового рахунку відповідачки за період з 21 листопаду 2010 року по 01 грудня 2014 року, тобто в межах строку позовної давності, було нараховано до сплати за послуги теплопостачання 9223,33 гривні. Сплачено за цей період відповідачкою було 956,83 гривні. Суд,вважає, що дані гроші були сплачені відповідачкою в рахунок виконання рішення Дружківського міського суду від 16 жовтня 2008 року про стягнення з нею заборгованості в сумі 3014,51 гривня (а.с.61). Дані обставини підтверджуються ухвалою Дружківського міського суду від 04 грудня 2008 року про розстрочку боргу відповідачки на період з 03 квітня 2008 року по 04 грудня 2011 року в сумі по 83,74 гривні щомісяця (а.с.60). Згідно квитанцій про оплату боргу за послуги теплопостачання за грудень 2010 року, лютий-травень 2011 року, листопад 2012 року, грудень 2012 року, які співпадають із сумами, вказаними позивачем в особистому рахунку, вибачається, що це сплата боргу за рішення Дружківського міського суду від 16 жовтня 2008 року (а.с.29,39,41,45,46,47) . Крім того, квитанції про оплату боргу за послуги теплопостачання за період з січня по жовтень 2009 року щомісяці в сумі 83.75 грн., також підтвердждують, що це була сплата боргу за рішенням суду (а.с.51-59). Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України п еребіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Суд, ввавжає, що в даному випадку здійснені відповідачкою проплати не свідчить про визнання нею свого боргу, а є погашенням вже стягнутого з нею боргу. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з частиною 1 частиною ст. 509 ЦК України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом частини 1 ст. 901, частини 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, право відношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами щодо надання послуг з централізованого опалення, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є власником 1/2 частини квартири, мешкає в ній, зареєстрована в ній з 2004 року , спільним власником 1/2 частини квартири є [PERSON], щодо якого позивачем не було заявлено клопотання про притягнення його в якості співвідповідача по даній справі. Відповідач [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3942784 від 23 червня 2004 року, свідоцтвом про право власності на житло від 07 червня 2004 року (а.с.63-64) . Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1,2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Таким чином, стягненню підлягає заборгованість за послуги теплопостачання за період з 21 листопаду 2010 року по 01 грудня 2014 року у сумі 9223,33 гривні. Оскільки відповідачка [PERSON] добровільно заборгованість за теплову енергію не сплачує, вона підлягає стягненню з неї у примусовому порядку. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] стягується судовий збір у сумі 128 гривень 90 коп. на користь Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" в особі Виробничої одиниці "Дружківкатепломережа" та судовий збір на користь держави в сумі 114 грн. 70 коп. На підставі ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 130, 131, 174, 209, 210, 212-215, 223 ЦПК України, та

Outcome: partial