Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

01 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 12 грулня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , від якого [INFO] народила дочку - [PERSON] , шлюб було розірвано за рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2008 року. Позивачка разом із неповнолітньою дитиною планує подорож до Туреччини, Єгипту, Польщі, Іспанії, Італії, Чехії з метою оздоровлення та відпочинку та до Курської області Російської Федерації з метою відвідування родичів. В добровільному порядку відповідач не надає нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дитини за кордон, у зв`язку із чим позивач просить суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд дитини у її супроводі до Туреччини, Єгипту, Польщі, Іспанії, Італії, Чехії з метою оздоровлення та відпочинку та до Курської області Російської Федерації з метою відвідування родичів терміном на три роки з дати набрання рішенням суду законної сили без згоди та супроводу батька дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримала, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився до суду без поважних причин, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю, відзиву не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради Донецької області надав до суду висновок органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради про недоцільність надання дозволу на виїзд за межі України дитини [PERSON] , [INFO] , у супроводі матері [PERSON] , [INFO] , без згоди батька [PERSON] (а.с.46). З`ясувавши позицію позивача, третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 грудня 2007 року, який було розірвано за рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2008 року № 233/5928/17 (а.с.12). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.11), яка мешкає з позивачкою за однією адресою (а.с.15) та знаходиться на її утриманні. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до абзацу третього ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновителів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ,постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано за рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2008 року. Дитина мешкає разом з матір`ю окремо від відповідача та знаходиться на її повному утриманні. Суд критично ставиться до висновку органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради про недоцільність надання дозволу на виїзд за межі України дитини [PERSON] , [INFO] , у супроводі матері [PERSON] , [INFO] , без згоди батька [PERSON] , оскільки надання можливості матері оздоровити дитину шляхом вивезення її на відпочинок до Туреччини, Єгипту, Польщі, Іспанії, Італії, Чехії , а також до Курської області Російської Федерації з метою відвідування родичів цілком та повністю відповідає інтересам дитини, про що зазначено й у частині першій статті 3 Конвенції Про права дитини від 20.11.1989 року. ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.1991 року - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, інтереси позивача [PERSON] повністю відповідають інтересам її неповнолітньої доньки [PERSON] , оскільки дитина має бути забезпечена належними умовами виховання, розвитку, мати можливість спілкуватися із родичами, мати можливість їздити на відпочинок з метою оздоровлення. Оскільки відповідач з дитиною та її матір`ю не спілкується, відомостей про своє місцезнаходження не повідомляє, позивач позбавлена можливості отримати добровільну згоду відповідача на виїзд дитини за кордон, тому суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги. У відповідності до ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved