Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

В липні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Укрзалізниця»). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02.08.2016р. була прийнята на посаду провідного інженера виробничо-технічного сектору відділу сигналізації і зв`язку структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» за переведенням з Управління ДП «Донецька залізниця». 17 липня 2017 року була звільнена у зв`язку зі скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. За весь час перебування у трудових відносинах відповідач нерегулярно і несвоєчасно сплачував їй заробітну плату, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по заробітній платі за період: березень-липень 2017 року на загальну суму 11 795,93 грн., грошовій компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в сумі 6 889,44 грн, вихідної допомоги в сумі 7 689,45 грн, винагороди за підсумками роботи за 2016 рік в сумі 2 659,13 грн. Заборгованість по заробітній платі просила стягнути з урахуванням компенсації у зв`язку з порушенням строків її виплати в сумі 4 994,75 грн. Оскільки відповідач не провів з нею повного розрахунку при звільненні, вона має право на виплату середнього заробітку за всі дні затримки розрахунку в сумі 192 029,04 грн (а.с.1-11). У встановлений судом строк відповідачем поданий відзив, в якому він посилається на те, що у зв`язку з захопленням невідомим особами адміністративної будівлі та виробничих об`єктів ПАТ «Укрзалізниця», розташованих, зокрема, у м. Донецьк. У відповідача з 20 березня 2017 року відсутній доступ до документації підприємства (кадрової, первинної, технічної, договірної, податкової, архівної та іншої), до комп`ютерних баз та втрачено контроль за господарською діяльністю. За цим фактом за заявою відповідача порушено кримінальне провадження № 12017050420000286 за ознаками ст.341 КК України. Висновком торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у м. Донецьк. З 20.03.2017р. господарська діяльність та управління виробничими потужностями відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно АТ «Укрзалізниця», що знаходиться в тому числі в м. Донецьк, перебуває у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, у тому числі затвердження та введення в дію штатного розпису, особових справ працівників. Початок дії форс-мажорних обставин (обставин переборної сили) є 20 березня 2017 року. Отже, відповідач фактично відсутній за фактичним місцем ведення діяльності та розташування офісу, зокрема, у м. Донецьк, місцем роботи позивача, і цей факт зумовлений поважними причинами. Відповідач не мав об`єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов`язки та виконати свої зобов`язання за трудовим договором. Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України визнано, що терористична загроза та загроза терористичній цілісності України, що супроводжується актами тероризму, є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання обов`язків відповідачем, передбачених трудовим договором. Таким чином, нарахування заробітної плати та інших платежів є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів первинного обліку праці та заробітної плати: штатним розписом, розцінками та нормами праці, табелем обліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та премії за умови, що господарська діяльність здійснювалась. Достовірно встановлено, що через захоплення підприємства невідомими особами відповідач втратив контроль над виробничими потужностями підприємства, нерухомим майном та документацією. Статтями 117 та 235 КЗпП України для їх застосування пред`являється вимога щодо наявності вини в діях роботодавця. Відповідач вважає, що його вина у нездійсненні виплат на користь позивача відсутня, оскільки це є наслідком злочинних дій третіх осіб, що підтверджується Науково-правовим наслідком Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року, в тому числі і про наявність після 20.03.2017р. обставин непереборної сили, які унеможливлюють виконання АТ «Укрзалізниця» своїх обов`язків перед позивачем. Відповідно до листа структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» № 986 від 17.09.2019р. за період з 1 березня 2017 року по 15 березня 2017 року [PERSON] була нарахована заробітна плата з урахуванням обов`язкових утримань податків на доходи та інших зборів в сумі 2 406,85 грн., яка 24.07.2017р. отримана позивачем у касі Дирекції м. Лиман. На підконтрольній Україні території відсутні оригінали кадрових та фінансових документів, наданих від виробничих підрозділів з непідконтрольній Україні території до структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця». З 16 березня 2017 року від бухгалтерії у м. Донецьк до Дирекції у м. Лиман не надходили оригінали документів для нарахування та виплати заробітної плати, табелі обліку робочого часу з відмітками про фактично відпрацьований час, оригінал особової картки форми П-2, оригінали внутрішніх наказів (розпоряджень) та інше, тому надати інформацію щодо суми заробітної плати, розмір компенсації за невикористану відпустку при звільненні, довідку про будь-які інші належні при звільненні виплати немає можливості. Розрахунки сум, наведені у позовній заяві, відповідачем не беруться до розрахунку, оскільки немає належних офіційних фінансових документів для нарахування з відповідними печатками та підписами уповноважених осіб. Позивач посилається на лист № Ц-2-25/16666-17 від 11.07.2017р., називаючи його наказом, за підписом в.о. голови правління ПАТ «Укрзалізниця» про здійснення виплат працівникам філій та структурних підрозділів ПАТ «Укрзалізниця». Проте, зазначений документ є саме листом, що має рекомендаційний та узагальнений характер, а не наказом як стверджує позивач. На підставі зазначеного листа на кожному структурному підрозділі ПАТ «Укрзалізниця», в тому числі й на тому, де працювала позивач, повинен був видаватися наказ про виплату працівникам поіменно винагороди за підсумками роботи за 2016 рік. До Дирекції у м. Лиман такі списки та накази не надавалися, тому підстав для нарахування зазначеної виплати у відповідача немає. Також позивач не надала жодних доказів правомірності своєї вимоги. На підставі наведеного, просила в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с.57-63). У встановлений судом строк позивачем надана відповідь на відзив, в якій посилається на те, що відповідач фактично визнає факт невиплати заробітної плати за період після 16.03.2017р. внаслідок відсутності первинної документації, відтак вона вважає факт невиплати заробітної плати їй за період з 16 березня 2017 року по 17 липня 2017 року встановленим. Видані їй та надані суду розрахунки по заробітній платі відповідають нормам ст.110 КЗпП України, не повинні містити штемпеля, підписів головного бухгалтера, керівника підприємства та печатки. Також табелі обліку використання робочого часу та розрахунку заробітної плати з березня 2017 року по липень 2017 року, які завірені представниками структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», що суперечить твердженню відповідача про відсутність первинних документів. В якості підтвердження обсягів нарахування грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку до суду була надана завірена ксерокопія картки працівника [PERSON] - типова форма П-2, оригінал наказу про припинення трудового договору (контракту) від 14.07.2017р. № 11161/ДН-ос [PERSON] та оригінал довідки-розрахунку невикористаних днів відпустки, за які надається компенсація під час звільнення [PERSON] Наказом від 15.03.2017р. № 384-Н з 16 березня 2017 року у структурному підрозділі «Донецька дирекція перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» був встановлений простой. Згідно наданих розрахунків вбачається, що їй з 16 березня 2017 року нараховувались виплати за простой підприємства, що відповідає позиції відповідача з письмових заперечень про припинення роботи підприємства на території, що не контролюється державною владою з березня 2017 року. Посилання відповідача на науково-правовий висновок, що викладений на бланку Торгово-промислової палати України не може бути прийнятий до уваги, оскільки не є сертифікатом (висновком) в розумінні ст.141 Закону України «Про торгово-промислової палати в Україні», ст.10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та п.3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014р. № 44 (5). Відповідач мав можливість сплатити аванс за березень 2017 року у липні 2017 року, але не вчинив дії на виконання свого обов`язку по виплаті винагороди за працю і провести повний розрахунок із нею. Протягом 2016-2017р.р. відповідач сплачував заробітну плату належним чином, фактично здійснюючи господарську діяльність на неконтрольованій території. Згідно Індивідуальної відомості про застраховану особу [PERSON] , видану Пенсійним фондом України, нарахування заробітної плати за березень 2017 року здійснено в повному обсязі і відповідає наданому нею розрахунку по заробітній платі за березень 2017 року, що суперечить твердженню відповідача, що нарахування не здійснювалось з 16 березня 2017 року і первинні документи за березень 2017 року у відповідача є. Доводи про те, що відповідач фактично відсутній за фактичним місцем, ведення діяльності та розташування офісу, зокрема, у м. Донецьк, є необґрунтованими, тому що підприємство знаходилось в простої з 16 березня по день скорочення штату 17.07.2017р., так як вона з 17.07.2017р. була звільнена згідно п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату, і їй була видана трудова книжка, оформлена належним чином, і вона підписала наказ про припинення трудового договору, який був підписаний в.о. начальника дирекції структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» [PERSON]. Цей факт доводить, що представник структурного підрозділу «донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», а саме [PERSON] керував виробничою та організаційною діяльністю структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень». Позивач просила задовольнити позовні вимоги. В судовому засідання позивач не з`явилась, надала клопотання, в якому підтримала позов, просила справу розглянути за її відсутності (а.с.50). Представник відповідача Камардінова Ю.О . в судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [PERSON] працювала в якості провідного інженера виробничо-технічного сектору відділу сигналізації і зв`язку структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», звільнена у зв`язку зі скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.16-20). Довідкою-розрахунком структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» встановлено, що кількість невикористаних днів відпустки, за які надається компенсація під час звільнення [PERSON] , за періоди з 09.12.2015 по 08.12.2016 та з 09.12.2016 по 08.12.2017 становить 31 день (а.с.38, 39).Аналогічні відомості містить в собі й копія наказу структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 14.07.2017 № 11161/ДН-ос про звільнення 17.07.2017 [PERSON] (а.с.25). Конституцією України гарантується право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначної законом. Згідно ст.94 КЗпП України, ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Статтею 44 КЗпП України передбачено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Положеннями ч.1 ст.83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства. Відповідно до копії наказу регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 15.03.2017р. № 384-11 встановлено початок простою з 16.03.2017р. для всіх працівників апарату управління структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (а.с.40). Позивача звільнено з роботи на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників, отже, вона має право виплату від підприємства вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. Згідно розрахунків заробітної плати СП «ДДЗП» філії «Дон.зал.» ПАТ УЗ [PERSON] нараховано до виплати заробітну плату: за березень 2017 року - 5475,91 грн., квітень 2017 року - 4299,53 грн., травень 2017 року - 4299,53 грн., липень 2017 року - 15055,28 грн., яка включає в себе компенсацію за невикористаний 31 день щорічної відпустки - 6889,44 грн, вихідну допомогу - 7689,45 грн (а.с.27-31). Відомостями, що містяться в Індивідуальних відомостях про застраховану особу [PERSON] , наданих Пенсійним фондом України (форма ОК-5), підтверджується нарахування позивачу у березні 2017 року заробітної плати в сумі 5475,91 грн, з якої сплачено страхові внески (а.с.44-48). З копій табелів обліку використання робочого часу та розрахунку заробітної плати вбачається, що провідним інженером виробничо-технічного сектору [PERSON] відпрацьовано: у березні 2017 року - 9 днів (71 година), у квітні 2017 року - 0 днів (0 годин) - простой, у травні 2017 року - 0 днів (0 годин) - простой, у липні 2017 року - 0 днів (0 годин) - простой (а.с.33-37). З копії відомості на виплату грошей № 32 за березень 2017р. БМЕУ м. Донецьк вбачається, що [PERSON] виплачено 2406,85 грн (а.с.67, 68). За таких обставин суд приходить до висновку про те, що право позивача на отримання заробітної плати було порушено відповідачем і підлягає захисту судом шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі за період: березень-липень 2017 року за вирахуванням частково сплаченої за березень 2017 року заробітної плати в сумі 26 723,40 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів (5 475,91 грн - 2 406,85 грн + 4 299,53 грн + 4 299,53 грн + 15 055,28 грн), в тому числі компенсація за невикористані дні щорічної відпустки - 6 889,44 грн, вихідна допомога - 7 689,45 грн. Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За частинами 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Проте, відповідачем будь-якими іншими належними та допустимими доказами висновок суду щодо стягнення заборгованості по заробітній платі не спростований. Посилання відповідача на відсутність первинної документації як на підставу для відмови у виплаті позивачу заробітної плати, є безпідставними з огляду на положення частини першої статті 76 ЦПК України, відповідно до якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно правового висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 28.03.2018 року у справі № 243/5469/17 відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією роботодавця. Отже, відсутність у відповідача первинної документації не є підставою для не нарахування та невиплат и заробітної плати. Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000р. № 2050-111 (далі - Закон № 2050) передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). У відповідності до ст.2 Закону № 2050 компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Згідно ст.3 Закону № 2050 сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Оскільки відповідач порушив встановлені законом строки виплати заробітної плати, вона підлягає компенсації позивачеві в порядку, встановленому Законом № 2050, з використанням встановлених індексів споживчих цін за період 2017-2019р.р. Відтак, компенсація позивачу втрати частини доходів у вигляді заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати дорівнює: березень 2017 року - 605,68 грн (4 354,35 грн - сума заплати, що підлягає виплаті х 0,8 (1,008 х 1,00 х 1,00 - 100%) : 100%; + 1 947,50 грн - залишок суми після виплати зарплати 24.07.2017р. х 21,30 (1,008 х 1,00 х 1,00 х 0,993 х 1,00 х 1,019 х 1,017 х 1,014 х 1,008 х 1,015 х 1,009 х 1,011 х 1,088 х 1,00 х 1,00 х 0,993 х 1,00 х 1,019 х 1,017 х 1,014 х 1,008 х 1,01 х 1,005 х 1,009 х 1,01 х 1,007 х 0,995 х 0,994 х 0,997 х 1,007 х 1,007 - 100%) : 100%; квітень 2017 року - 695,41 грн (3 418,91 грн х 20,34 (1,00 х 1,00 х 0,993 х 1,00 х 1,019 х 1,017 х 1,014 х 1,008 х 1,098 х 1,042 - 100%) : 100%; травень 2017 року - 695,41 грн (3 418,91 грн х 20,34 (1,00 х 1,00 х 0,993 х 1,00 х 1,019 х 1,017 х 1,014 х 1,008 х 1,098 х 1,042 - 100%) : 100%; липень 2017 року - 2 568,12 грн (12 119,51 грн х 21,19 (1,00 х 1,019 х 1,017 х 1,014 х 1,008 х 1,098 х 1,042 - 100%) : 100%. Всього сума компенсації позивачу втрати частини доходів у вигляді заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати дорівнює 4 564,62 грн (605,68 грн + 695,41 грн + 695,41 грн + 2 568,12 грн), яка підлягає стягненню з відповідача з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний виплатити при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Положеннями ст.116 КЗпП України переучено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України передбачена відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Так, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як зазначено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999р., установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коди ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до Науково-правового висновку Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільнені працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) терористична загроза та загроза територіальної цілісності України, у тому числі територій міста Донецьк Донецької області, міста Луганськ Луганської області, що супроводжується актами тероризму, для подолання яких направлене проведення в Донецькій та Луганській областях антитерористичної операції у 2014 році та станом на поточну дату заходи її проведення тривають є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання обов`язків сторонами, передбачених умовами трудового договору (контракту), законодавчими та іншими нормативними актами. У зв`язку із тим, що виробничі потужності, які було закріплено за структурними підрозділами "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", що знаходяться на територіях міста Донецька і Донецької області, міста Луганська та Луганської області, які перебувають під контролем незаконних збройних формувань, і вийшли із-під контролю роботодавця у зв`язку із злочинним їх захопленням для подальшої господарської діяльності представниками цих незаконних збройних формувань і термін їх повернення є невідомим, термінове припинення трудових відносин з усіма працівниками, що за трудовим договором виконують функціональні обов`язки на цих виробничих потужностях у зв`язку із скороченням штату, згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України, є вимушеним, необхідним, об`єктивним та упереджуючим заходом. Втрата контролю і доступу ПАТ "Укрзалізниця", регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" до виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться за адресою: Донецька область місто Донецьк вулиця Артема, 68 та Луганська область місто Луганськ вулиця Кірова, 44 , у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавались до контролюючих органів, комп`ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками, починаючи з 20 березня 2017 року щодо структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" та з 12 квітня 2017 року щодо структурного підрозділу "Луганська дирекція залізничних перевезень", коли фактично вийшло з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями, позбавило можливості ПАТ "Укрзалізниця", регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" виконати зобов`язання перед вивільненими працівниками згідно статей 47, 83, 115і 116 КЗпП України, а саме: кожному звільненому працівнику структурних підрозділів "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних перевезень" видати належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок. Це свідчить про відсутність вини ПАТ "Укрзалізниця" у невиконанні своїх обов`язків (а.с.69-85). Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що сертифікат Торгово-промислової палати України є єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань. Тобто, форс-мажорні обставини, про існування яких йдеться у висновку, свідчать про відсутність вини підприємства в затримці виплати належних сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, як підстави для звільнення підприємства від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Проте заробітна плата, в тому числі оплата за час простою (стаття 113 КЗпП України), компенсація за невикористану відпустку (стаття 83 КЗпП України), вихідна допомога при звільненні (стаття 44 КЗпП України) не є відповідальністю за порушення строків виплати належних працівнику при звільненні сум. Жодним нормативним актом про працю не передбачено звільнення роботодавця від виплати заробітної плати та цей обов`язок роботодавця не залежить від наявності або відсутності його вини. На підставі наведеного суд приходить до висновку про необхідність відмови позивачу в позові в частині стягнення з ПАТ «Укрзалізниця» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. У відповідності до ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. До структури заробітної плати згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці» входить: основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які проводяться понад встановлені зазначеними актами норми. Листом № Ц-2-25/1666-17 від 11.07.2017р. керівництвом ПАТ «Українська залізниця» начальникам регіональних філій, філій ПАТ «Укрзалізниця», ЦФБ, ЦФЕ, ЦФК, ЦТЗБ, ЦКадр, ЦН дані вказівки щодо виплати працівникам регіональних філій (в тому числі колишнім начальникам (виконуючим обов`язки начальника) регіональних філій і філій), апарату управління ПАТ «Укрзалізниця» винагороду за підсумками роботи за 2016 рік у відсотках до посадового окладу (місячної тарифної ставки, розрахованої на норму 167 годин), який стався на кінець 2016 року, враховуючи виконання показників роботи за 2016 рік, згідно з наведеною таблицею, що додається, з дотриманням вимог, обумовлених Положенням по виплату винагороди за підсумками роботи, затвердженим наказом Укрзалізниці від 23.12.2003 № 327-Ц, яке є невід`ємною частиною Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту та профспілками. Нарахування винагороди за підсумками роботи у 2016 році рекомендовано провести у липні поточного року, виплату здійснити разом із виплатою заробітної плати за липень 2017 року (а.с.41-43). Доказів того, що керівництвом регіональних філій, філій ПАТ «Укрзалізниця» видані відповідні накази (розпорядження) щодо виплати працівникам винагороди за підсумками роботи за 2016 рік не надано, самі вказівки керівництва ПАТ «Українська залізниця» носять рекомендаційний характер, а тому підстав для стягнення з відповідача на користь позивача винагороди за підсумками роботи за 2016 рік немає. Згідно п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в частині присудження працівникові виплати заробітної плати за один місяць - квітень 2017 року в сумі 4 299, 53 грн без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Враховуючи, що відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах про стягнення заробітної плати, судовий збір за подання позовної вимоги про стягнення заробітної плати, в тому числі грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, вихідної допомоги та компенсації втрати заробітної плати у зв`язку з порушенням строку її виплати в сумі 768,40 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, що містяться у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18), за змістом норм статей 94, 116, 117 КЗпП України середній заробіток за час затримки при звільненні за своєю природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. При зверненні до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні позивачем ці вимоги не були оплачені судовим збором, в позові в цій частині судом було відмовлено, у зв`язку з чим судовий збір підлягає стягненню з позивача в дохід держави в розмірі 1920,29 грн. Відповідно до ст.ст.47, 94, 115-117 КЗпП України, ст.ст.1, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial