Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, якою просить зняти помилково накладений відповідачем арешт з належного їй майна, а саме: із земельної ділянки площею 0,0519 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для індивідуального садівництва, та виключити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт майна. У судове засідання учасники справи або їхні представники не з`явились. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, свої вимоги підтримала (а.с. 36). Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідач (а.с. 32) явку свого представника не забезпечив, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не надав. У зв`язку з неявкою учасників справи або їхніх представників розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, зі згоди позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення. [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , є власником земельної ділянки площею 0,0519 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для індивідуального садівництва, на яку на підставі постанови Новоукраїнського відділу ДВС серії АА № 957500 від 30 липня 2003 року був накладений арешт (а.с. 6-9, 35). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (абз. 1 ч. 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження"). Частиною 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За інформацією, викладеною у листі Новоукраїнського районного відділу Державної виконавчої служби від 27.11.2019 р. за вих. № 16990, постановою серії АА № 957500 від 30 липня 2003 року арешт був накладений стосовно боржника [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] (а.с. 12). Тоді як позивач [PERSON] , яка є власником обтяженого майна, [INFO] та має РНОКПП [NUMBER] . Отже, постановою серії АА № 957500 від 30 липня 2003 року арешт на майно позивача був накладений помилково, оскільки виконавче провадження було відкрито стосовно стягнення заборгованості з іншої особи. З огляду на наведене, для усунення перешкод у здійсненні позивачем права розпоряджання своїм майном, суд вважає за потрібне задовольнити позовну заяву. Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача - Новоукраїнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved