Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який було зареєстровано 19.07.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області за актовим записом № 230. В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. На даний час їх сім'я існує лише формально і примирення із відповідачем стало не можливим. Шлюбно-сімейні стосунки між ними не склалися через втрату один до одного почуття взаєморозуміння. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї вважає неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася. Про час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Подала через канцелярію суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився. Про час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку.Подав через канцелярію суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, проти задовлення позову не заперечив. За таких обставин, та відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу технічними засобами. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 19.07.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області за актовим записом № 230, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.5), який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем [PERSON] (а.с.6,7). Продовжувати подальше спільне життя подружжя не бажає, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася зазначеним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечив щодо позову. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги взаємне бажання сторін на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, які спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим.

Outcome: approved