Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданою судовою владою, та просять суд стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі по 120 368, 72 грн., моральну шкоду у розмірі 68 000, 00, на користь позивача [PERSON] грн. моральну шкоду в розмірі 51 000, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що судові рішення органами виконавчої влади не виконані, а судова влада не забезпечила позивачам доступу до правосуддя, і як наслідок порушено конституційні права людини в Україні, в результаті чого останнім заподіяна моральна та матеріальна шкода. В судове засідання позивачі не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.05.12р. стягнуто з Кредитної спілки "Фортеця" на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 120368,72 грн. ( а.с.38) На підставі даного рішення було видано виконавчий лист (а.с.39). Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15.04.2013 р. встановлено, що 15.05.2013р. державний виконавець Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки Постановою Господарського суду Черкаської області КС "Фортеця" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Щодо позовних вимог [PERSON], то в матеріалах справи відсутнє обґрунтоване звернення його до суду з вимогами щодо відшкодування останньому матеріальної та моральної шкоди з Держави внаслідок порушення його прав органами судової влади та виконавчої служби. Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст.11 Закону України "Про державну виконавчу службу", передбачено, що шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013р. "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі" факт неправомірності (незаконності) дій державного виконавця, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку (ухвалою, рішеннням, постановою, вироком суду). За положеннями ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно п.п.4,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 р. №4 у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що обов'язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. А у випадку відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України, незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачі зазначачають, що предметом позову є порушення по відношенні до них норм матеріального права судовою владою, а за такі дії відповідальність несе Держава, проте, в порушення наведених норм позивачі не надали належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження встановлення того, що судовою владою їм заподіяно шкоду та не довели наявність такої шкоди, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вину останнього в її заподіянні. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивачів. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed