Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

14 січня 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.12.2007 р. між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, а згодом - додатковий договір № 3 до нього, за умовами яких відповідач отримав грошові кошти, зобов'язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договорами. На забезпечення виконання [PERSON] договірних зобов'язань позивач уклав з [PERSON] договір поруки. Відповідачі не виконують свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим у позивача виникло право вимагати повернення заборгованості у судовому порядку. Позивач просить суд (з урахуванням уточнень) стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором, а саме: основна заборгованість - 1 549 432,00 доларів США, комісія - 70 560,00 доларів США, пеня - 43 769 562,41 грн., штраф - 2 920 629,79 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за додатковим договором № 3 до кредитного договору, а саме: основна заборгованість - 105 612,58 грн., пеня - 1 583 824,78 грн. (т. 1 а.с.а.с. 1 - 6, 143 - 146). 24 квітня 2013 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання поруки припиненою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що порука припилилася в силу закону, оскільки ПАТ КБ "ПриватБанк" порушило строк пред'явлення вимог поручителю (т. 1 а.с.а.с. 163 - 168, т. 3 а.с.а.с. 7, 8). Того ж дня [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання кредитного договору, який за заявою позивача ухвалою суду від 29.05.2013 р. було залишено без розгляду (т. 1 а.с.а.с. 180 - 183, т. 2 а.с.а.с. 13, 62). 24 травня 2013 року [PERSON] повторно звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання кредитного договору (т. 2 а.с.а.с. 23 - 26). 04 серпня 2014 року суд своєю ухвалою у зв'язку з повторною неявкою представника без поважної причини залишив зустрічний позов [PERSON] без розгляду. У судовому засіданні представник ПАТ КБ "ПриватБанк" первісний позов підтримав, заперечував проти задоволення зустрічних позовних вимог. Представник [PERSON] у судовому засіданні підтримав зустрічний позов, заперечував проти задоволення первісних позовних вимог. Представник [PERSON] до суду повторно не з'явився, був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що первісний позов необхідно задовольнити, а зустрічний - залишити без задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.12.2007 р. між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNHLGK00000814, за умовами якого ЗАТ КБ "ПриватБанк" надало відповідачу кредит в сумі 1 634 850,00 доларів США під 11,04 % річних строком до 15.12.2017 р. (т. 1 а.с.а.с. 18 - 24). Того ж дня на забезпечення виконання [PERSON] договірних зобов'язань між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № DNHLGK00000814, за яким останній зобов'язався солідарно зі [PERSON] відповідати за своєчасне повернення кредитних коштів за кредитним договором (т. 1 а.с.а.с. 31 - 34). 26 листопада 2010 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору № DNHLGK00000814, за умовами якого ЗАТ КБ "ПриватБанк" надало відповідачу кредит в сумі 340 000,00 грн. під 22,08 % річних строком до 25.11.2011 р. (т. 1 а.с. 25). Відповідачі неналежно виконують свої зобов'язання з повернення кредитних коштів та відсотків за ними, і у них перед позивачем утворилася заборгованість у сумі 61 328 225,62 грн. (т. 1 а.с.а.с. 148 - 154), а саме: 1. За кредитним договором: - основна заборгованість - 1 549 432,00 доларів США; - комісія - 70 560,00 доларів США; - пеня - 43 769 562,41 грн.; - штраф (пункт 4.3 кредитного договору) - 2 920 629,79 грн. 2. За додатковим договором № 3: - основна заборгованість - 105 612,58 грн.; - пеня - 1 583 824,78 грн. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором ПАТ КБ "ПриватБанк" передав [PERSON] грошові кошти, про що свідчать матеріали справи (т. 1 а.с.а.с. 26 - 30), отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено. У відповідності зі статтею 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що [PERSON] дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення позичених коштів та відсотків за ними, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов'язань у розумінні приведеної норми. За правилами частини 1 статті 553 ЦК за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частинами 1, 2 статті 554 ЦК передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом було встановлено, що основне зобов'язання за кредитним договором було забезпечене договором поруки, укладеним з [PERSON], отже, зважаючи на те, що дотепер боржник за кредитним договором не виконав свої зобов'язання, позивач вправі одночасно (солідарно) звернути свої вимоги й до поручителя. Зважаючи на те, що [PERSON] та [PERSON] неналежно виконують свої обов'язки за кредитним договором, що полягає у простроченні сплати заборгованості, а також відсотків за кредитним договором, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з цим позовом. Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. У відповідності зі статтею 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що первісний позов необхідно задовольнити. Суд критично ставиться до заяв представників [PERSON] та [PERSON] про застосування правил позовної давності, оскільки вона неодноразово переривалася вчиненням дій, що свідчать про визнання заборгованості (т. 1 а.с.а.с. 148 - 153, т. 2 а.с. 22). Вирішуючи зустрічний позов [PERSON], суд виходить з наступного. Згідно із зустрічними позовними вимогами вони базуються на двох доводах, що суперечать одне одному: - порука припинена після закінчення строку, визначеного договором поруки; - порука припинена, оскільки кредитор протягом шести місяців після настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги поручителю. За правилами частини 4 статті 559 ЦК порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пунктом 12 договору поруки передбачено, що порука припиняється після закінчення п'яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Відтак, оскільки термін повернення коштів за кредитним договором ще не настав, підстав вважати, що порука припинилася, не існує. Суд також вважає суперечливими доводи [PERSON], викладені у зустрічній позовній заяві. Так, позивач за зустрічним позовом, посилаючись на приписи пункту 12 договору поруки, стверджує, що порука припинилася 28.01.2013 р. Між тим, ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до боржника та поручителя до настання цього терміну - 17.01.2013 р., отже висновок [PERSON] про припинення поруки є також помилковим. Посилання [PERSON] на те, що порука також припинена, оскільки кредитор протягом шести місяців після настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги поручителю, є безпідставним, оскільки це правило поширюється лише на випадки, коли договором поруки не визначено відповідний строк. У порядку статті 88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" у рівних частках судовий збір у сумі 3 670,40 грн. (по 1 777,85 грн.).

Outcome: approved