Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивує тим, що у [ADDRESS] у якій постійно проживали однією сім`єю і були зареєстровані його мама [PERSON] та вітчим [PERSON] , яким вказана квартира належала на підставі спільної сумісної власності. Зазначену квартиру [PERSON] , як наймач квартири та [PERSON] , як член його сім`ї отримали безоплатно у власність відповідно до ЗУ "Про приватизацію державного житла". 19 березня 1996 року [PERSON] , а 20 березня 1996 року [PERSON] належні їм половини квартири заповіли у рівних частинах йому та [PERSON] , який є сином [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер та після його смерті відкрилась спадщина, а він відповідно ЦК УРСР 1963 року вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки хоронив його, отримав його особисті речі та документи, в тому числі і документи на квартиру, утримував і до цього часу утримує квартиру у належному стані, так як мама [PERSON] на день його смерті була уже похилого віку (69 років), а також періодично там проживає. Не оформляв спадщину, оскільки була жива мама, яка постійно проживала у квартирі, тому вважав це неетичним. [INFO] померла і його мати [PERSON] , після смерті якої вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте отримав відмову державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Брат [PERSON] не прийняв спадщину і не претендує на неї, а тому його частина спадщини переходить до нього, тобто він є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] та [PERSON] усієї квартири вцілому. Ухвалою суду від 27 серпня 2021 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 16 вересня 2021 року. Ухвалою суду від 16 вересня 2021 року у справі закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник позивача - адвокат Косаківський В.І. у судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав вказаних у позовній заяві та пояснив, що позивач є спадкоємцем по заповіту після смерті [PERSON] та після його смерті вступив в управління та володіння його майном. Після смерті матері [PERSON] він є спадкоємцем як за заповітом так і за законом, вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому відмовили. Враховуючи, що син [PERSON] - [PERSON] , відмовився від прийняття спадщини, а мати [PERSON] не була розписана із Затолочним, проживали усе життя у цивільному шлюбі, [PERSON] залишився єдиним спадкоємцем всієї квартири після їх смерті. Просить позовну заяву задовольнити та встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після померлого [INFO] [PERSON] та визнати за ним право власності на всю вищевказану квартиру. Судові витрати по справі просить залишити за позивачем. Представник відповідача Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області селищний голова С.Палісіка у судове засідання не з`явилася, подавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що в будинку, де знаходиться вказана квартира живе з 1986 року і знає, що після смерті [PERSON] господарством займався позивач [PERSON] , робив у квартирі ремонт, міняв котел, утеплював квартиру, постійно приїжджав до матері [PERSON] , яка продовжувала у ній жити та періодично жив у квартирі. Про те, що [PERSON] і [PERSON] були не розписані вона не знала. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що знає позивача ще зі школи, були товаришами. Після смерті [PERSON] - [PERSON] займався господарством, міняв отоплення, ремонтував допоміжні приміщення, утеплював квартиру, ремонтував дах, привозив дрова і вугілля. Мати позивача була похилого віку і тому не могла цим усім займатися. [PERSON] та мати позивача [PERSON] не були розписані офіційно, а [PERSON] про це і не знав, тому і не оформляв спадкових прав, пояснюючи це також тим, що не міг при живій мамі цим займатися, оскільки вважав це неетичним. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Позивач [PERSON] є сином покійної [PERSON] , що відтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 грудня 1953 року П`ятківським сільзагсом Бершадського району Вінницької області. (а.с. 8). Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 25.08.1993 [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належав будинок розташований в [ADDRESS] . (а.с.21) Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом та зареєстрованим у реєстрі за №255, 19 березня 1996 року [PERSON] належну їй 1/2 трьохкімнатної квартири, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла своїм синам [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах.(а.с.10) Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом та зареєстрованим у реєстрі за №280, 20 березня 1996 року [PERSON] належну йому 1/2 трьохкімнатної квартири, що знаходиться в [ADDRESS] заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах.(а.с.14) Вказані заповіти є чинними, що підтверджується інформаційними довідками зі спадкового реєстру (заповітів) . (а.с.11-13, 15) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29 березня 1999 року Чечельницьким відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №13. (а.с.33). Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру. (а.с.18) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07 серпня 2020 року виконавчим комітетом Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №46. (а.с.34). Після смерті матері [PERSON] син [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом Чечельницької нотаріальної контори Вінницької області йому відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] , який також є спадкоємцем [PERSON] , 07 серпня 2020 року відмовився від прийняття спадщини за законом і за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] на користь брата [PERSON] . (а.с.62) Відповідно до Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17 липня 2020 року у Вінницькій області ліквідовано Чечельницький район та утворено Гайсинський район (з адміністративним центром у місті Гайсин) до складу якого ввійшла Чечельницька селищна територіальна громада. (а.с.61) Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 4 "Прикінцевих та перехідних положень ЦК України" передбачено, що цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Що стосується вимог ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час смерті [PERSON] [INFO] року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. ( ст.525). Відповідно до ст.534 ЦК УРСР (1963 року), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Статтею 553 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Частиною 2 ст.554 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Після смерті [INFO] [PERSON] застосуванню підлягають норми ЦК України. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також те, що спадкоємець за заповітом і за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] не здійснив ніяких дій щодо прийняття спадщини свого батька, а від прийняття спадщини після смерті матері відмовився у встановленому законом порядку, суд вважає заяву позивача обгрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, так як у судовому засіданні доведено, що позивач після смерті [PERSON] , відповідно до норм ЦК УРСР (1963 року) є таким, що прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, та є таким, що подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. Оскільки іншим шляхом встановити даний факт та зареєструвати право власності на успадковану від батьків квартиру позивач не має можливості його позов підлягає задоволенню. Судові витрати за клопотанням представника позивача залишити за позивачем.

Outcome: approved