Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10004/043 філії-Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до Калінінського районного суду м. Донецька із позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи це тим, що 18 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» у особі філії - Пролетарське відділення № 5404 м. Доненька АТ "Ощадбанк", яку згідно з Постановою Правління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» №425 від 22 вересня 2010 року реорганізовано шляхом перетворення у територіально відокремлене без балансове відділення №10004/043 та фізичною особою [PERSON] був укладений кредитний договір № К-А-220316534, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 120 969 грн. 00 коп., строком на 84 місяці з терміном кінцевого погашення не пізніше 17 червня 2015 року за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 20,00 % річних. Способом забезпечення виконання зобов'язання позичальника слугувала застава згідно договору застави транспортного засобу № К-Л- 220316534/1 від 18.06.2008 року. Банком на виконання п. 1.3. договору, були перераховані кошти на рахунок ФОП [PERSON], що підтверджується меморіальним ордером № 54679 від 18.06.2008 року з цілю оплати вартості автомобілю марки СHEVROLET модель LACETTI згідно з рахунком-фактурою № 86 від 17.06.2008 року. На виконання п. 3.4.1, 6.1., 7.3. кредитного договору, п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», банк направляв позичальнику претензії № 3707 від 18.07.2011 року щодо сплати заборгованості по кредитному договору. Відповідач для погашения боргу в добровільному порядку не з'являвся, про причини неявки банк не повідомляв. Позичальник з 01.08.2009 року не виконував в повному обсязі свої зобов'язання перед банком, а саме: сплачував суми основного боргу не у відповідності до графіку погашення до кредитної о договору. Таким чином, банком всі зобов'язання за кредитним договором були виконані належним чином. Але з боку позичальника наявні численні порушення кредитного договору, зокрема п.1.5., п.3.3.4. п.3.3.5. якими передбачено наступне: за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти); позичальник зобов'язаний здійснювати погашення кредиту в сумі 1441 грн. та сплату нарахованих відсотків за користування ним щомісячно до останнього банківського дня кожного місяця: позичальник зобов'язаний точно в строки, обумовлені цим договором, погашати кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, передбачені цим договором. Але в порушення цих обов'язків позичальником не сплачуються взагалі чергові платежі та відсотки. Крім того, своїми діями позичальник порушує вимоги ст. 526 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. П.3.3.6. кредитного договору встановлено, що за порушення взятих на себе зобов'язань по кредитному договору та договору застави, позичальник повинен на вимогу банку достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та/або штрафних санкцій в порядку, передбаченому п. п. 2.3., 2.4. кредитного договору відповідно до чинного законодавства України. П.3.3.7. кредитного договору встановлено, що позичальник зобов'язаний відповідати всіма власними коштами та майном по своїм зобов'язанням, що випливають з кредитного договору. Правилами ст. 625 Цивільного Кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. При цьому боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. ст. 256, 259 ЦК України, п. 7.7. кредитного договору, сторони домовилися про збільшення строків позовної давності до 3 років для всіх грошових зобов'язань відповідача, що передбачені умовами кредитного договору. Відповідно до цього договору у банка є право вимоги невиконаних грошових зобов'язань за період 31.01.2011 року по 31.01.2012 року. Станом на 31.01.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] складає 237324,64 грн., у тому числі 104733 грн. 81 коп. - непогашена сума основної заборгованості за кредитом; 95551,69 грн. - прострочені відсотки за користування кредитом станом на 31.01.2014 року; 5435,98 грн. - 3% річних, нарахованих на суму простроченої заборгованості; 3556,90 грн. - сума боргу з урахуванням індексу інфляції за увесь час прострочення; 28046,26 грн. - пеня з 31.01.2011 року по 31.01.2012 року. Також, банком були понесені витрати на вчинення виконавчого напису нотаріусу № 4479 від 20.09.2011 року у сумі 1800 грн. З цих підстав, позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованості у сумі 239124,64 грн., у тому числі: 104733,81 грн. - непогашена сума основної заборгованості за кредитом; 95551,69 грн. - прострочені відсотки за користування кредитом станом на 31.01.2014 року; 5435,98 грн. - 3% річних, нарахованих на суму простроченої заборгованості; 3556,90 грн. - сума боргу з урахуванням індексу інфляції за увесь час прострочення; 28046,26 грн. - пеня з 31.01.2011 року по 31.01.2012 року; 1800 грн. - витрати на вчинення виконавчого напису, на користь АТ «Ощадбанк» у особі ТВБВ № 10004/043 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та судові витрати понесені банком. Представник позивача в судове засідання не прибув, але звернувся до суду із письмовою заявою в якій просив суд, розглядати справу у відсутність представника позивача, заявлені позовні вимоги банку він підтримує, проти винесення заочного рішення він не заперечує, тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача, по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. ст. 158, ч.2, 169 ЦПК України. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини не явки суд не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать документи, які знаходяться в матеріалах справи, на адресу суду від нього не надходило повідомлень про причини неявки. При таких обставинах суд, зі згоди представника позивача, вважає за можливе розглянути цивільну справу у відсутність не з"явившогося в судове засідання відповідача, тобто ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд перевіривши матеріали справи вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з підстав, передбачених вимогами ст. ст. 525, 526, 530 та 1054 ЦК України. Судом встановлено, що 18 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" у особі філії - Пролетарське відділення № 5404 м. Доненька АТ "Ощадбанк", яку згідно з Постановою Правління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» №425 від 22 вересня 2010 року реорганізовано шляхом перетворення у територіально відокремлене без балансове відділення №10004/043 та фізичною особою [PERSON] був укладений кредитний договір № К-А-220316534, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 120 969 грн. 00 коп., строком на 84 місяці з терміном кінцевого погашення не пізніше 17 червня 2015 року за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 20,00 % річних. Також судом встановлено, що способом забезпечення виконання зобов'язання відповідача слугувала застава згідно договору застави транспортного засобу № К-Л-220316534/1 від 18.06.2008 року. Як встановлено, судом банком на виконання п. 1.3. договору, були перераховані кошти на рахунок ФОП [PERSON], що підтверджується меморіальним ордером № 54679 від 18.06.2008 року з цілю оплати вартості автомобіля марки СHEVROLET модель LACETTI згідно з рахунком-фактурою № 86 від 17.06.2008 року. На виконання п. 3.4.1, 6.1.,7.3. кредитного договору, п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», банк направляв відповідачу претензії № 3707 від 18.07.2011 року щодо сплати заборгованості по кредитному договору. Судом встановлено, що відповідач для погашения боргу в добровільному порядку не з'являвся, про причини неявки банк не повідомляв. Відповідач, [PERSON] з 01.08.2009 року не виконував в повному обсязі свої зобов'язання перед банком, а саме: сплачував суми основного боргу не у відповідності до графіку погашення до кредитного договору. Таким чином, судом встановлено, що позивачем всі зобов'язання за кредитним договором були виконані належним чином. Але з боку відповідача наявні численні порушення кредитного договору, зокрема п.1.5., п.3.3.4. п.3.3.5. якими передбачено, що за користування кредитом відповідач зобов'язаний сплачувати позивачу відповідну плату (проценти), відповідач зобов'язаний здійснювати погашення кредиту в сумі 1441 грн. та сплату нарахованих відсотків за користування ним щомісячно до останнього банківського дня кожного місяця, відповідач зобов'язаний точно в строки, обумовлені цим договором, погашати кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, передбачені цим договором. Але, як встановлено судом, в порушення цих обов'язків [PERSON] не сплачуються взагалі чергові платежі та відсотки. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 3.3.6. кредитного договору встановлено, що за порушення взятих на себе зобов'язань по кредитному договору та договору застави, відповідач повинен на вимогу банку достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та/або штрафних санкцій в порядку, передбаченому п. п. 2.3., 2.4. кредитного договору відповідно до чинного законодавства України. Пунктом 3.3.7. кредитного договору встановлено, що відповідач зобов'язаний відповідати всіма власними коштами та майном по своїм зобов'язанням, що випливають з кредитного договору. Згідно до вимог ст. 625 Цивільного Кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного Кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. При цьому боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. ст. 256, 259 ЦК України, п. 7.7. кредитного договору, сторони домовилися про збільшення строків позовної давності до 3 років для всіх грошових зобов'язань відповідача, що передбачені умовами кредитного договору. Відповідно до цього договору у банка є право вимоги невиконаних грошових зобов'язань за період 31.01.2011 року по 31.01.2012 року. Так, судом встановлено, що станом на 31.01.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] складає 237324,64 грн., у тому числі 104733 грн. 81 коп. - непогашена сума основної заборгованості за кредитом; 95551,69 грн. - прострочені відсотки за користування кредитом станом на 31.01.2014 року; 5435,98 грн. - 3% річних, нарахованих на суму простроченої заборгованості; 3556,90 грн. - сума боргу з урахуванням індексу інфляції за увесь час прострочення; 28046,26 грн. - пеня з 31.01.2011 року по 31.01.2012 року. Також, банком були понесені витрати на вчинення виконавчого напису нотаріусу № 4479 від 20.09.2011 року у сумі 1800 грн. Відповідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Розмір виниклої заборгованості підтверджений письмовим розрахунком позивача, він виконаний відповідно до діючого законодавства та обчислений вірно. До теперішнього часу заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи з вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частками, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати відсотків. Враховуючи викладене, суд дістається висновку що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10004/043 філії-Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитом, є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому понесені позивачем витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 2391 гр. 25 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved