Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в серпні 2015 року до Івано-Франківського міського суду з позовною заявою до Управління державної автомобільної інспекції УМВС в Івано-Франківській області, Івано-Франківської митниці Міндоходів України (замінено на Державну фіскальну службу України) про стягнення в солідарному порядку матеріальної шкоди в розмірі 950грн., стягнення моральної шкоди в розмірі 15000грн., стягнення судових витрат. У позовній заяві зазначено, що 27.02.2013 року працівником ДАІ УМВС в області був затриманий транспортний засіб автомобіль БМВ Х-5, 2002 року випуску, яким керував [PERSON] та доставлений на спецмайданчик через підозру в незаконному перебування на території України з порушенням правил митного контролю. За перебування автомобіля на штрафмайданчику позивач оплатив 950грн., які вважає завданою матеріальною шкодою. В подальшому Державною митною службою була винесена постанова про порушення митних правил, що зумовило позивача до дій по оскарженню такої постанови. Завдану діями відповідачів моральну шкоду оцінює в розмірі 15000грн. 18.01.2016 року у звязку з закінченням пятирічного строку в судді Бойчука О.В., дана справа прийнята до провадження нового складу суду (суддя Польська М.В.). Ухвалою суду від 17.05.2016 року до участі у справі залучено співвідповідачем Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області. Позивач та його представник просили позов задовольнити. Відповідач 1 в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином. Представники відповідача 2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, з підстав зазначених в запереченні та поясненнях в судовому засіданні, просили в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки вони є недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають. Представник відповідача 3 подав письмове заперечення, просив розглядати справу без їх участі. Суд, отримавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, приходить до висновку що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.02.2013 року працівником ДАІ УМВС в області був затриманий по вул.Галицькій транспортний засіб автомобіль БМВ Х-5, 2002 року випуску, яким керував [PERSON] та доставлений на майданчик тимчасового утримання через підозру в незаконному перебування на території України з порушенням правил митного контролю (а.с.10), направлено матеріали ЖЕО для перевірки керівнику митниці (а.с.11-12). За перебування автомобіля, яким керував [PERSON], однак який йому не належить що встановлено судом в іншій адміністративній справі, на майданчику тимчасового утримання, позивач оплатив згідно квитанції 930грн. (а не 950 грн. як стверджував у позові позивач), отримувачем цих коштів є МВС України «Інформ-ресурси», призначення платежу оплата за зберігання транспортних засобів (а.с.8-9). Саме дану суму 930грн., а також 9.30грн. банківських послуг позивач вважає - завданою матеріальною шкодою в сумі 950грн.. В подальшому після затримання ТЗ, Івано-Франківською митницею була винесена постанова про порушення митних правил від 29.03.2015р., яку [PERSON] оскаржив до суду, та постановою Івано-Франківського міського суду від 12.11.2013 року постанова в справі про порушення митних правил від 29.03.2013 року №37/20600/13 про накладення адміністративне стягнення на [PERSON], була скасована (а.с.6-7). При цьому, судом було встановлено те, що виносячи оскаржувану постанову в справі про порушення митних правил від 29.03.2013 року орган який виніс постанову про порушення митних правил посилався на ст..380 МК України, яка регулює особливості ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування, проте, як встановлено судом даний транспортний засіб було ввезено як автомобіль комерційного призначення. При цьому, що ряд доказів про ввезення автомобіля на територію України [PERSON] надав тільки в судовому засідання по справі №344/5403/13-а (агентський договір та доручення службового відрядження), які не представлялись водієм на час винесення оскаржуваної постанови органом митниці. За вимогами ст..1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки [PERSON] або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою [PERSON] або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Разом з тим, дії органу: Управління державної автомобільної інспекції УМВС в Івано-Франківській області та Івано-Франківської митниці не суперечать чинному законодавству щодо затримання автомобіля, складення протоколу та постанови про порушення митних правил. І як вже зазначалось вище, кошти, які на думку позивача є завданою матеріальною шкодою, були оплачені не відповідачам, а іншій юридичній особі, дії якої по наданню послуг щодо перебування автомобілів на майданчику тимчасового утримання також відповідають законодавству. При цьому, суд не вбачає підстав для визнання таких понесених позивачем витрат в сумі 930грн., саме завданою матеріальною шкодою. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1102 «Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках» зі змінами та доповненнями затверджено Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, який визначає процедуру тимчасового затримання, зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках та їх повернення. Згідно п.12 цього ж Порядку повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред'явлення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення. Спори, пов'язані із шкодою, що заподіяна тимчасово затриманому транспортному засобу і майну, яке перебуває в ньому, під час транспортування або зберігання на спеціальному майданчику чи стоянці, розв'язуються в установленому законодавством порядку (за п.15). Отже, як Порядком для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, так і договором з особою що надає такі послуги, передбачається складання Акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу і перелік речей, які перебувають в ньому, що було дотримано при складанні Акта огляду від 27.02.2013р.(а.с.12). Повноваження органів ДАІ, врегульовані постановою КМУ від 14 квітня 1997 р. N 341 «Про Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ» зі змінами та доповненнями, згідно якого (п.5 підп.5,9,10,14,32) підрозділи Державтоінспекції мають права, передбачені Законами України "Про міліцію", "Про дорожній рух" та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють їх діяльність. Зокрема, працівники Державтоінспекції під час виконання службових обов'язків мають право: зупиняти транспортні засоби у разі порушення вимог правил, норм та стандартів забезпечення безпеки дорожнього руху, у разі наявності даних про те, що вони використовуються з протиправною метою, оглядати транспортні засоби і перевіряти у водіїв документи на право користування і керування ними, дорожні(маршрутні) листи та відповідність вантажів, що перевозяться, товарно-транспортним та іншим документам, а також перевіряти їх наявність у базах даних автоматизованих інформаційно-пошукових систем Державтоінспекції, у передбачених законодавством випадках затримувати ці документи та вантажі; здійснювати в установленому законодавством порядку адміністративне затримання і особистий огляд громадян, які вчинили адміністративне правопорушення, огляд їх речей, транспортного засобу і вантажу; використовувати в установленому порядку спеціальні технічні і транспортні засоби для виявлення і фіксації порушень правил дорожнього руху, обстеження водіїв, нагляду за технічним станом транспортних засобів, автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, примусової зупинки транспортних засобів, їх транспортування на спеціальні майданчики у випадках порушень во діями правил зупинки і стоянки; у випадках, передбачених законодавством, затримувати транспортні засоби і доставляти їх, у тому числі з використанням спеціальних транспортних засобів, на спеціальні майданчики чи стоянки Державтоінспекції для тимчасового зберігання; отримувати від органів юстиції, митних та правоохоронних органів необхідну інформацію про митне проходження та оформлення транспортних засобів, нотаріальне посвідчення угод щодо них, перебування транспортних засобів у розшуку, під арештом тощо, в тому числі інформацію, що надходить до органів МВС у рамках міжнародного співробітництва у сфері боротьби із злочинністю. Окрім того, за п.7 цього ж Положення Державтоінспекція провадить свою діяльність у взаємодії з іншими службами і підрозділами органів внутрішніх справ, державними органами та органами місцевого самоврядування і об'єднаннями громадян, в тому числі інших держав, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та господарювання, військовою інспекцією безпеки дорожнього руху та іншими підрозділами Міноборони, Служби безпеки, Держкомкордону, Державної митної служби, посадовими і службовими особами та громадянами з питань забезпечення безпеки дорожнього руху та його учасників, охорони громадського порядку, профілактики та розкриття кримінальних правопорушень і зменшення забруднення транспортом навколишнього середовища, а також надає їм необхідну допомогу у розв'язанні цих проблем. Працівники Державтоінспекції не залучаються до виконання завдань, що не належать до її компетенції. Органи митниці діють у межах прав та обовязків передбачених Митним кодексом України, КУпАП, та інших нормативно-правових актів. Щодо відповідача 3, то Головне управління НП в Івано-Франківській області утворене 07.11.2015 року як юридична особа публічного права, тому вимоги до даного управління яке не існувало на час подій, про які зазначає позивач, є тим паче безпідставними. Стаття 1166 вказує на те, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Всі інші доводи позивача щодо неправомірних дій інспекцією ДАІ та митниці не заслуговують на увагу та є не обгрунованими, окрім того дії органу ДАІ, після їх завдання шкоди позивачу як він вважає, не були предметом оскарження в суді. Суд на підставі зібраних доказів, прийшов до переконання про безпідставність вимоги до Управління державної автомобільної інспекції УМВС в Івано-Франківській області, Івано-Франківської митниці Міндоходів (замінено на Державної фіскальної служби) та Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про стягнення матеріальної шкоди в сумі 950 грн. Завдану діями відповідачів в солідарному порядку моральну шкоду [PERSON] оцінює в розмірі 15000грн. Підстави та порядок відшкодування майнової та (або) моральної шкоди, яка завдана внаслідок порушення особистих немайнових прав, відшкодовується на загальних підставах та в порядку, що передбачені відповідно для моральної шкоди - в ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України. Як слідує зі ст..1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із душевними стражданнями, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної шкоди одразу оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом. Дана стаття встановлює певні критерії, які суд має оцінювати при визначенні розміру моральної шкоди. До таких критеріїв відносяться: характер правопорушення; глибина фізичних та душевних страждань, яка визначається в залежності від особистих властивостей психіки потерпілого та характеру шкоди, яка йому завдана; погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації (тут мова йдеться як про професійну працездатність потерпілого, так і про інші навички, які втрачаються внаслідок, наприклад, заподіяння шкоди здоров'ю); ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. Отже суд має брати до уваги як форму вини завдавача шкоди (умисел або необережність), так і наявність вини самого потерпілого; інші обставини, що мають істотне значення (тривалість страждань, істотність вимушених змін у способі життя потерпілого, можливість усунення негативних наслідків, які виникла в результаті посягання на права особи тощо). Позивач оцінив таку завдану відповідачами моральну шкоду в певному розмірі, однак в звязку з відсутністю вини відповідачів, а також і причинно-наслідкового звязку між діями та наслідками, суд не вважає також обґрунтованою вимогу і про стягнення з відповідачів моральної шкоди. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі вищевикладеного, ст. 23, 1166, 1167, 1173 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та

Outcome: dismissed