Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] з подальшим його уточненням від 20.09.2019 (вх.№48670/19), в якому просить шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 26 жовтня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1684, розірвати; визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , з матір"ю [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня подання позовної заяви і до досягнення [PERSON] повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу мають дитину, [PERSON] , [INFO] . З квітня 2019 року вона не проживає разом із відповідачем у зв"язку з погіршенням сімейного життя на грунті нехтування відповідачем сімейними цінностями, відсутності бажання підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім"ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства та бюджету. Кожен із них має протилежні погляди на шлюб та сім"ю. Подальше спільне життя як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить як її інтересам, так і інтересам дитини. Також зазначає, що спільна їх донька проживає із нею. Їй відомо, що [PERSON] являється засновником та директором ПП "Альфа-ком", основний економічний вид діяльності, роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів. Вона перебуває у продовженій декретній відпустці по догляду за дитиною, оскільки дитина часто хворіє. Відповідач по справі не є особою похилого віку, працездатний, має задовільний стан здоров"я, а тому спроможний щомісячно сплачувати аліменти, оскільки належне утримання дитини являється обов"язком не тільки матері, але й батька. 16 вересня 2019 року за вх.№47724/19 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що проти вимоги про розірвання шлюбу не заперечує, оскільки сімейне життя з позивачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними та відмінністю поглядів на життя. Починаючи з квітня 2019 року вони проживають окремо, а тому спільне проживання як одна сім"я та збереження шлюбу вважає неможливим. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання спільної дитини вказує, що він дійсно є одноосібним засновником і директором підприємства "Альфа-ком", основний економічний вид діяльності, роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів. Прибуток від даної діяльності не є багатотисячним. Його нарахований щомісячний дохід від діяльності, якою займається становить 4200 грн.. Окрім того, він має дитину від попереднього шлюбу, [PERSON] , віком 12 років, на утримання якого сплачує аліменти у розмірі 1250 грн. щомісячно. Він дуже любить своїх дітей, [PERSON] та [PERSON] , розуміє свій обов"язок, як батька, утримувати їх до повноліття, забезпечувати належні умови для їх розвитку разом з тим бажає, щоб вони жили повноцінним життям. Тому не відмовляєся від їхнього утримання. Просить визначити розмір аліментів на утримання спільної дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Представник позивача в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнення підтримав, просив позов задоволити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав, не заперечив проти задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Заслухавши виступи сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 26 жовтня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1684, між сторонами було зареєстровано шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилася дитина, [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №3070. Згідно Довідки №526 від 01 листопада 2018 року виданою Гощанською ЦМЛ вбачається, що [PERSON] , [INFO] , потребує домашнього догляду до досягнення 4-річного віку до [INFO] . Діагноз: часто хворіюча дитина ГРВІ, гострий бронхіт. Відповідно до Витягу з Наказу №268 головного лікаря Гощанської ЦМЛ від 02 листопада 2018 року вбачається, що [PERSON] , сестрі медичній поліклінічного відділення надано відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею 4-річного віку з 23 листопада 2018 року по [INFO]. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 цього Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім"ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, позивач не бажає зберегти шлюб, тому шлюб між ними має бути розірваний. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред"явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Суд, з урахуванням думки позивачки прийшов до висновку про визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] з матір"ю. Щодо вимоги про стягнення аліментів, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов"язків по відношенню до дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд має врахувати обставини, які мають істотне значення, в тому числі, стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, тощо. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З наданих відповідачем докуметів до відзиву на позовну заяву вбачається, [PERSON] працює у ППФ "Альфа-ком" на посаді директора, загальна сума доходу за період з липня 2019 року по серпень 2019 року становить 7396,32 грн., а загальна сума доходу за період з січня 2019 року по травень 2019 рок становить 22188,96 грн.. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Окрім того, з наданого розрахунку заборгованості по аліментах вбачається, що на виконанні у Рівненському міському відділі ДВС ГТУЮ у Рівненській області перебуває виконавчий лист №569/1195/13 виданий 25.04.2013 Рівненським міським судом про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, починаючи з 23.01.2013 року і до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку. Борг станом на 31.08.2019 становить 69,33 грн.. На підставі встановлених і наведених судом фактів, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 182, 183 СК України, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітків) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з 01 серпня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу. У свою чергу з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved