Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Представник органу опіки та піклування Бібрської міської ради звернувся до суду із позовом до [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] та просив : - позбавити [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] В обґрунтування позову покликається на те, що 11 грудня 2020 року до органу опіки та піклування Бібрської міської ради надійшла інформація КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Бібрської міської ради щодо загрози життю та здоров`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів малолітньої дитини. Комісія здійснила виїзд у с. Лани Перемишлянського району по місцю проживання матері з малолітнім та проведено оцінку рівня безпеки дитини та встановлено, шо мати [PERSON] , відсутня на момент виявлення дитини та така залишила дитину без батьківського піклування більше як три доби. Зазначив, що малолітня дитина- [PERSON] , [INFO] , залишена з [PERSON] (бабцею), що перебувала у невідкладному стані, що є загрозою життю та здоров`ю дитини, оскільки у такої наявні ознаки небезпечної поведінки та ознаки психічних та поведінкових розладів, спостерігалися напади агресії. Звертає увагу суду на те, що були наявні і інші факти, що свідчили про небезпеку для дитини, а саме: неналежне харчування, помешкання не пристосоване для проживання, перебуває в антисанітарному стані, відсутнє тепло та шибки на вікнах. Крім цього зазначила, що Комісією прийнято рішення про негайне відібрання дитини, 16.12.2020 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Бібрської міської ради прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] .. Вважає, що залишення дитини в сім`ї є небезпечним для її життя, здоров`я, а відсутність морального виховання може спричинити згубні для психіки дитини наслідки, оскільки мати неодноразово залишала малолітню дитину без батьківського піклування, не вела належного догляду, що призвело до погіршення стану здоров`я хлопчика, у жовтні 2020року дитина перебувала на лікуванні в ЛОДКЛ "Охмадит" із діагнозом "анемія". Окрім цього, з часу вилучення малолітньої дитини з сім`ї ніхто не поцікавився місцем перебування дитини. В обґрунтування позову покликається на вимоги ст.ст. 19, 151,152,155,164,170 СК, ст.ст. 5,6 ЗУ "Про охорону дитинства" та просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, доповнив, що відповідач двічі залишала малолітню дитину без догляду з матір, яка зловживає алкоголем, в жовтні 2021року на п`ять днів і 11.12.2020року на три дні, про що повідомили сусіди. Повернення та розшук її в сім`ю до дитини відбувався за допомогою правоохоронних органів. Звертає увагу на те, що 25.02.2021 року органом опіки і піклування вживались заходи щодо забезпечення можливості [PERSON] виправитися та надання їй можливості належних умов проживання з дитиною, влаштування [PERSON] разом з малолітньою дитиною в будинок матері і дитини, що в м. Івано-Франківськ. Однак, відповідач пропала і на зв`язок не виходить. 23.03.2021 року здійснено виїзд по місцю її проживання в с. Лани Перемишлянського району, однак така відсутня і зі слів матері з 02.03.2021 року не появлялася, місце її проживання і перебування невідоме, на зв`язок не виходить. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце судового розгляду, про що свідчить повідомлення про вручення повістки (а.с. 30) тому, зі згоди позивача, на підставі ст. 280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення позивача, третьої особи, оцінивши в сукупності досліджені докази, вирішую спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] та витяга з Державного реєстру актів цивільного стану громадян із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст.135 СК (а.с.5,7 ). Згідно доповідної лікаря-педіатра-дільничного КП "Центру первинної медико-санітарної допомоги" від 11.12.2020року № 03-11/132, яка інформує про загрозу життю та здоров`ю малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] та просить вжити заходів щодо захисту прав та інтересів дитини з можливим вилученням із сім`ї (а.с.8). Розпорядженням міського голови №425 від 11.12.2020року негайно відібрано малолітню дитину [PERSON] , [INFO] та влаштовано у КЗ ЛОР Будинок дитини №1 до часу прийняття рішення Перемишлянським районним судом Львівської області. Згідно висновку органу опіки і піклування Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області від 16.12.2020р. №02-13/1199, вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] жительку села Лани Перемишлянського району Львівської області батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Конвенцією ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина 1 статті 3 Конвенції ООН). Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно п. 2 ч. 1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток; поважати дитину; забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 152 Сімейного кодексу України закріплено право дитини на належне батьківське виховання. Згідно ч. 1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Судом встановлено, що [PERSON] залишала сина без догляду та нагляду, що є небезпечним для життя і здоров`я дитини. В подальшому не виявила бажання займатися вихованням та доглядом за дитиною. Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що впродовж тривалого часу, [PERSON] не займається вихованням та доглядом свого малолітнього сина якого залишала без нагляду та догляду, фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню такого. Малолітня дитина, позбавлена належного батьківського піклування з боку матері, яка на даний час не бажає забезпечити повне і всебічне виховання дітей та підтримати на належному рівні стан його здоров`я й життєдіяльності, а залишення дитини є небезпечним для життя, здоров`я і морального виховання, оскільки така регулярно залишає його без жодного догляду та зникає, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача, яке є доцільним та відповідатиме найвищим інтересам дитини.

Outcome: approved