Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

У серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКБ «Капітал» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 04.09.2017 року у зв'язку з нововиявленими обставинами по справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АКБ Капітал», треті особи: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «АКБ «Капітал», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів за договорами банківських вкладів. Вимоги заяви мотивовані тим, що 04 вересня 2017 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва частково задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто на її користь з банку грошові кошти за договорами банківських вкладів (депозитів) «Тижневий» від 26 вересня 2014 року №1/53/7d/0044, №1/53/7d/0043, №1/53/7d/0042 заборгованість по вкладам в загальному розмірі - 77 245 грн. 20 коп. Підставою для задоволення позовних вимог було те, що судовими рішеннями Донецького окружного адміністративного суду від 07.10.2015 року, що залишено без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.11.2015 року, було визнано протиправною та скасовано постанову НБУ №466/БТ від 20.07.2015 року «Про віднесення ПАТ АКБ «Капітал» до категорії неплатоспроможних. Відтак, суд прийшов до висновку, що відповідач не перебуває в стані ліквідації, а тому дія Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на правовідносини між сторонами не поширюється. В той же час, постановою Верховного суду України від 24.10.2017 року вищевказані судові рішення, що були підставою для винесення Шевченківським районним судом м.Києва рішення від 04.09.2017 року, були скасовані. Відтак, продовжує діяти ліквідація банку та правовідносини сторін підпадають під дію Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у відповідності до умов якого у стадії ліквідації банку стягнення коштів вкладу є неможливим. Враховуючи викладене, уповноважена особа банку звернулась до суду із вказаною заявою та просила суд скасувати прийняте рішення суду від 04.09.2017 року та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.10.2018 року відкрито провадження за вказаною заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами за участю сторін. 02.11.2018 року до суду надійшли письмові заперечення проти вказаної заяви, де вона вказала про не виконання вказаного судового рішення як Уповноваженою особою Банку, так і представниками самого банку, а також про те, що про існування вказаного рішення заявник дізнався ще задовго до подання вказаної заяви та до апеляційної інстанції рішення не оскаржував. 02.11.2018 року до суду надійшов відзив на позов від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, де зазначено про пріоритетність вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у спірних правовідносинах між сторонами та можливість виплати коштів виключно у рамках відповідної процедури для цього. При цьому, зазначено про виплату позивачці коштів по вкладам в загальній сумі - 66 423,02 грн. 22.12.2017 року в ПАТ «ПУМБ». На даний час ліквідація банку триває. В судовому засіданні представник Заявника підтримав заяву та просив задовольнити, з підстав, викладених в заяві. Додатково зазначив, що позивачка [PERSON] вже отримала кошти від Фонду гарантування за вказаними вкладами в межах процедури ліквідації та вказане рішення є фактично подвійним стягненням цих же коштів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаної заяви, оскільки рішення суду вже вступило в закону силу. Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підтримав свій відзив та наполягав на необхідності скасування рішення суду за нововиявленими обставинами. Вислухавши пояснення присутніх учасників, дослідивши матеріали заяви, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.09.2017 року, матеріали цивільної справи, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районним судом м.Києва від 27 серпня 2014 року було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто на її користь з банку грошові кошти за договорами банківських вкладів (депозитів) «Тижневий» від 26 вересня 2014 року №1/53/7d/0044, №1/53/7d/0043, №1/53/7d/0042 заборгованість по вкладам в загальному розмірі - 77 245 грн. 20 коп. За правилами ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. В той же час, вимогами п.3 ч.2 ст.423 ЦПК України визначено можливість подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Вказане положення ЦПК України презумується із п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», де серед іншого, з метою правильного та однакового застосування ЦПК України, зазначено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Таким чином, тільки ті обставини, які існували на час розгляду справи судом, але про них не знав і не міг знати заявник та повідомити про них суд, можуть бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами. При цьому, судом враховано, що за вимогами п.2 ч.2 ст.424 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подана не пізніше 10-ти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Відтак, посилання позивача [PERSON] про пропущення банком строку на подачу заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами є помилковим. Перевіряючи обґрунтованість заяви про перегляд судового рішення, суд виходить із загальних положень про докази, у тому числі про належність і допустимість засобів доказування, обов'язку доказування і подання доказів. Як вбачається по змісту вказаного судового рішення, то задоволення позову обґрунтовано тим, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 25.12.2015, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.02.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.02.2017, було скасовано Постанову НБУ від 29.10.2015 № 753 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АКБ «Капітал», зобов'язано НБУ ПАТ «АКБ «Капітал» Банківську ліцензію ПАТ «АКБ «Капітал» від 24.10.2011 №122 та Генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій ПАТ «АКБ «Капітал» від 24.10.2011 №122; скасовано Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29.10.2015 № 195 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКБ «Капітал» та делегування повноважень ліквідатора банку»; зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернути ПАТ «АКБ «Капітал» Свідоцтво учасника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 26 від 22.03.2011; скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.07.2015 № 140 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «Капітал». В подальшому постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07.10.2015, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.11.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.02.2016, було визнано протиправною та скасовано постанову НБУ від 20.07.2015 № 466/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до категорії неплатоспроможних». Таким чином, суд прийшов до висновку про відсутність підстав вважати, що станом на час винесення рішення Банк перебуває в стані ліквідації, а відтак дія Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами. Між тим, з наданої до суду постанови Верховного суду України від 24.10.2017 року вбачається, що вищевказані судові рішення, що були підставою для винесення Шевченківським районним судом м.Києва рішення від 04.09.2017 року, були скасовані та було ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «Фінансово-промислова компанія «Капітал» до НБУ, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа ПАТ «КБ «Капітал» про визнання протиправним та скасування постанови. Суд вважає, що наявність в матеріалах справи вказаної постанови Верховного суду України від 24 жовтня 2017 року, має розцінюватись судом як нововиявлена обставина для перегляду рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року згідно ст. 423 ЦПК України, оскільки вона є істотною, тобто такою, що могла вплинути на висновки суду при ухвалені вказаного судового рішення по цивільній справі №761/20649/17 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АКБ Капітал», треті особи: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «АКБ «Капітал», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів за договорами банківських вкладів. У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З урахуванням викладеного та враховуючи, що ПАТ «АКБ «Капітал» продовжує перебувати в стані ліквідації, тому до спірних правовідносин застосовуються вимоги Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на настпуне. Так, рішенням Правління НБУ від 20.07.2015 №466/БТ відповідача віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію. В подальшому на підставі рішення Правління НБУ від 29.10.2015 № 753 у відповідача розпочато процедуру ліквідації з 30.10.2015 по 29.10.2017 включно. За ч.1 ст.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до п. 1,3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Положеннями п. 1 ч. 6 ст. 36 вказаного Закону визначено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Положеннями ч. 5 ст. 45 вказаного Закону передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Згідно ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації неплатоспроможного банку як юридичної особи зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема виникнення спеціальної процедури пред'явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно з системним аналізом норм п. 6 ст. 2, п. 16 ст.2, підп.1, 2 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час дії тимчасової адміністрації та/або впровадження процедури ліквідації, вимоги вкладників та інших кредиторів банку не задовольняються. При цьому, кошти за вкладами, строк дії яких закінчився, та за договорами банківського рахунку, виплачуються в межах граничної суми відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб за визначеною Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» процедурою. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 р. у справі № 910/23398/16, провадження № 12-20гс18. Відповідно до статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» - Конвенція є частиною національного законодавства України, а судова практика ЄСПЛ визнається джерелом права. У справі ЄСПЛ "Sunday Times v. United Kingdom" суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права, як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто укладені у суспільстві правила та засади моральності суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, відноситься і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія. Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом", зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (справа "Steel and others v. The United Kingdom"). Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні. Отже, враховуючи все вище викладене та ту обставину, що на момент винесення рішення в ПАТ АКБ «Капітал» триває процедура ліквідації, а також ту обставину, що у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено спеціальний порядок погашення заборгованості перед кредиторами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення депозитного вкладу за вказаними позивачкою депозитними рахунками задовленню не підлягають. Більше того, судом враховано та не заперечується сторонами, що на підставі листа Уповноваженої особи Фонду від 13.12.2017 року було внесено зміни та доповнення до Переліку вкладників, в тому числі і щодо позивачки на суму - 66 423,02 грн., які було виплачено позивачці через ПАТ «ПУМБ» 22.12.2017 року. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі викладеного,

Outcome: approved