Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У вересні 2015 року Уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" за довіреністю Славінський В.І. звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, свої вимоги мотивувавши тим, що між Публічним акціонерним товариством « ЗЛАТОБАНК » ( та [PERSON] укладено Договір купівлі- продажу автомобіля № 1 від 09 вересня 2014 року, відповідно до якого АТ « ЗЛАТОБАНК » зобов'язався передати у власність, а Відповідач прийняти у власність і оплатити належний АТ « ЗЛАТОБАНК » на праві приватної власності автомобіль марки: MITSUBISHI, модель: LANCER, 2009 року випуску, чорного кольору, номер шасі ( кузова, рами ) [NUMBER], тип: легковий седан - В, реєстраційний номер: [NUMBER], що перебуває на обліку в ВРЕР - 7 УДАІ в м. Києві. Відповідно до п. З Договору ціна продажу Транспортного засобу складає 26 245, 83 грн. ( Двадцять шість тисяч двісті сорок п'ять гривень 83 копійки ) та ПДВ у розмірі 5 249, 17 грн. ( П'ять тисяч двісті сорок дев'ять гривень 17 копійок ) та додатково оплачується комплект резини вартістю 3 333, 33 грн. ( Три тисячі триста тридцять три гривні 33 копійки ) та ПДВ у розмірі 666. 67 грн. ( Шістсот шістдесят шість гривень 67 копійок ), що разом становить 35 495, 00 грн. ( Тридцять п'ять тисяч чотириста дев'яносто п'ять гривень 00 копійок. у тому числі ПДВ. 23 вересня 2014 року між АТ " ЗЛАТОБАНК " та [PERSON] підписано Акт приймання - передачі Автомобіля до договору купівлі - продажу автомобіля від 09 вересня 2014 року , згідно якого АТ " ЗЛАТОБАНК " передав у власність, а [PERSON] прийняла у власність: Транспортний засіб разом з необхідною документацією і вмонтованим в Автомобіль Обладнанням. Згідно до Аналітичного висновку щодо вартості колісних транспортних засобів, наданого ТОВ « ОЦІНОЧНА ФІРМА « ДЕ ВІЗУ » ( сертифікат суб'єкта оціночної діяльності від 18 вересня 2012 року № 13820 / 12, виданий Фондом державного майна України ), на дату складання Договору ціна Автомобіля становила без ПДВ 110 016, 67 грн. ( Сто десять тисяч шістнадцять гривень 67 копійок ) та з ПДВ 132 020, 00 грн. ( сто тридцять дві тисячі двадцять гривень 00 копійок ). Коефіцієнт відхилення ціни продажу за договором від орієнтовної ринкової вартості на дату складання договору складав для Автомобіля - 319, 18%. Враховуючи викладене, позивач вважає, що Договір купівлі - продажу автомобіля № 1 від 09 вересня 2014 pоку , укладений між АТ « ЗЛАТОБАНК » та [PERSON] відповідає критерію нікчемності правочинів, встановленому пунктом 3 частини 3 статті 38 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб », оскільки Автомобіль відчужений за ціною, яка є нижчою аніж звичайна більш аніж на 20 відсотків, а тому просить визнати Договір купівлі - продажу автомобіля №1 від 09 вересня 2014 року недійсним в силу його нікчемності, та витребувати з [PERSON] на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА « ЗЛАТОБАНК » ( код ЄДРПОУ 35894495 ) автомобіль марки: MITSUBISHI, модель: LANCER, 2009 року випуску, номер шасі ( кузова, рами ) [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] В судовому засіданні представник позивача ПАТ « ЗЛАТОБАНК » за довіреністю № 81 від 11 вересня 2015 року [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю від 29 жовтня 2015 року [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності з ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 09 вересня 2014 року між ПАТ «ЗЛАТФБАНК» (далі - Продавець) та фізичною особою - громадянкою України [PERSON] (далі - Покупець) був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу №1 предметом якого є транспортний засіб - автомобіль марки MITSUBISHI, модель LANSER. 2009 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER], тип легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER], що перебував у приватній власності Продавця. При цьому, вважаємо за необхідне відмітити, що пробіг транспортного засобу на дату укладення договору складала майже 146000 км. Зазначений вище Договір № 1 купівлі-продажу автомобіля від 09 вересня 2014 був повністю виконаний сторонами до 23 вересня 2014 року, що підтверджується актом приймання-передачі від 23 вересня 2014 року, відповідно до якого продавець передав а покупець прийняв у власність вищевказаний автомобіль. Відповідно до ст. 6 та ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості та ст. 628 Цивільного кодексу України про те, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а у відповідності до п. З ст. 203 Цивільного кодексу України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Спірний договір містить всі необхідні суттєві умови, передбачені законом - предмет договору купівлі-продажу, обов'язок продавця передати товар покупцеві, строк виконання обов'язку передати товар, обов'язок покупця прийняти товар, ціну товару та його оплату, інші умови, що узгоджується з вимогами глави 54 Цивільного кодексу України. У подальшому зазначений договір був скріплений підписами повноважених осіб і печатками підприємств. Отже, на час укладення спірного правочину сторони досягли взаємної згоди щодо усіх його істотних умов та цей договір був укладений у повній відповідності із вимогами законодавства. Пунктом 3 частини 3 статті 38 вказаного Закону України передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема, якщо банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору. З аналізу вказаної норми випливає те, що нікчемність правочинів, перевірку яких здійснює уповноважена особа Фонду, ставиться в залежність від звичайної вартості майна та порівнюється із відповідною вартістю, яка визначена сторонами в договорі, яка в свою чергу, має бути або вищою, або нижчою на 20 %. Згідно з пунктом 14.1.71 Податкового кодексу України звичайна ціна - це ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах (п. 14.1.219 Податкового кодексу України). Відповідно до п. З спірного договору ціна продажу транспортного засобу була визначена за домовленістю сторін в сумі 31 495, 00 грн.. що складалася із ціни без ПДВ - 26 245, 83 грн. та ПДВ у розмірі 5 249, 17 грн. та повністю відповідає їх волевиявленню. Вказана в договорі ціна була дещо вищою за ринкову ціну. При цьому, вартість транспортного засобу, який відчужувався за спірним договором визначалась експертним шляхом, що підтверджується експертним висновком б/н від 09 вересня 2014 року, складений оцінювачем [PERSON] (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача № 8102 від 10 грудня 2011 року ) . Відповідно до даного висновку ринкова вартість транспортного засобу на дату оцінки, яка зроблена на дату укладення спірного правочину, становила 25 853 грн. ( без ПДВ ), а з урахуванням ПДВ - 31 023, 60 грн., що відповідала еквіваленту 2 400 дол. США при встановленому на дату оцінки офіційному курсу НБУ: 12, 9261 грн. за 1 дол. США. В цьому ж Експертному висновку зазначено, що « Автомобіль потребує значних витрат на відновлення. В розрахунку на відновлення Автомобіля експертом передбачено гривневий еквівалент 5600 дол. США, про що вказано в Експертному висновку. Якщо скласти ці дві суми разом, то розрахункова ринкова вартість даного б/у Автомобіля після відновлення його технічного стану та товарного вигляду, із врахуванням його пробігу (майже 146 тис, км) та 5- річного терміну експлуатації склала би гривневий еквівалент 8000 дол. США, що на дату оцінки відповідає сумі 103 408. 80 грн. В свою чергу, позивач не надав доказів на підтвердження наявності будь-яких підстав недійсності (нікчемності) укладеного між сторонами договору купівлі-продажу транспортного засобу від 09.09.2014 року, у тому числі передбачених п.З ч. З ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Так, згідно зі ст.ст.10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. З ст. 10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 58 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказами (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). При цьому, посилання позивача у позовній заяві на аналітичний висновок щодо вартості колісних транспортних засобів, наданого ТОВ «Оціночна фірма «ДЕ ВІЗУ» не можна брати до уваги з наступних підстав. Важливим аргументом є те, що оцінювання Автомобіля проведено без огляду та врахування технічного та товарного стану даного конкретного Автомобіля. У зв'язку з чим. експертом не враховані всі недоліки щодо технічного стану та зовнішнього (товарного) вигляду даного конкретного транспортного засобу, які впливають на формування його ринкової вартості. А це суттєве упущення, адже всі зазначені вище недоліки транспортного засобу, що були наявні на час його продажу безпосередньо впливають на зменшення його ринкової ціни. Більше того, надання такого висновку суперечить чинному законодавству та методиці проведення авто товарознавчої експертизи. Так, згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказ Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року за № 142 / 5 / 2092 для проведення авто товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів необхідне здійснення натурного обстеження об'єкта дослідження. При цьому визначення вартості колісного транспортного засобу без його огляду відповідно до положень п. 5. 1 Методики можливо здійснили лише у виключному випадку за рішенням органу, який здійснює судове або досудове слідство, у випадку надання ними даних, необхідних для проведення оцінки. Також при розрахунку ринкової вартості враховується технічний стан автомобіля, який залежить від умов експлуатації та зберігання транспортного засобу, визначити який можна лише при огляді транспортного засобу. У аналітичному висновку також не взято до уваги, що для визначення коефіцієнту коригування по пробігу необхідно враховувати показники одометра. В даному випадку коефіцієнт коригування з врахуванням пробігу мав становити -6,10%, що також не було враховано у наданому позивачем аналітичному висновку. У зазначеному аналітичного висновку не вказано на яку дату проведено визначення ринкової вартості автомобіля, який курс української гривні до долара США використано в розрахунках. При цьому, наданий позивачем висновок на підтвердження своїх доводів, взагалі не можна назвати висновком про оцінку транспортного засобу, а тому він не є належним доказом. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного та ст. ст. 627, 628, 655 ЦК України і

Outcome: dismissed