Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», [PERSON] про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 29429,46 гривень, пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 1138,50 гривень, стягнення з [PERSON] моральної шкоди в сумі 8000 гривень, франшизи в розмірі 510 гривень та стягнення з Страхової компанії судових витрат у справі. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 06.11.2012 р. в м.Харкові на вул.Зубарєва, 23 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «»КІА» д.н.[NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «ГАЗ» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 04.12.2012 р. [PERSON] був визнаний винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», яка на підставі ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинна відшкодувати шкоду в межах ліміту відповідальності Страховика, що відповідно до рахунку, наданому СТО ТОВ «Атлант-М на Гагаріна» становить 29939,46 гривень, що становить вартість відновлювального ремонту, за вирахуванням франшизи в сумі 510 гривень, яку повинен сплатити відповідач [PERSON], як особа, що визнана винною у вчинені дорожньо-транспортної пригоди. Позивач посилається на те, що вона, як власник автомобіля «КІА», звернулась до Страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування та надала необхідні документи для здійснення страхової виплати, однак на момент розгляду справи будь-яких виплат не здійснено та не надіслано рішення Страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування. В зв»язку з несвоєчасною виплатою страхового відшкодування на підставі Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просить стягнути з Страхової компанії пеню в розмірі 1138,50 гривень. Також в обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що їй була завдана моральна шкода, внаслідок пошкодження транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоду, який вона не могла тривалий час експлуатувати, внаслідок чого змінився спосіб життя, вона вимушена була користуватись послугами громадського транспорту і таксі, брати кошти в борг, витрачати свої заощадження. Моральну шкоду вона оцінює в 8000 гривень і просить її стягнути з [PERSON] Позивач в судове засідання не з»явилась, надавши клопотання про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача - ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» в судове засідання не з»явився, надавши письмові заперечення проти заявлених позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, повідомлявся судом про місце і час судового розгляду за місцем проживання. Судова повістка повернулась до суду в зв»язку з вибуттям адресата. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи було встановлено, що 06.11.2012 р. в м.Харкові на вул.Зубарєва, 23 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «»КІА» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «ГАЗ» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 04.12.2012 р. [PERSON] було визнано винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди. В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, в даному випадку, наявність вини в діях [PERSON] не підлягає доказуванню. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.1992 року № 6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Згідно з ст.985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов»язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Страховим випадком за даним Договором є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Згідно з ст.12 зазначеного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Франшиза відповідно до Полісу № АВ2765383 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 510 гривень. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Для визначення розміру матеріальної шкоди, яка завдана [PERSON], за заявою Страхової компанії було проведено авто товарознавче дослідження, відповідно до звіту № 341112012 якого від 16.01.2013 р. розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «КІА» д.н. [NUMBER] складає 16540,30 гривень ( з врахуванням ПДВ). Зазначена оцінка була проведена у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України», Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів і розмір відшкодування становить розмір відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, що повністю відповідає положенням Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення розміру страхового відшкодування в розмірі 29429,46 гривень, які ґрунтуються на даних рахунку, наданого СТО ТОВ « Антлант-М на Гагаріна», не відповідають положенням Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», а тому не можуть бути прийняті судом до уваги. Судом встановлено, що позивач звернулась до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» у визначений законом спосіб та надала всі відповідні документи 03.12.2012 р. Дана заява була отримана Страховою компанією 20.12.2012 р. Отже, в силу Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страхова компанія повинна відшкодувати . матеріальну шкоду, визначену відповідно до Звіту від 16.01.2013 р. за вирахуванням франшизи та відповідно до ст. 36 Закону не підлягає відшкодуванню податок на додану вартість. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування підлягають задоволенню частково в розмірі 12722,24 гривень (сума матеріальної шкоди 16540,30 гривень - сума податку на додану вартість в розмірі 3308,06 гривень - франшиза 510 гривень). Відповідно до положень ст.36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за наявності документів, передбачених ст.35 зазначеного Закону, повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Як зазначалось вище, позивач звернулась до Страхової компанії з заявою про страхове відшкодування і відповідач її отримав 20.12.2012 р., тобто рішення про виплату страхового відшкодування повинно було бути прийнято і воно сплачено до 20.03.2012 р. Отже відповідач повинен сплатити позивачу пеню за прострочення виплати страхового відшкодування. Позивач просить стягнути пеню за період 90 днів, починаючи з 21.03.2013 р. Виходячи з розміру відшкодування, яке повинно бути сплачено відповідачем - ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», сума пені за визначений період становить 486,23 гривень ( подвійна облікова ставка НБУ 15,5 % 365х12722,24100х90днів). Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з Страхової компанії пені підлягають задоволенню частково в сумі 486,23 гривні. Судом встановлено, що у зв"язку з дорожньо-транспортною пригодою, пошкодженням автомобіля, позивач, як власник транспортного засобу «КІА», зазнала моральних страждань, оскільки тривалий час не могла вирішити питання щодо проведення відновлювального ремонту, в звязку з чим змінився її нормальний спосіб життя, вона не могла користуватись автомобілем, тривалий час вирішується питання щодо відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Вимоги позивача про відшкодування їй відповідачем [PERSON] моральної шкоди в розмірі 8000 гривень не є обгрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи. Однак, суд вважає, що пошкодження автомобіля, який є власністю позивача, призводить до душевних страждань, зміну способу життя в зв»язку з тривалим вирішенням питання щодо проведення відновлювального ремонту автомобіля. Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000 гривень. Моральна шкода на підставі ст.1167 ЦК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON], оскільки саме внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху настала дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль «КІА». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 1000 гривень. Також на підставі ст..12 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума франшизи в розмірі 510 гривень. З огляду на викладене, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Питання щодо відшкодування судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідачів судові витрати у справі на користь позивача пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial