Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивач, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] заборгованість за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» в сумі 14 795,72 грн.а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач зареєстрована, проживає та користується послугами утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по квартирі [ADDRESS] . Відповідач користується комунальними послугами, отримує в повному обсязі послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які йому надаються. Позивач стверджує, що відповідач з 01.06.2015 року по 31.10.2020 року оплату за спожиті послуги не здійснює, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яку просить стягнути з відповідача. 05 квітня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали позивачем отримано 19 квітня 2021 року, відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами було отримано 11 травня 2021 року, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення.. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було. Крім того на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідач стверджує що Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касайійного цивільного суду від 08 квітня 2020 року за [PERSON] було визнано 1/6 частини квартири [ADDRESS] . Також відповідач стверджував що жодних претензій чи вимог щодо сплати боргу відповідачу не надходило. Крім того виходячи з змісту відзиву на позовну заяву відповідач наголошував що позовні вимоги виходять за межі трирічного строку позовної давності так як стягнення боргу позивач просив з червня 2015 року. Отже відповідач позов не визнає повністю, вважає його безпідставним, просить відмовити в задоволення позовних відмог. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 13лютого 2015 року № 61 за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» закріплено на праві господарського відання об`єкти житлового та нежитлового фонду територіальної громади міста Києва переданого до сфери управління Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації. Зокрема, будинок [ADDRESS] . Пунктом 4 розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації 13 лютого 2015 року № 61 за комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва», забезпечує належне утримання та експлуатаційне обслуговування житлового і нежитлового фонду та елементів зовнішнього благоустрою. В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрована в квартирі [ADDRESS] відповідно Витягу територіальної громади м. Києва станом на 18.11.2020 року. Також в матеріалах справи знаходиться припис від 16.12.2020 року щодо термінової сплати заборгованості виданої на імя [PERSON] . Крім того в матеріалах справи не міститься підтвердження того що позивач направляв претензії чи вимоги щодо сплати боргу за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на імя відповідача. Згідно з розрахунками позивача, які містяться в матеріалах справи користувач особового рахунку № [NUMBER] , надання житлово-комунальних послуг за квартирою [ADDRESS] зазначена [PERSON] , а не відповідач. Також відповідно до довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № [NUMBER] від 30.10.2020 року користувачем послуг зазначену одну особу а саме: [PERSON] . В той час підтвердження що відповідач користувався наданими послугами позивач не надав. Крім того, відповідач набув право власності 1/6 на квартиру [ADDRESS] лише 8 квітня 2020 року, відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касайійного цивільного суду, справа № 755/15702/17. Як вбачається з змісту відзиву на позовну заяву позивачем було пропущено строк для захисту свого порушеного права, так як заборгованість нараховується з червня 2015 року а позов про стягнення заборгованості було подано 01 квітня 2021 року, і позивачем не заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку. Відповідно до положень ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до [PERSON] про стягнення заборгованість за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не підлягає задоволенню, з наступних підстав: позивачем не надано достаніх доказів щодо заборгованості саме відповідачем, так як той факт що відповідач зареєстрована в квартирі [ADDRESS] не є достовірним доказом що відповідач користувався наданими послугами. Також як встановлено судом користувач наданих послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за квартирою [ADDRESS] зазначена [PERSON] , а не відповідач. Крім того стороною відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності, так як заборгованість нараховується з 2015 по 2020 роки, однак з даним позовом звернувся лише 1 квітня 2021 року з урахуванням загальних строків позовної давності, вимоги позивача про стягнення заборгованості за вказаний період задоволенню не підлягають, у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. За загальним правилом (ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» до [PERSON] стягнення заборгованості. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат не здійснюється. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed