Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з вказаним позовом в суд до відповідача [PERSON] з позовом про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач по справі є колишньою дружиною її теперішнього чоловіка. Вже тривалий час відповідачка по справі погрожує позивачу, розповсюджує негативну інформацію,що порочесть честь та гідність позивачки. В соціальій мережі "Однокласники" з власної сторінки публікує повідомлення зневажливої та агресивної погрози на адресу позивача. Вказані дії не тільки порочать честь та гідність позивача, а й спричинили позивачу моральної шкоди, яку позивачка оцінює в 25000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача та сама позивач підтримали заявлені вимоги за вищевикладеними обставинами та просили ухвалити рішення яким, визнати інформацію. поширену [PERSON], щодо наявності алкогольної залежності [PERSON] недостовірною та стягнути з [PERSON] на користь позивача моральної шкоди в розмірі 25000,00 грн. Відповідач до суду повторно не з"явилася. Судом про дату судового розгляду повідомлялася. Причина її неявки суду невідома. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне . Позивачка по справі [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON] Відповідачка по справі є колишньої його дружиною . Позивачка по справі вказує в соціальній мережі "Однокласники" на своїй власній сторінці , відповідачка публікує висловлювання, які позивачка розцінює як погрози, зневага та агресія на її бік . З огляду на ці факти, подання позивачем позову про визнання інформації недостовірною та відшкодування їй моральної шкоди в розмірі 25000 грн., не в цілому, а лише окремих фраз чи висловів , є нічим іншим як образою позивача на колишю дружинку свого чоловіка, яка наважились розповсюдити таку інформацію про позивача. Відповідно до положення ч. 1 ст. 34 Конституції України та ч. 1 ст. 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, за кожною людиною закріплено право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, право вільно збирати, використовувати і поширювати інформацію. З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами законодавства, що регулює захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, Пленум Верховного Суду України видав Постанову № 1 від 27 лютого 2009 р., «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». В зазначеній постанові зокрема вказується, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Виходячи з цього, намагання позивача спростувати інформацію не про самі факти її поведінки, а лише окремі висловлювання учасник соціальної мережі "Однокласники", на думку суду не відповідають самій меті «спростування недостовірної інформації», оскільки в даному випадку інформація на яку звертає свою увагу позивач є висловлювання людей які надають характеристику особі (позивача) тобто є лише оціночними судженнями, які базуються на фактичних обставинах та індивідуальній оцінці вчинків позивача. Пунктом. 20 Постанови зазначено, якщо інформація, яка порушує особисті немайнові права особи, є достовірною, вимоги про її спростування не можуть бути задоволені. Відповідно до частини другої статті 471 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Як зазначено п. 19 Постанови, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. В судовому засіданні встановлено, що в соціальній мережі "Однокласники" [PERSON] здійснює переписку з особою, яку неможливо ідентифікувати з позивачем по справі. Крім того з вказаної інформації (а.с.9) неможливо ідентифікувати і відповідача , оскільки дана сторінка зареєстрована за [PERSON], а не за [PERSON] . За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на викладене, позивачем у справі не виконано вимоги чинного цивільно-процесуального законодавства щодо надання суду доказів на підтвердження обставин, на які він послався, як на підставу своїх вимог. Таким чином, у суду відсутні підстави для висновку щодо обґрунтованості заявлених [PERSON] позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. Крім того, суд, не вбачає правових підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди позивачу, виходячи з наступного. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивач не зазначив яким чином оспорювана ним інформація завдала йому шкоди та не надав будь-яких доказів реального заподіяння їй моральної шкоди. Разом з тим, позивачем не наведено доказів заподіяння їй моральної шкоди, розмір компенсації за яку був би співмірним із заявленими позовними вимогами. Враховуючи відсутність обґрунтування вимоги про відшкодування моральної шкоди, відсутність будь-яких доказів та вимоги закону, слід відмовити в задоволенні позову в цій частині оскільки вони є безпідставним. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed