Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить суд виключити з акта опису та звільнити автомобіль марки «Мersеdеs -Benz S 500-class W/V 221, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], з-під арешту накладеного постановою ВП №30205886 від 05.12.2011 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05.12.2011 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Григорян О.Г. було накладено арешт на майно [PERSON] в порядку примусового виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 05.09.2011 року про стягнення на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за договором кредиту в розмірі 194 681, 39 дол. США та згідно акту опису та арешту майна від 27.06.2012 року накладеного арешт на автомобіль марки «Мersеdеs -Benz S 500-class W/V 221, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Позивач зазначає, що рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 17.10.2012 року за позивачем визнано право власності на вказаний вище автомобіль. Дане рішення набрало чинності. 07.11.2012 року позивач звернулася до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції м.Києва з заявою про зняття арешту з майна, тобто належного на праві власності позивачу автомобіля марки «Мersеdеs -Benz S 500-class W/V 221, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Разом з тим, дана заява залишилася без задоволення, внаслідок чого позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача-1 проти позову не заперечував. Відповідач -2 та третя особа в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені. Вислухавши думку представника позивача та представника відповідача-1 , суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача-2 та третьої особи, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п.1, 3 ч.2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання. Згідно ч.1 ст. 7 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати наданні йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Статтею 59 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05.09.2011 року по справі № 2-2645/11 було стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по кредитному договору у розмірі 194 681, 39 дол. США, що еквівалент до офіційного курсу НБУ станом на день проведення розрахунку становить 1 545 770, 24 грн. та 1 588 112 , 85 грн. 05.12.2011 року постановою державного виконавця державної виконавчої служби Головного управління юстиції м.Києва Григорян О.Г.було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню вказаного вище рішення суду та накладено арешт на майно, що належить [PERSON] ( а.с. 35-35). 27.06.2012 року актом опису й арешту майна державним виконавцем було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження , зокрема, на автомобіль марки «Мersеdеs -Benz S 500-class W/V 221, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], як такий, що на праві власності належав боржнику [PERSON] ( ас. 38-39). Встановлено та не заперечувалася сторонами по справі, що вказане вище рішення суду на даний час не виконано. Також встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 17.10.2012 року за позивачем визнано право особистої приватної власності на вказаний вище автомобіль. Дане рішення набрало чинності. Таким чином, з дня набрання рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 17.10.2012 року за позивачем підтверджено право особистої приватної власності на автомобіль «Мersеdеs -Benz S 500-class W/V 221, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], на який згідно акту опису та арешту майна накладено арешт в межах виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 05.09.2011 року. Як встановлено в суді, позивач не є боржником в рамках виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 05.09.2011 року, а тому не може нести майнову відповідальність за невиконання даного рішення суду. З матеріалів справи вбачається, що позивач в листопаді 2012 року звернулася до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції м.Києва з вимогою про зняття арешту з належного їй на праві власності автомобіля марки «Мersеdеs -Benz S 500-class W/V 221, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Разом з тим, згідно матеріалів справи вбачається, що належний позивачу на праві власності автомобіль перебуває під арештом за постановою Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції м.Києва від 05.12.20011 року ( а.с. 14) та як вбачається з листа УДАІ ГУ МВС України в м.Києві вирішення питання про зняття арешту можливо за рішенням суду. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд вважає, що позивач довела ті обставини, на які вона посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. Як встановлено в судовому засіданні, безпідставне обтяження майна позивача створює їй перешкоди у здійсненні права власності. Виходячи з викладеного, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, а отже необхідності їх задоволення в частині звільнення автомобіля марки «Мersеdеs -Benz S 500-class W/V 221, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], з під арешту. Разом з цим, суд вважає, що виключення даного майна з акту опису, не узгоджується з вимогами чинного законодавства,як спосіб захисту порушеного права, а тому в цій частині вимоги позивача задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial