Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків, спричиненому рибному господарству України в сумі 1020 грн. (одна тисяча двадцять гривень) та судовий збір в сумі 1762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні). В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що постановою по справі про адміністративне правопорушення №1/002800 від 09.12.2017 року встановлено, що 09 грудня 2017 року о 14 год. 00 хв. на Канівському водосховищі в районі м.Ржищів гр. [PERSON] порушив правила рибальства, а саме: проводив вилов риби з човна спінінгом на зимовальній ямі та виловив цінних видів риби: судак 2 шт., вагою 1 кг. Своїми діями [PERSON] порушив п.3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, за що передбачено відповідальність згідно ч.3 ст.85 КУпАП. Постановою №1/002800 Управління Державного агентства рибного господарства у м.Києві та Київській області по справі про адміністративне правопорушення [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3\~ст.85 КУпАП. Позивач вважає, що в зв`язку з тим, що вина відповідача є доведеною, а отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Позивач також посилається на\~Закони України «Про тваринний світ», «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», відповідно до яких громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України, в повному обсязі. Таким чином, природні ресурси, в тому числі водні біоресурси, які відповідно до\~Конституції України\~та інших законодавчих актів є майном певної територіальної громади, в даному випадку Ржищівської міської ради Київської області, а тому завдану відповідачем шкоди внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів в сумі 1020 грн. (одна тисяча двадцять гривень) позивач просить стягнути на користь Ржищівської міської ради Київської області. Ухвалою від 22 грудня 2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.20-21). 05 лютого 2019 року на адресу суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, а саме: в частині уточнення реквізитів отримувача, за якими відповідачу необхідно сплатити шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів (а.с.27-28). В судове засідання представник позивача не з`явився про місце, день та час слухання справи повідомлений вчасно. Звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглядати без представника, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлена вчасно, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву, заяв та клопотань до суду від [PERSON] не надходило. Представник Ржищівської\~міської ради\~Київської області в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений вчасно, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяв та клопотань до суду не надходило. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України «у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється». Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно положень до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному\~ЦПК України\~порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано\~ст.124 Конституції України. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;\~\~чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;\~\~які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;\~\~яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;\~\~чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;\~\~як розподілити між сторонами судові витрати;\~\~чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;\~\~чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5\~ст. 81 ЦПК України).\~\~ Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів. Так під час розгляду справи судом встановлено, що відповідно до Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 895, Державне агентство рибного господарства України (Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства. Згідно Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 15 липня 2016 року № 229, Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області (далі - Київський рибоохоронний патруль) є територіальним органом Державного агентства рибного господарства України, діє у складі Держрибагентсва як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується. Повноваження Київського рибоохоронного патруля поширюються на м.Київ та Київську область, територію та акваторію водних об`єктів в межах районів діяльності, визначених Держрибагентством. Основним завданням Київського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагентства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в районі діяльності. Відповідно до\~статті 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів»\~посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та уповноважені подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Стаття 34 Закону України «Про тваринний світ»\~передбачає, що користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, норм, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу, використовувати тваринний світ у способи, що не допускають порушення цілісності природних угруповань і забезпечують збереження тварин, яких не дозволено використовувати. Порушення Правил любительського і спортивного рибальства в водоймах України тягне за собою такі негативні наслідки, як зникнення цінних видів риб в рибогосподарських водоймах та порушує право власності Українського народу на природні ресурси. Таким чином, охорона рибних запасів України від незаконного заняття рибним промислом є безпосередніми інтересами держави. Відповідно до\~статті 63 Закону України «Про тваринний світ»\~порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Судом встановлено, що згідно протоколу № 002800 про адміністративне правопорушення від 09.12.2017 року, гр. [PERSON] 09 грудня 2017 року близько 14 год. на Канівському водосховищі Київської області Кагарлицького району в районі м.Ржищів порушив правила рибальства, а саме: проводив вилов риби з човна спінінгом на зимовальній ямі та виловив цінних видів риби: судак 2 шт., вагою 1 кг. Своїми діями [PERSON] порушив п.3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, за що передбачено відповідальність згідно ч.3 ст.85 КУпАП (а.с.10). Відповідно до підпункту 6.1.1. пункту 6.1. Наказу Державного комітету рибного господарства України від 18.03.99 № 33 «Про затвердження Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України» при здійсненні промислу водних живих ресурсів користувачі зобов`язані здійснювати промисел згідно з Правилами, Режимами рибальства та іншими вимогами законодавства з питань охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів. Не перевищувати обсяги вилучення виділених їм квот водних живих ресурсів. Згідно з підпунктом 9.13.4. пункту 9.13 Наказу від 18.03.1999 № 33 користувачам водних живих ресурсів забороняється зберігати на судні, бригадному стані тощо або у водоохоронній зоні неопломбовані державними органами рибоохорони знаряддя лову, застосування яких у даному районі і в даний період заборонено. За приписами підпункту 9.13.7. пункту 9.13 Наказу від 18.03.1999 № 33 користувачам водних живих ресурсів забороняється перебувати на водному об`єкті або у водоохоронній зоні зі знаряддями лову, застосування яких заборонено цими Правилами, а також із вибуховими та отруйними речовинами, за винятком випадків (проведення на водних об`єктах робіт, пов`язаних із застосуванням цих речовин, а також при транзитному їх провозі), узгоджених з державними органами рибоохорони. На підставі вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, постановою №1/002800 Управління Державного агентства рибного господарства у м.Києві та Київської області по справі про адміністративне правопорушення [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.85 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень. Дана постанова оскарженою не була (а.с.12). Згідно пункту 3.15. Правил любительського\~і спортивного рибальства забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих\~чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм. Також,\~стаття 52-1 Закону України «Про тваринний світ»\~передбачає, що для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електрогону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом. Таким чином, вина [PERSON] є доведеною, проте питання відшкодування збитків, нанесених рибному господарству України судом не вирішено. Відповідно до\~статті 40 Кодексу України про адміністративні правопорушення\~якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Відповідно до\~статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища"\~підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності\~не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. За приписами статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього приводного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно розрахунку матеріальної шкоди, [PERSON] нанесено збитків\~рибному господарству України на суму 1020 грн. 00 коп. (одна тисяча двадцять гривень) (а.с.11). Розрахунок матеріальної шкоди було зведено відповідно до Методики розрахунку збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушень правил рибальства та охорони водних живих ресурсів. Відповідно до\~статті 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. На підставі\~статті 10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Статтею 324 Цивільного кодексу України\~передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених\~Конституцією України. Згідно етапі 22\~Цивільного кодексу України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Таким чином, шкода, завдана рибному господарству, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди. Також слід зазначити, що Управлінням Державного агентства рибного господарства у м.Києві та Київській області було вжито заходів досудового врегулювання спору, а саме: Київським рибоохоронним патрулем було направлено відповідачу лист від 07.05.2018 року № 7-19/3135-18 з проханням добровільно заплатити суму майнової шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів (а.с.13). Зазначений лист був отриманий [PERSON] , 15.05.2018 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.14). Проте, заподіяна внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів шкода в сумі 1020,00 грн. відповідачем не була добровільно відшкодована. Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Дане встановлено на підставі копії Наказу Держрибагентства від 15 липня 2016 року № 229 «Про затвердження положень про територіальні органи Держрибагентства», копії витягу з Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, копією постанови №1/002800 Управління Державного агентства про адміністративне правопорушення від 09.12.2017 року; розрахунок матеріальної шкоди від збитків рибному господарству України, заподіяних [PERSON] . На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач зобов`язаний відшкодувати заподіяну навколишньому середовищу шкоду, а тому з відповідача підлягає стягненню заподіяна шкода у розмірі 1020,00 грн. Так як позов задоволено, то з відповідача на користь позивача на підставі\~ст.141 ЦПК України\~слід стягнути судові витрати в сумі 1762 грн. понесені позивачем при поданні позовної заяви. Враховуючи викладене,

Outcome: approved