Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

У лютому 2011 року [PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року від нещасного випадку на виробництві помер її батько [PERSON], з яким вона разом проживала та вела спільне господарство. З 2009 року вона є інвалідом 2 групи загального захворювання, перебувала на утриманні батька. Після смерті останнього, звернулася до відповідача для отримання страхових виплат по втраті годувальника. З такими ж вимогами до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Хмельницькому звернулась мати [PERSON], тобто її бабуся - [PERSON], яка стверджувала, що на момент смерті [PERSON] була членом його сім'ї, про що надала довідку виконкому Гвардійської сільської ради, перебувала на його утриманні, дані факти [PERSON] просила встановити, а саме проживання з сином в с. Немиченці Хмельницького району з 2006 року та перебування у нього на утриманні. Після уточнення позовних вимог, [PERSON] просила встановити факт проживання однією сім'єю з батьком [PERSON] у період з 06 липня 1985 року по день його смерті [INFO] року у квартирі [ADDRESS]; виплатити їй, як члену сім'ї [PERSON] одноразову допомогу не менше 5-річної заробітної плати батька у відповідності до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"; виплатити їй однорічний заробіток батька як особі, що перебувала на його утриманні і мала право на утримання в силу вимог ч. 7 ст. 34, п. 3 ч. 2 ст. 33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"; здійснити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат згідно п. "д" п. 1 ч. 1 ст. 21, п. 3 ч. 2 ст. 33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". В судовому засіданні [PERSON] та її представник, кожен окремо, просили задовольнити їх позов та відмовити в задоволенні позову [PERSON] посилаючись на те, що дійсно позивачка проживала однією сім'єю з батьком та перебувала у нього на утриманні. Представники [PERSON] в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову [PERSON] посилаючись на те, що [PERSON] проживав однією сім'єю з матір'ю в с. Немиченці Хмельницького району. Представник Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Хмельницькому Хмельницької області в судовому засіданні пояснила, що ними буде здійснено відповідні виплати після визначення особи з якою однією сім'єю проживав померлий. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовів [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. По справі встановлено, що [INFO] року під час виконання трудових обов'язків у ВАТ "Хмельницькобленерго" з електромонтером служби підстанцій департаменту високовольтних електромереж [PERSON] стався нещасний випадок, внаслідок чого він загинув (а. с. 14 т. 1) Згідно ст. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату непрацездатності» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професіонального захворювання) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 6 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного бо розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Відповідно до ч. 7 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату непрацездатності» у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більше як десятимісячного строку після смерті потерпілого. За змістом зазначених норм законодавства право на отримання після смерті потерпілого вищезгаданих виплат виникає за наявності двох обставин: належності до складу сім'ї померлого та факту перебування на його утриманні. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] вперше отримала інвалідність другої групи 27 вересня 2009 року, а не є інвалідом дитинства (а. с. 10 т. 1). На дату смерті батька позивачка була повнолітньою. 20 вересня 1997 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , з яким перебувала у шлюбі до дня його смерті [INFO] року (а. с.12, 13 т.1). Від цього шлюбу народила дитину - [PERSON], [INFO]. з 25 січня 2007 року [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, забезпечує себе роботою самостійно та отримує прибуток від підприємницької діяльності та пенсію по інвалідності (а. с. 60-61,67-68, 147 т.1). [PERSON] є матір'ю померлого внаслідок нещасного випадку на виробництві [PERSON] і на час смерті потерпілого досягла 60 років. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. [PERSON] на підтвердження своїх вимог надала довідку Гвардійської сільської ради Хмельницького району від 8 вересня 2011 року №364, з якої слідує, що зі слів свідків [PERSON] та [PERSON] [PERSON] зі своїм сином проживала однією сім'єю в с. Немиченці Хмельницького району. Суд критично ставиться до змісту довідки та не визнає її належним та допустимим доказом по справі, оскільки допитані в судовому засіданні свідки не були послідовними у своїх показах, зокрема з показів свідка [PERSON] слідує, що [PERSON] нібито проживав постійно з матір'ю, але одночасно мав стосунки та проживав з [PERSON] в м. Хмельницькому (Т. 5 а.с. 17). Такі ж відомості слідують з письмових пояснень [PERSON] (Т. 5 а.с.14), однак в судовому засіданні свідок наполягав на тому, що [PERSON] проживав зі своєю мамою з 2007 року в с. Немиченцях Хмельницького району. Що стосується показів [PERSON], суд також ставиться критично, оскільки вони не підтверджуються жодними іншими матеріалами справи. Будь-яких інших доказів в підтвердження своїх вимог [PERSON] суду не надала, а отже відсутні підстави для задоволення позову в цілому, оскільки обставини на які посилалась позивачка не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, відповідно відсутні підстави для задоволення позову в частині вимог до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Хмельницькому Хмельницької області, так як встановлення факту проживання однією сім'єю та перебування на утриманні перебуває в причинно - наслідковому зв'язку із виплатами Фонду. Що стосується встановлення факту проживання однією сім'єю з батьком [PERSON] з 6 липня 1985 року по 4 березня 2010 року. Слід врахувати, що обов'язковою підставою визнання судом юридичних фактів є правові наслідки їх визнання. Якщо встановлення юридичного факту не тягне за собою встановлення, зміну або припинення правовідносин, суди таких фактів не встановлюють. З 25 січня 2007 року [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, забезпечує себе роботою самостійно та отримує прибуток від підприємницької діяльності та пенсію по інвалідності. Як роз'яснено у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що [PERSON] не перебувала на утриманні у [PERSON], не отримувала від останнього допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування так як мала інший постійний дохід(пенсія, дохід від підприємницької діяльності), а тому відсутні підстави на одержання нею щомісячних страхових виплат (пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професіонального захворювання) та дноразової допомоги. В зв'язку з вищевикладеним відсутні підстави для становлення факту, так як даний юридичний факт не тягне за собою становлення, зміну або припинення правовідносин.

Outcome: dismissed