Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 7752 Євро неповернених за договором банківського вкладу та 5000 грн. завданої моральної шкоди. При цьому посилається на те, що на підставі договору банківського вкладу ним було передано на депозит банку 7752 євро, однак після закінчення строку дії вказаного договору позивачу не було виплачено суму вкладу в зазначеному розмірі, внаслідок чого позивачу завдано моральну шкоду. В судове засідання позивач не з"явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, раніше надав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Представник відповідача повторно в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.10.2014 року між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу "Марафон лояльності "Он-лайн" №85538/2014 розміщеного за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування Internet-Banking, на підставі якого позивач вніс на рахунок банку кошти в розмірі 7752 Євро строком на два місяці. Процентна ставка за вказаним вкладом становить 3% річних. Відповідно до 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч.1 ст.1060 ЦК України). Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ч. 1 ст.36 цього Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Пунктом 1 ч. 5 цієї ст. 36 визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Судом було встановлено, що на підставі постанови Правління НБУ від 20 листопада 2014 року №733 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року №123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", згідно з яким з 21 листопада 2014 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк". Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №35 від 17.02.2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк" до 20 березня 2015 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А. до 20 березня 2015 року включно. Відповідно до постанови Правління НБУ від 19.03.2015 року №188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на один рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року. Відповідно до ст.57 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклади фізичних осіб у Державному ощадному банку України гарантуються державою, а на вклади фізичних осіб у комерційних банках поширюється дія Закону України "Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб", який, зокрема, визначає порядок відшкодування вкладів вкладникам банків-учасників (тимчасових учасників) Фонду. Враховуючи, що за захистом своїх порушених прав позивач звернувся до суду 10.03.2015 року, тобто під час дії в ПАТ "ВіЕйБі Банк" тимчасової адміністрації, а з 20.03.2015 року у ПАТ "ВіЕйБі Банк" розпочато процедуру ліквідації, то порядок задоволення вимог позивача, як кредитора банку, має відбуватись у відповідності до положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та у передбаченій цим законом черговості, що унеможливлює задоволення його позовних вимог. Що стосується стягнення моральної шкоди на користь позивача, то відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди" із змінами і доповненнями та ст. 1167 ЦК України, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності вини відповідача у її завданні, розміру спричиненої шкоди, з яких міркувань позивач виходив визначаючи цей розмір, а саме не зазначено характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу моральних страждань, їх наслідків, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн., оскільки позивачем дані факти нічим не підтверджені, хоча відповідно до ст. 10-11 ЦПК України це є його обов'язком. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed