Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що [INFO] померла його дружина [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Позивач фактично прийняв спадщину, оскільки проживав та був зареєстрований у вказаному будинку, де проживає і на теперішній час. Однак, при зверненні позивача до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини йому було відмовлено, оскільки за життя дружина не оформила правовстановлюючі документи на будинок. У зв'язку з наведеним, позивач просив суд визнати за ним право власності на вказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивач [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Від представника відповідача - виконавчого комітету Поріченської сільської ради Краснодонського району Луганської області надійшла письмова заява, у якій він не заперечував проти вимог позивача, просив розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи Реєстраційної служби Краснодонського МРУЮ Луганської області Мошкова О.М. надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що проти вимог позивача не заперечує, просила розглянути справу за її відсутності. Перевіривши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відподні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10.11.1966 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб (а.с. 14). На підставі договору купівлі-продажу від 17.12.1979 року [PERSON] придбала жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS], якому рішенням виконавчого комітету Поріченської сільської ради Краснодонського району Луганської області від 24.11.1988 року № 68 було присвоєно [ADDRESS] (а.с. 9). З технічного паспорту вбачається, що вказаний будинок був збудований у 1962 році (а.с. 6-8). Згідно Звіту про оцінку майна від 29.10.2013 року, вартість зазначеного будинку складає 53 721 грн. (а.с. 10-13). З домової книги, наявної у справі, вбачається, що за вказаною адресою на даний час зареєстрований лише позивач (а.с. 15-16). Відповідно до довідок виконавчого комітету Поріченської сільської ради Краснодонського району Луганської області від 19.11.2013 року, у цьому будинку позивач проживає один, право власності на присадибну ділянку не зареєстроване (а.с. 17, 18). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с. 3). Після її смерті відкрилася спадщина на зазначений будинок. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за законом чи заповітом. У статті 1261 ЦК України серед іншого зазначено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги після смерті дружини. Згідно з листом та інформаційними довідками Краснодонської міської державної нотаріальної контори, позивач звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті дружини, однак йому було відмовлено у здійсненні нотаріальної дії. У справі є постанова Краснодонської міської державної нотаріальної контори від 19.11.2013 року № 1639, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки правовстановлюючий документ, який був наданий для підтвердження права власності на вказаний будинок, не зареєстрований у КП «КМБТІ», про що свідчить довідка від 01.10.2013 року № 2368 (а.с. 4-5). Відповідно до п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. На підставі наведеного, беручи до уваги, що зазначений житловий будинок був збудований у 1962 року, а придбаний спадкодавцем був у 1979 році, тобто, до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", договір купівлі - продажу від 17.12.1979 року був посвідчений та зареєстрований за № 66 виконкомом Верхньогарасиміськоої сільської ради, ураховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті дружини, у встановленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак, отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд приходить до висновку, що право власності позивача як спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved