Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач 06.12.2018 року звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 3500,00 грн. на вступ до Херсонської державної морської академії, та 3500,00 грн. щомісячно як сплату за навчання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08 січня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14 січня 2019 року відмовлено представникові позивача [PERSON] у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог; заяву про збільшення позовних вимог по справі № 766/24242/18 повернуто заявнику. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 лютого 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18.03.2019 року відповідачем подано до суду заперечення на позовну заяву про стягнення аліментів, в яких заперечував проти заявлених вимог позивача, через їх безпідставність та необґрунтованість, зокрема зазначив, що позивач не надав аргументів та доказів, що підтверджують спроможність відповідача сплачувати зазначені у позові суми коштів, позивачем не враховано, що відповідач має стан здоров`я який вимагає систематичних витрат на лікування, окрім того позивач в якості додаткових витрат зазначає, що кошти в сумі 3500,00 грн. щомісячно, необхідні на вступ до Херсонської державної морської академії, проте дана вимога є необґрунтованою, адже вступ до вищих навчальних закладів відбувається лише за результатами тестування, або вступних іспитів, і така вимога позивача є лише бажанням отримати незаконну матеріальну вигоду. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому 02 лютого 2002 року шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 02.02.2002 року (арк. справи 6). Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , за даною адресою зареєстровані: мати - [PERSON] та батько - [PERSON] , що підтверджено довідкою №27 від 05.07.2018 (арк справи 7). Згідно довідки №1088 виданої Відділом кадрів Херсонської державної морської академії 10.09.2018 року курсант [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання Морського коледжу І рівня акредитації Херсонської державної морської академії IV рівня акредитації (спеціальність 271 Річковий та морський транспорт, освітня програма «Експлуатація суднових енергетичних установок»_ Наказом ректора від 01.08.2018 року №747-с зарахований на навчання з 01.09.2018 року за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб. Дата закінчення навчального закладу - 30.06.2022 року (арк. справи 10). Відповідно до договору №18-672 від 01 серпня 2018 року укладеного між Херсонською державною морською академією та [PERSON] , останній укладено щодо навчання [PERSON] за спеціальністю "Річковий та морський транспорт", освітня програма "Експлуатація суднових енергетичних установок", з 2018 року по 2022 рік. Загальна вартість навчання становить 88400,00 грн., у тому числі: І курс - 22100,00 грн., ІІ курс - 22100,00 грн., ІІІ курс - 22100,00 грн., ІV курс - 22100,00 грн. (арк. справи 46). Відповідно до договору №18-673 від 31 серпня 2018 року укладеного між Херсонською державною морською академією та [PERSON] , останній укладено щодо навчання [PERSON] за спеціальністю "Рчковий та морський транспорт", освітня програма "Експлуатація суднових енергетичних установок", з 2018 року по 2022 рік. Загальна вартість навчання становить 13440,00 грн., у тому числі: І курс - 3360,00 грн., ІІ курс - 3360,00 грн., ІІІ курс - 3360,00 грн., ІV курс - 3360,00 грн. (арк. справи 47). Згідно квитанції №0.0.1122622107.1 від 31.08.2018 р., [PERSON] сплачено 11050,00 грн. за навчання Морський коледж ХДМА; за квитанцією №0.0.1122297875.1 від 31.08.2018 р. [PERSON] сплачено 1680,00 грн. за навчання Морський коледж ХДМА; за квитанцією №0.0.916998146.1 від 15.12.2017 р. [PERSON] сплачено 3500,00 грн. за додаткові освітні послуги (підготовка до вступу у ВНЗ і зовнішнього незалежного оцінювання) (арк. справи 12-13). Відповідач інших утриманців не має, є працездатною людиною, відомостей про тяжкий стан здоров`я, перебування на обліку, наявність хронічних захворювань суду не надано. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання сина, то кошти на його утримання (аліменти) присуджує суд. За змістом статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, СК України визначає можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі лише за заявою одержувача аліментів та не пов`язує це з заявою платника аліментів та мінливості його доходу. Матеріали справи не містять доказів наявності передбачених частиною першою статті 184 СК України обставин для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, позивач наполягає саме на стягненні аліментів відповідно до ст. 183 СК України, тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у частці від усіх видів його заробітку (доходів). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і Закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі. Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). В матеріалах справи наявні квитанції №0.0.1122622107.1 від 31.08.2018 р., на суму 11050,00 грн. за навчання Морський коледж ХДМА; №0.0.1122297875.1 від 31.08.2018 р. на суму 1680,00 грн. за навчання Морський коледж ХДМА; №0.0.916998146.1 від 15.12.2017 р. на суму 3500,00 грн. за додаткові освітні послуги (підготовка до вступу у ВНЗ і зовнішнього незалежного оцінювання). З урахуванням поданих позивачем доказів, та враховуючи, що батьки повинні нести вказані витрати обидва, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення додаткових витрат, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути половину понесених нею витрат у сумі 8115,00 грн. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Щодо стягнення додаткових витрат з відповідача на утримання сина в розмірі 3500,00 грн. щомісячно, суд вважає у цій частині слід відмовити, оскільки позивачем не надано суду доказів понесення таких витрат, не надано розрахунку очікуємих витрат на навчання (графік сплати за навчання щомісячно, тощо). У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 06 грудня 2018 р. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн., з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позовної заяви. На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 15 липня 2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial