Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач), треті особи - орган опіки та піклування Чорнобаївської РДА, Чорнобаївський районний відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що з 2016 року позивач проживав з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилася дочка - [PERSON] . На даний час сторони розійшлися та позивач став проживати в Житомирській області. Нещодавно в телефонній розмові відповідач повідомила позивачу, що він не є біологічним батьком дитини. У зв`язку з цим позивач просив суд виключити запис про нього як батька з актового запису про народження дитини та призначити у справі судово-медичну генетичну експертизу, а розгляд справи проводити без його участі. У судове засідання сторони не з`явилися. Відповідач подала заяву, в якій позов визнала, просила розглянути справу без її участі та долучити до матеріалів справи копію висновку експертизи (а.с. 27-43). Орган опіки та піклування Чорнобаївської РДА (далі - третя особа-1) свого представника в судове засідання не направив, пояснень на позовну заяву, заяв чи клопотань не надіслав. Представник Чорнобаївського РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області Данилевська Н.М. подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, при прийнятті рішення покладалася на розсуд суду (а.с. 44). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно з копією виданого повторно свідоцтва про народження від 8 лютого 2017 року [PERSON] народилася [INFO] ; матір`ю записана [PERSON] , а батьком записано [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до копії актового запису про народження від № 10 24 січня 2017 року запис відомостей про батька було вчинено на підставі заяви матері № 3 від 24 січня 2017 року в порядку ст. 135 СК України. В подальшому внесено зміни згідно з заявою матері і батька дитини про визнання батьківства № 05/15-26 від 7 лютого 2017 року (а.с. 26). Згідно з висновком медико-генетичного центру "Мама-Папа" від 13 листопада 2019 року № 24579 біологічне батьківство позивача стосовно [PERSON] в рамках проведеного дослідження виключається (а.с. 28-43). Згідно зі ст 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Вжите у зазначеній статті конвенції поняття "сімейне життя" має автономне значення і, виходячи із прецедентної практики ЄСПЛ, включає фактичні сімейні відносини, зокрема і ті, що виникли, або можуть виникнути між дітьми і їх біологічним батьком, а також ті, що виникають між партнерами, що підтримують фактичні шлюбні відносини (Keegan v. Ireland, § 44; Kroon and Others v. the Netherlands, § 30). З норм ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливають і позитивні зобов`язання держави. Так, відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, у разі встановлення існування сімейного зв`язку з дитиною, держава має діяти в порядку, розрахованому на надання можливості розвитку цього зв`язку і юридичні гарантії мають бути встановлені з моменту народження або якнайшвидше після інтеграції дитини до її сім`ї (Kroon and Others v. the Netherlands, § 32). Згідно з ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Частиною 2 цієї статті Кодексу передбачено, що у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. В абз. 2 і 3 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. За таких обставин, суд, враховуючи висновок медико-генетичного центру "Мама-Папа", вважає доведеним відсутність кровного споріднення, а відповідно і родинного зв`язку між позивачем та дитиною - [PERSON] . Пунктом 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, (далі - Правила) передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. Згідно з п.п. 2.13.1 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.п. 2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, враховуючи досліджені судом докази у їх сукупності, визнання позову відповідачем, відсутність заперечень зі сторони третіх осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved