Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся в суд із позовом до [PERSON], в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки ([NUMBER], загальною площею 0,0888 га, яка розташована в садовому товаристві «Автотранспортник» (Підгірцівська сільська рада) за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]), зареєстрований в реєстрі за № 2715 від 24.10.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. та скасувати запис про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24 серпня 2016 року помер його батько [PERSON], якому на праві власності належала вищезазначена земельна ділянка на підставі свідоцтва про право на спадщину. 30.01.2017 року позивачем було подано до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Занудіної О.І. заяву про прийняття спадщини у межах 6-ти місячного строку з часу відкриття спадщини та є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину. В процесі розшуку спадкового майна, що належало при житті спадкодавцеві, позивачем було виявлено вищевказану земельну ділянку та те, що вона належить [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу від 24.10.2016 року, хоча на момент укладення договору батько вже помер і відкрилась спадщина на належне йому майно. Отже, оскільки на час укладання договору купівлі-продажу після смерті продавця, попереднього власника земельної ділянки, тобто після припинення правоздатності такої фізичної особи, позивач вважає, що є всі підстави щоб суд визнав цей правочин недійсним, оскільки він порушує його права як спадкоємця, а його державна реєстрація має бути скасована, оскільки це є істотною перешкодою для подальшого оформлення ним своїх спадкових прав на спадкове майно. 05 квітня 2017 року судом, за клопотанням позивача, було залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] та в якості третьої особи приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Бацай Вікторію Юріївну. В судовому засіданні 05 квітня 2017 року позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог. Вказана заява про збільшення розміру позовних вимог була прийнята судом. У зазначеній заяві позивач посилається на те, що після подання позовної заяви та відкриття провадження у справі йому стало відомо про те, що 24.03.2017 року вищезазначена земельна ділянка була відчужена [PERSON] за договором купівлі-продажу серія та номер: 339 від 24.03.2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Бацай В.Ю. [PERSON]. В зв'язку з цим, з врахуванням прийнятої судом заяви про збільшення розміру позовних вимог від 05 квітня 2017 року, позивач додатково просив суд: витребувати від [PERSON] на його користь земельну ділянку ([NUMBER], загальною площею 0,0888 га, яка розташована в садовому товаристві «Автотранспортник» (Підгірцівська сільська рада за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] та скасувати запис про державну реєстрацію права власності (індексний номер 34434533 від 24.03.2017 року) за [PERSON] на земельну ділянку, а не запис про державну реєстрацію права власності за [PERSON] як це було в первісному позові. В іншій частині позовні вимоги залишились незмінними. У судовому засіданні позивач позов, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, підтримав, просив його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог, а також просив стягнути з відповідачів на його користь судові витрати, сплачені при зверненні до суду. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання (під час судового розгляду по суті) не з'явились повторно, про розгляд справи повідомлялись належним чином (оскільки були присутні під час судових засідань на сдадії до початку судового розгляду по суті), про причини неявки суд не повідомили, заяв, клопотань до суду не подали. Представник відповідача, [PERSON], який за довіреністю представляє інтереси [PERSON], в судове засідання не з'явився повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином (оскільки був присутнім під час судових засідань на сдадії до початку судового розгляду по суті та приймав участь в розгляді своєї апеляційної скарги), про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань до суду не подав. Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Джуринська Людмила Володимирівна, в судове засідання не з'явилась, надала письмові пояснення по справі, в яких зазначила, що нею було посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за номером 2715. Вказала, що під час вчинення даного правочину, їй були подані документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку, а саме: дублікат Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданий 15.05.2015 року; документ, що підтверджує державну реєстрацію на земельну ділянку, а саме: витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що виданий 21.10.2015 року та документ про грошову оцінку відчужуваної земельної ділянки та нею було відповідно перевірено відсутність обтяжень на земельну ділянку, арештів, заборон, іпотек. Під час вчинення нотаріальних дій нею було встановлено сторони вказаного правочину за оригіналом паспорта громадянина України, який будь-яких підозр не викликав, а тому сумнівів щодо поданих документів та обсягу цивільної дієздатності фізичних осіб, що звернулись за вчиненням нотаріальної дії у нотаріуса не виникло. Третя особа, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Бацай Вікторія Юріївна, в судове засідання не з'явилась, надіслала до суду клопотання, в якому просила розглянути справу у її відсутність в зв'язку з зайнятістю та щодо рішення по справі поклалась на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка під номером 6, загальною площею 0,0888 га, яка розташована в садовому товаристві "Автотранспортник" (Підгірцівська сільська рада) за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Браславською О.Г. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації смерті [PERSON] територіального управління юстиції у місті Києві від [INFO] [PERSON] помер [INFO] про що зроблено відповідний актовий запис за № 13134. У встановлений законом строк позивач [PERSON]. звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Занудіної О.І. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та нотаріусом було 30.01.2017 року заведено спадкову справу, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі. 24 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. було посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки під номером [NUMBER] загальною площею 0,0888 га, яка розташована в садовому товаристві "Автотранспортник" (Підгірцівська сільська рада) за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON], що зареєстрований у реєстрі за № 2715. Відповідно до відомостей, що зазначені в Інформаційній довідці з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна) земельна ділянка під номером [NUMBER] загальною площею 0,0888 га, яка розташована в садовому товаристві "Автотранспортник" (Підгірцівська сільська рада) за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] зареєстрована на праві власності за [PERSON]. Відповідно до ч. 4, ст. 30 ЦК України, цивільна дієздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Отже, зазначена спірна земельна ділянка була продана відповідачу [PERSON] через 1 місяць 25 днів після смерті продавця, попереднього власника цього майна [PERSON], тобто після припинення правоздатності цієї особи. Очевидно, що [PERSON] не був та не міг бути стороною у договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 24 жовтня 2016 року, оскільки помер [INFO]. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець з заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ч. 5 цієї ж статті, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить право власності на земельну ділянку під номером [NUMBER] загальною площею 0,0888 га, яка розташована в садовому товаристві "Автотранспортник" (Підгірцівська сільська рада) за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Внаслідок протизаконних дій невстановленої особи, яка продала земельну ділянку громадянину [PERSON], порушилося право власності позивача [PERSON] на земельну ділянку під номером [NUMBER] загальною площею 0,0888 га, яка розташована в садовому товаристві "Автотранспортник" (Підгірцівська сільська рада) за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] у порядку спадкування за померлим батьком. За фактом укладання спірного договору за заявою позивача Київською місцевою прокуратурою № 4 до ЄРДР 31 березня 2017 року були внесені відомості про злочин та розпочато досудове розслідування за ч. 2 ст. 190 КК України. Відповідно до ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, встановлених ч. 1-3,5,6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до статей 215, 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Статтею 655 України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій строні покупцеві, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України саме на момент укладення правочину. Ст. 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Проаналізувавши вищезазначені обставини справи та норми законодавства України, суд вважає, що є всі підстави вважати договір купівлі-продажу земельної ділянки під номером [NUMBER] загальною площею 0,0888 га, яка розташована в садовому товаристві "Автотранспортник" (Підгірцівська сільська рада) за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] від 24 жовтня 2016 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. та зареєстрований у реєстрі за № 2715, який був укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] недійсним з огляду на те, що при нотаріальному посвідченні вказаного правочину цивільна правоздатність та дієздатність продавця [PERSON] припинилась внаслідок його смерті. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 24 березня 2017 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Бацай В.Ю. було посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки під номером [NUMBER] загальною площею 0,0888 га, яка розташована в садовому товаристві "Автотранспортник" (Підгірцівська сільська рада) за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON], що зареєстрований у реєстрі за № 339, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34434533 від 24.03.2017 року також здійснено цим же нотаріусом як державним реєстратором. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Охоронюваний законом інтерес позивача полягає в тому, що земельна ділянка під номером [NUMBER] загальною площею 0,0888 га, яка розташована в садовому товаристві "Автотранспортник" (Підгірцівська сільська рада) за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], за умови відсутності оспорюваного правочину, мала б перейти йому у спадок. Як зазначено в ч. 1 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом з цим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України). Цивільна правоздатність - це визнана за фізичною особою можливість мати цивільні права і нести цивільні обов'язки. Зміст правоздатності складає сукупність тих цивільних прав та обов'язків, які можуть мати фізичні особи. ЦК України в нормах про правоздатність (ст. ст. 24 - 29 ЦК України) не дає ні вичерпного, ні хоча б приблизного переліку цивільних прав та обов'язків. Серед основних прав можна відзначити наступні: мати майно на праві власності; спадкувати і заповідати майно; займатися підприємницькою діяльністю; створювати юридичні особи; укладати будь-які правочини, що не суперечать закону; обирати місце проживання; мати права творів науки, літератури, мистецтва, винаходів та інших результатів інтелектуальної діяльності; мати інші майнові та особисті немайнові права. Цивільна правоздатність є невіддільною від самого існування людини, виникає в момент народження і припиняється зі смертю. Відповідно до ст. 317 ЦК України саме власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частинами першою та другою статті 321 ЦК України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Разом з цим, відповідно до пункту 11 частини першої статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Таким чином, право власності [PERSON] на земельну ділянку під номером [NUMBER] загальною площею 0,0888 га, яка розташована в садовому товаристві "Автотранспортник" (Підгірцівська сільська рада) за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]припинилося 24 серпня 2016 року. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як зазначено в ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, в розумінні статей 1218 та 1220 ЦК України, на момент відкриття спадщини після померлого 24 серпня 2016 року батька позивача до складу спадщини входило й право власності на земельну ділянку під номером [NUMBER] загальною площею 0,0888 га, яка розташована в садовому товаристві "Автотранспортник" (Підгірцівська сільська рада) за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Позивач прийняв спадщину шляхом подачі письмової заяви до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Занудіної О.І. про прийняття спадщини, а інших спадкоємців першої черги за законом, які б звернулися до нотаріуса про з заявами про прийняття спадщини, крім нього, як вбачається з копії спадкової справи немає. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить позивачеві, як спадкоємцеві, з часу відкриття спадщини, тобто з 24 серпня 2016 року, та згідно із ч. З ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє останнього, як спадкоємця права, на спадщину. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача. Пунктом 26 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, визначено, що, оскільки, відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК України, переходить до спадкоємців власника. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 388 Цивільного кодексу України встановлює певні умови, за яких власник має право витребувати свою річ з чужого незаконного володіння із якими пов'язані такі поняття, як добросовісність чи недобросовісність володіння річчю. Добросовісність набувача характеризує його суб'єктивне ставлення до обставин вибуття майна з володіння власника та правомірності його придбання. Так, добросовісним набувачем визнається особа, яка придбала річ у особи, яка не мала права її відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати. Оскільки під час судового розгляду судом встановлено, що відповідач [PERSON] купуючи спірну земельну ділянку під номером [NUMBER] загальною площею 0,0888 га, яка розташована в садовому товаристві "Автотранспортник" (Підгірцівська сільська рада) за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], не знав про те, що у [PERSON] було відсутнє право на відчуження земельної ділянки, суд вважає [PERSON] добросовісним набувачем майна. В пункті 25 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вказано, що набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. Стаття 388 ЦК України встановлює, що власник має право витребувати своє майно в добросовісного набувача, якщо його було набуто за відплатною угодою у випадку, коли майно: 1)було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2)було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Обов'язковою умовою, що обмежує можливість витребування спірного майна у добросовісного набувача, є наявність волі власника на вибуття майна із його володіння. Філософське поняття «воля» має велике значення для права. Зокрема, воля є умовою виникнення, зміни та припинення цивільних правовідносин (зокрема тих, що виникають із правочинів). Також воля досліджується і у спорах про витребування майна із чужого незаконного володіння. Воля - це свідоме регулювання людиною своєї поведінки і діяльності, що виявляється у вмінні долати внутрішні та зовнішні труднощі під час здійснення цілеспрямованих дій та вчинків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не міг бути 24 жовтня 2016 року стороною в договорі купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки він був мертвий, а його право власності на земельну ділянку під номером [NUMBER] загальною площею 0,0888 га, яка розташована в садовому товаристві "Автотранспортник" (Підгірцівська сільська рада) за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] було припинено внаслідок смерті. Таким чином, земельна ділянка під номером [NUMBER] загальною площею 0,0888 га, яка розташована в садовому товаристві "Автотранспортник" (Підгірцівська сільська рада) за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] 24 жовтня 2016 року вибула з володіння [PERSON] не з його волі. Даний правочин вчинено внаслідок злочинних дій невстановлених на даний час осіб. В п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України (далі - ВСУ) від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначається, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. В пункті 26 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вказано, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК. Враховуючи, що спірна земельна ділянка під номером [NUMBER] загальною площею 0,0888 га, яка розташована в садовому товаристві "Автотранспортник" (Підгірцівська сільська рада) за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] вибула з володіння поза волею власника та в подальшому була відчужена [PERSON] за відплатним договором, правочин від 24.10.2016 року вчинено внаслідок злочинних дій невстановлених осіб та визнається судом недійсним, суд вважає позовні вимоги щодо витребування земельної ділянки у добросовісного набувача [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Також, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі зокрема рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Отже, за змістом наведених норм, визнання судом договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24.0.2016 року недійсним та витребування вказаного майна у добросовісного набувача є підставою для внесення до державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку під номером [NUMBER] загальною площею 0,0888 га, яка розташована в садовому товаристві "Автотранспортник" (Підгірцівська сільська рада) за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] за [PERSON], а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, так як вимоги позову є законними та обґрунтованими та доведені належними доказами в ході судового розгляду. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved