Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

[PERSON] , звернулася в суд із вищевказаною заявою, в якій просить встановити факти: - що [PERSON] , який помер [INFO] є її чоловіком; - що свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок № [ADDRESS] від 23.03.1988 року, видане на ім`я [PERSON] належить [PERSON] , який помер [INFO] ; - що ощадна книжка, видана на ім`я [PERSON] належить [PERSON] , який помер [INFO] ; Заяву обгрунтовує тим, що [INFO] в с. Флорино Бершадського району Вінницької області помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , та грошові заощадження, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] у Бершадській філії Ощадного банку України. Заявниця, [PERSON] , як спадкоємиця першої черги за законом, спадщину після смерті [PERSON] прийняла у встановленому законом порядку, оскільки на час відкриття спадщини постійно з ним проживала та маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом звернулася до нотаріуса. Проте їй постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено, в зв`язку з тим, що існують розбіжності у документах, які підтверджують її родинні відносини з померлим [PERSON] , а також в правовстановлюючих документах, що підтерджують право власності померлого на спадкове майно, не вірно вказано прізвище померлого, а саме вказано " [PERSON] ", тоді як в свідоцтві про його смерть прізвище вказано " [PERSON] ". Дана заява надійшла до суду 03.07.2019 року, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, була передана для розгляду судді Хмель Р.В. Ухвалою суду від 04.07.2019 року заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 17.07.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 31.07.2019 року, яке в подальшому у зв`язку з неявкою сторін було відкладено. Заявник [PERSON] , через канцелярію суду надала письмову заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи у її відсутність. Заінтересована особа [PERSON] , через канцелярію суду надав письмову заяву про визнання заявлених вимог та справу, просив слухати у його відсутність. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 1ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд встановив, що [INFO] , у віці 82 роки, помер [PERSON] , що підтверджено, копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області 02.11.2018 року. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] , та грошові заощадження. Згідно довідки № 1283 від 24.06.2019 року, виданої виконавчим комітетом Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області спадкоємцем на майно померлого [PERSON] є його дружина - [PERSON] , 1943 року народження. Заявниця, [PERSON] , спадщину прийняла у встановленому законом порядку, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала з померлим [PERSON] , та маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно звернулася з відповідною заявою до нотаріуса. Проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.06.2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно та роз`яснено, що їй слід встановити факт родинних відносин з спадкодавцем та факт належності останньому документів, що посвідчують право власності на спадкове майно. Приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру ( п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства » ) . В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі " Бочаров проти України " (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення " поза розумним сумнівом ". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Так, з наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 29.10.1960 року завниця зареєструвала у Флоринській сільській раді шлюб з [PERSON] , про що зроблено актовий запис №36. З виписки з погосподарської книги за період з 1974 -1976 р.р. вбачається, що [PERSON] [INFO] був главою сім`ї, членом якої була [PERSON] , [INFO] . Оцінюючи дані письмові докази, суд вважає, що факт родинних відносин заявниці з померлим [PERSON] підтверджено, оскільки наявні збіги містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факти, встановлення яких просить заявниця. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд також розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Судом також встановлено, що свідоцтво № [NUMBER] на право особистої власності на жилий будинок від 23.03.1988 року належить померлому [PERSON] , оскільки даний факт підтверджено наявною в матеріалах справи довідкою № 381 від 10.06.2019 року, згідно якої право власності на житловий будинок померлий зареєстрував в Тульчинському бюро технічної інвентаризації 23.03.1988 року в реєстрову книгу ФЖ за Р №665. Окрім того, із зібраних у справі доказів та їх належної оцінки вбачається, і той факт, що померлому [PERSON] належала ощадна книжка видана на ім`я [PERSON] .. Оскільки, встановлення фактів, які просить встановити заявниця не пов`язані з вирішенням спору про право, породжують для заявниці юридичні наслідки, вказані нею обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved