Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

01.11.2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення матеріальної та моральноїшкоди, яка завдана внаслідок ДТП. Просила стягнути на свою користь 32422,16 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 09.11.2013 року сталась ДТП за участю автомобіля [NUMBER], який застрахований в НАСК «Оранта». Вироком № 278/2224/14-к від 13.08.2014 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Позивач звернулась до відповідача з вимогою виплатити страхове відшкодування. Однак, відповідачем було відмовлено, з посиланням на відсутність доказів на підтвердження отримання тілесних ушкоджень саме внаслідок ДТП за участю застрахованого автомобіля. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги зменшив, просивстягнутивитрати на лікування - 9500\~\~ грн., а також відшкодування моральної шкоди 475 грн. Крім того просив стягнути судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. Представник відповідача в судовому засідання позов визнав.Проти стягнення судових витрат в межах наданих доказів не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Згідно страхового полісу № АВ/ 9551880 від 21.11.2013 р. між НАСК «Оранта» та [PERSON] укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальностівласників наземних транспортних засобів.Відповідно до даного полісу була застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка керує транспортним засобом «OPEL ASTRA» д/н [NUMBER] на законних підставах. ВирокомЖитомирського районного суду № 278/2224/14-к від 13.08.2014 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Згідно висновку експерта № 97 від 15.01.2014 р. встановлено отримання тілесних ушкоджень [PERSON] внаслідок ДТП, яка сталась 09.11.2013 року за участю автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON] 10.08.2016 р. відповідачем було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки відсутні докази на підтвердження отримання тілесних ушкоджень саме внаслідок ДТП, за участю автомобіля [NUMBER]. 21.09.2016 р. [PERSON] повторно звернулась НАСК «Оранта». До теперішнього часу страхове відшкодування не виплачено. Згідно висновку експерта № 34 від 16.03.2017 р. досліджено чеки на придбання медикаментів, медичних товарів і засобів гігієни, та встановлено неможливість визначення кількості придбаних засобів медичного призначення, засобів особистої гігієни,необхідний обсяг їх використання, оскільки в медичних документах відсутні детальні дані, окрім тих, що були видані за рахунок «Лікарняної каси». Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем надано докази на підтвердження факту завдання шкоди її здоровю внаслідок ДТП за участі застрахованого автомобіля. Витрати на лікування та придбання засобів гігієни підтверджуються чеками. Питання обґрунтованості таких витрат було спірним. Для його вирішення за клопотанням позивача призначено експертизу, яка підтвердила обґрунтованість використання медичних засобів за призначенням лікарів. Разом з тим, суму витрат експерт не визначив. В судовому засіданні представник відповідача частково визнав позов у розмірі9975 грн., з яких: 9500 грн. витрати на лікування;475 грн. - відшкодування моральної шкоди. Представник позивача заявив про зменшення позовних вимог до розміру, визнаного представником відповідача. Таким чином, розмір страхового відшкодування є фактом, який визнано сторонами у судовому засіданні та не підлягає доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно п.22.1.ст.22 наведеного Закону - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 23 зазначеного Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. У звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. (п. 24.1. ст. 24 Закону). Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Статтею 26-1 Закону визначено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Таким чином, визначена сторонами сума відшкодування моральної шкоди 475 грн. відповідає визначеному Законом розміру 5% від визнаної сторонами суми витрат на лікування позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 550 грн. 20 коп. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати з оплати правової допомоги в розмірі 5000 грн., відповідно до ст. 84 ЦПК України. На підтвердження таких витрат, представник позивача надав копію договору про надання правової допомоги від 12.12.2016 року, за яким [PERSON] зобовязався надавати правову допомогу [PERSON], а також копії банківських квитанції від 19.10.2017 року про поповнення карткового рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» на суму 5000 грн. Пунктами 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»визначено наступне. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу". При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У даній справі суду не надано доказів того факту, що представник позивача [PERSON] є адвокатом або фахівцем у галузі права. З його пояснень слідує, що він не є адвокатом, та не здійснює підприємницьку діяльність з надання правової допомоги. Суду також не надано розрахунку витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн. та доказів факту її надання за межами судового засідання. З тексту наданого договору вбачається, що сторони домовились про надання правової допомоги щодо захисту інтересів та представництва [PERSON] у невизначеному колі установ та організацій з будь-яких питань (п.1.2 Договору). Винагорода в розмірі 5000 грн. є оплатою всіх послуг за договором (п. 3.1). Таким чином, послуги, які оплачені позивачем, виходять за межі участі представника [PERSON] у даній справі. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено звязок витрат в сумі 5000 грн. з розглядом даної справи, що є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат. Згідно калькуляції Житомирського обласного бюро судово-медичної експертизи,вартість судово-медичної експертизи у даній справі склала 1981,19 грн. Сторони не оплатили ці витрати. За таких обставин, у звязку з задоволенням позову, суд покладає такі витрати на відповідача в повному обсязі, відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved