Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON] [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім»єю без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони познайомилися наприкінці листопада 2004 року та почали зустрічатися. В середині грудня 2004 року за пропозицією Відповідача вони почали проживати разом в [INFO]. Відповідач був власником 1/3 частини вищевказаної квартири [ADDRESS], де й був зареєстрований. Іншими співвласниками квартири були батько та рідний брат відповідача, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 16.02.2005 року (копія додасться). В січні 2004 року [PERSON] (батько відповідача) вирішив продавати квартиру [ADDRESS], а для того, щоб ріелтор мав можливість показувати квартиру потенційним покупцям в будь-який час, її треба було звільнити. Оскільки між сторонами на той час склалися серйозні стосунки, вони проживали разом і вирішили далі жити як одна сім'я, батьки позивачки запропонували "молодій сім'ї" переїхати на тимчасове проживання до них за адресою: пров. Водоп'янова, 14 в м. Черкаси. Така пропозиція обґрунтовувалася можливістю за час проживання з батьками [PERSON] назбирати кошти та підшукати квартиру, яку можна було б взяти в кредит. Мама позивачки [PERSON] особисто займалася пошуком квартири та підбором найбільш вигідних умов для отримання кредиту молодій сім'ї. За адресою пров. Водоп'янова, 14 в м. Черкаси сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та несли спільно витрати по утриманню сім'ї до дня реєстрації шлюбу, тобто до 20.10.2005 року, що підтверджується актом складеним сусідами від 22.09.2014 року (копія додається). На момент спільного проживання сторони не перебували в будь-якому іншому шлюбі. Сторони уклали шлюб 20.10.2005 року, для позивачки шлюб був першим, для відповідача - другим (його попередня дружина померла в літку 2004 року). Після офіційного одруження сторони продовжували проживати в будинку батьків [PERSON] по провулку Водоп'янова. 14, що підтверджується Довідкою з місця проживання та склад сім'ї, яка засвідчує той факт, що [PERSON] був зареєстрований в цьому будинку з 06.04.2005 року по 26.05.2006 року. Під час перебування у фактичних шлюбних стосунках відповідач 16.02.2005 року відчужив належну йому на праві приватної власності 1/3 частку у нерухомому майні, а саме: квартирі [ADDRESS]. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 16.02.2005 року квартира була продана за 17 000 дол. США, що становило еквівалент 90 090 грн. по курсу на НБУ на день оформлення угоди. Тобто вартість належної відповідачу частки становила 5 666, 66 дол. США, що становило еквівалент 31 166,63 грн. (17 000 дол. США / З (кількість співвласників) = 5666,66 дол США). Отримані від продажу квартири кошти в сумі 5666,66 дол. США [PERSON] мав намір покласти на депозитний рахунок банку з метою накопичення коштів та придбання власного житла для спільного проживання зі своєю майбутньою дружиною. За спільною домовленістю між молодим подружжям та їх батьками, родичі [PERSON] - його батько та брат з метою забезпечення інтересів молодої сім'ї надали подружжю [PERSON] ще 3333,34 дол. США саме для подальшої купівлі квартири в інтересах сім'ї. Грошові кошти в сумі 3333,34 дол. США були вкладом з боку батька відповідача саме в розвиток молодої сім'ї. 16.02.2005 року відповідач оформив в ПАТ «УкрСиббанк» договір вкладу (депозиту) на суму 9 000 дол. США., що по курсу НБУ на день укладення договору депозиту (1 дол. США = 5,5 грн.) становило 49 500.00 грн. Вказаний депозит пролонгувався до 25.04.2006 року, що підтверджується довідкою від 15.05.2013 року № 12-21/14123. За цей період сума депозиту збільшувалася за рахунок нарахованих процентів та зароблених сім'єю [PERSON] коштів. На момент видачі депозиту сума накопичених коштів становила 11132,64 дол. США. 25.04.2006 року була придбана квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна від 25.04.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] Т.1. та зареєстрованого за № 1271648. Питаннями юридичного оформлення договору, отримання кредиту та права власності займався [PERSON] самостійно та оформлював всі документи на своє ім'я. Відповідно вказаного договору квартира [ADDRESS] була придбана за 115 140.00 грн. (еквівалент суми 22 800 дол. США), частину з яких, за домовленістю сторін, а саме 49 490.00 грн. (еквівалент суми 9800 дол. США) було сплачено за рахунок депозитних коштів, а решту суми 65650,00 грн. (еквівалент суми 13000 дол. США) було отримано в кредит та сплачено після оформлення кредитного договору з ПАТ «УкрСиббанк» № 227 від 25.04.2006 року. 25.04.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 227 на суму 13000 дол. США з кінцевим строком повернення кредиту - 23.04.2027 року (копія договору додасться). Позивач по справі виступила поручителем по даному кредитному договору. Квартира була придбана в період шлюбу сторін, однак право власності було зареєстровано лише на ім'я [PERSON], що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.04.2006 року. [PERSON] вказує, що придбавши власне житло вони розпочали в ньому ремонтні роботи, та продовжували жити в будинку батьків позивачки аж до самого його завершення. Так, вони витратили всі накопичені ними кошти на придбання квартири та ще їм довелося взяти значну суму в кредит. на той час їм суттєво допомагали її батьки, так як батько відповідача вже зробив свій вклад в молоду сімю, віддавши їм частину коштів від продажу їхньої спільної квартири 16.02.2005 року. Таким чином, мати позивачки - [PERSON] разом зі своїм чоловіком взяла на себе виграти за послуги ріелтора для пошуку квартири, юридичного оформлення договору купівлі-продажу, та в подальшому за майже всі ремонтні роботи та будівельні матеріали. Під час ремонту були проведені наступні роботи: об'єднали ванну і туалет в одну кімнату; вирівняли стіни гіпсокартоном; обклали плиткою ванну кімнату; обшили "вагонкою" стелю у ванній кімнаті; облаштували "точкове" освітлення; замінили електропроводку у ванній, кухні; облаштували окрему лінію "електропостачання" для бойлера та пральної машини; купили нову ванну, унітаз та раковину; придбали нові крани ("змішувачі"); облаштували сушильник для рушників; повністю замінили всю сантехніку (труби) у ванній; зашили "стояк" гіпсокартоном, з облаштуванням підходу до нього; обладнали навісні шафи з коридору та кухні; обклали плиткою робочу частину в кухні; переробили "модернізували" стару кухонну стінку під кухню в квартирі, фактично з старого матеріалу зробили нову кухонну стінку. Докуповували багато матеріалів, облаштували стінку точковим освітленням: замінили труби (сантехніку) в кухні; змінили батареї в системі опалення у всій квартирі; зробили "стяжку" стелі та стін в усій квартирі; поклали лінолеум на кухні; переклеїли шпалери в усій кімнатах та коридорі; змінили міжкімнатні двері в квартирі. [PERSON] за власні кошти купила сторонам диван і два крісла; профінансували проведення ремонту в квартирі на суму близько 16 000 грн.. з них - 11 000 грн. - матеріали (двері, ручки, сушильник для рушників, батареї, гіпсокартон, унітаз, раковину, крани "змішувачі", вагонку, лінолеум, шпалери на всі кімнати і т.д.), та близько 5000 грн. - оплата робіт; штори, тюль на всі вікна в квартирі; орендувала металевий гараж протягом двох років, де зберігалися речі Відповідача - 2000 грн. За рахунок проведених ремонтних робіт у квартирі, заміні сантехніки, віконних та балконних рам, стяжки стін, дверей тощо, які були здійснені за спільні кошти сім'ї та за кошти, що були надані зі сторони батьків позивача, вартість квартири на сьогодні суттєво збільшилася і становить 374 400 грн., що підтверджується Висновком суб'єкта оціночної діяльності про вартість нерухомого майна від 07.10. 2014 року. В листопаді 2007 року [PERSON] було отримано безпроцентну поворотну фінансову допомогу від ВАТ «Черкасибудматеріали», де він працював на той час, в сумі 61500 грн. За рахунок цих коштів було закрито кредитний договір № 227 від 25.04.2006 року, що підтверджується довідкою № 5068 від 15.11.2011 року, виданою ПАТ «УкрСиббанк». Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.05.2012 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 04.06.2012 року. Розірвавши шлюб в установленому законом порядку, сторони залишилися проживати разом в одній квартирі, що належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя, однак, вели домашнє господарство кожен окремо та мали різні бюджети. Дитина залишилася на повному утриманні матері (позивача), а відповідач почав сплачувати аліменти тільки після ухвалення судового рішення. Тягар утримання нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] ліг на плечі позивачки ще з 2011 року. Доказом цього є рахунки та чеки про оплату житлово-комунальних послуг за всі 4 роки. Загальна сума за цей період становить близько 15 000 грн. Зважаючи на той факт, що позивач своїми діями постійно вчиняв сварки з колишньою дружиною, ображав її, принижував її честь та гідність, висловлювався в її сторони нецензурною лайкою. Всі ці сварки та провокації відбувалися на очах дитини, що зумовлювало психологічний тиск на неї та створювало дискомфорт. Окрім того, відповідач не враховує інтереси своєї дитини та не рахується з іншим співвласником (позивачем), яка проживає в спільній квартирі та приводить до їхнього спільного помешкання інших жінок, чим створює нестерпні умови проживання в приміщенні та породжує таким чином нові сварки. Позивач неодноразово викликала правоохоронні органи під час сварок, що зафіксовано Висновками по проведенню перевірок від 01.06.2013 року та 18.10.2013 року. За скоєні правопорушення [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності Постановами Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.07.2012 року та від 27.06.2013 року. Позивач просила суд звернути увагу на ту обставину, що договору дарування грошових коштів між Відповідачем та його батьком після продажу належної їм квартири не було, і наголошувала на тому, що вже під час спільного проживання сторін по справі була продана квартира і кошти на той час вважалися спільними і спрямовувалися саме на придбання житла для молодої сім'ї. Враховуючи, що спільна дитина сторін проживає з матірю та знаходиться на повному її утриманні, а розмір сплачуваних аліментів не забезпечує необхідного рівня життя дитини та необхідних вимог щодо утримання та її виховання, то позивач просити суд відступити від рівності часток подружжя та визнати право власності за позивачем на 50 % квартири [ADDRESS] та просить врахувати , що особиста частина квартири, яка належить відповідачу (25%) також значно зросла в ціні за період шлюбу і за рахунок проведення ремонтних робіт у всій квартирі. Просить суд встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу [PERSON] (після одруження [PERSON]) [PERSON] та [PERSON] в період з грудня 2004 року і по день реєстрації шлюбу. Визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]. Поділити майно, що є обєктом права спільного сумісного майна сторін: визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та визнати за [PERSON], [INFO] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задоволити їх в повному обсязі. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав викладених у запереченні,проти встановлення факту проживання сторін однією сім'єю без шлюбу в період з грудня 2004 року і по день реєстрації шлюбу не заперечував. Щодо майнових вимог, визнав позов в частині, викладеній в запереченні на позовну заяву, тобто визнати за [PERSON] право власності на 19,31% квартири [ADDRESS],а іншу частину квартири 80,69% визнати за [PERSON],в частках ,скільки це буде не пояснив. Свідки [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факти спільного проживання сторін однією сім'єю без шлюбу в період з грудня 2004 року і по день реєстрації шлюбу. Так як і підтвердили ті обставини, що квартиру сторони придбавали спільно. В той період коли кредит за придбання квартири Відповідач сплачував за рахунок своєї заробітної плати, то позивач в цей час за рахунок своєї заробітної плати та підробітків утримувала сім'ю. Суд, заслухавши позивачку, представника позивача адвоката [PERSON], представника відповідача за довіреністю [PERSON]І ,пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи,приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2, 3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Судом встановлено ,що сторони [PERSON] та [PERSON] з 20.10.2005 року перебувають у зареєстрували шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Придніпровського райсуду 23.05.2012року, копія рішення (а.с.9).Судовим рішенням встановлено, що сторони разом не проживають з 2011 року . Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України та ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності та судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є спільним майном подружжя. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, воно вважається таким, що належить подружжю. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, тому суд вважає що позивачка має право на ? частку даного автомобіля. Також майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ч.4ст.65 СК України ,договір укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї ,створює обов»язки для другого з подружжя ,якщо майно ,одержане за договором,використане в інтересах сім»ї. Відповідно до п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї. Судом встановлено, що [PERSON] був власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 16.02.2005 року. Факт спільного сумісного проживання сторін без реєстрації шлюбу в зазначеній квартирі з грудня 2004 року по січень 2005 року підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які також підтвердити, що сторони, скориставшись пропозицією батьків [PERSON] переїхати на тимчасове проживання до них за адресою: пров. Водопянова, 14 в м. Черкаси,що не заперечується і самим відповідачем. За час проживання з батьками позивачки сторони хотіли накопити кошти та підшукати квартиру, яку можна було б взяти в кредит. Мама позивачки [PERSON] особисто займалася пошуком квартири та підбором найбільш вигідних умов для отримання кредиту молодій сім'ї. Судом встановлено ,що відчуження належної відповідачеві 1/3 частки в квартирі [ADDRESS] відбулося в період спільного сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу. На момент спільного проживання сторони не перебували в будь-якому іншому шлюбі. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 N 11 При застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Суд вважає за можливе встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] (після одруження [PERSON]) [PERSON] та [PERSON] з грудня 2004 року по 20 жовтня 2005 року без реєстрації шлюбу. Згідно договору купівлі-продажу від 16.02.2005 року квартира [ADDRESS] була продана за 17\~000 дол. США, що становило еквівалент 90\~090 грн. по курсу на НБУ на день оформлення угоди. Тобто вартість належної відповідачу частки становила 5\~666, 66 дол. США, що становило еквівалент 31166,63 грн. (17\~000 дол. США / 3 (кількість співвласників) = 5666,66 дол США). Факт надання батьком відповідача подружжю [PERSON] та Ю.С. в лютому 2005 року грошових коштів в сумі 3333,34 дол. США з метою подальшого придбання ними квартири підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON] та поясненнями в судовому засіданні позивача [PERSON] 16.02.2005 року відповідач [PERSON] оформлив в ПАТ «УкрСиббанк» договір вкладу (депозиту) на суму 9 000 дол. США., що по курсу НБУ на день укладення договору депозиту (1 дол. США = 5,5 грн.) становило 49 500,00 грн. Пролонгація депозиту до 25.04.2006 року підтверджується довідкою від 15.05.2013 року № 12-21/14123. На момент видачі депозиту сума накопичених коштів становила 11132,64 дол. США. Сума депозиту збільшувалася за рахунок нарахованих процентів та зароблених сім'єю коштів. В період шлюбу, а саме: 25.04.2006 року, сторонами придбано квартиру [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано за [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна від 25.04.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого за № 1271648, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.04.2006 року. Відповідно до ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вартість квартири [ADDRESS] визначена договором купівлі-продажу в розмірі 115\~140,00 грн. (еквівалент суми 22\~800 дол. США). Вказана сума була сплачена сторонами частково за рахунок знятих відповідачем 25.04.2006 року коштів з депозиту в сумі 49\~490,00 грн. (еквівалент суми 9800 дол. США), частково за рахунок коштів, отриманих в кредит в сумі 65650,00 грн. (еквівалент суми 13000 дол. США), що підтверджується кредитним договором № 227 від 25.04.2006 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON],поручителем по даному кредитному договору була [PERSON] Понесення витрат по оплаті послуг ріелтора, юридичному оформленні договору купівлі-продажу та реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS], по проведенню в ній ремонтних робіт та придбанні необхідних будівельних, сантехнічних та оздоблювальних матеріалів, а також деяких предметів меблів та домашнього вжитку матірю позивача [PERSON] підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні встановлено ,що в момент придбання квартири вона була в дуже поганому стані і потребувала ремонту. Під час ремонту в квартирі [ADDRESS] були проведені такі роботи: обєднано ванну та туалет в одну кімнату; вирівняно стіни гіпсокартоном; обкладено санвузол кахлями; обшито вагонкою стелю санвузла; облаштовано точкове освітлення; замінено електропроводку у санвузлі та кухонній кімнаті; облаштовано окрему лінію "електропостачання" для бойлера та пральної машини; замінено ванну, унітаз та раковину; встановлено нову сантехніку, сушильник для рушників; коридор та кухню обладнано навісними шафами; обкладено кахлями робочу зону на кухні; замінено труби для водовідведення та водопостачання до кохні; замінено батареї по всій квартирі; зроблено стяжку стін та стелі у всій квартирі; покладено лінолеум на кухні; всі стіни поклеєно шпалерами; замінено всі міжкімнатні двері. За рахунок проведених ремонтних робіт у квартирі, заміні сантехніки, віконних та балконних рам, стяжки стін, дверей тощо, які були здійснені за спільні кошти сімї та за кошти, що були надані зі сторони батьків позивача, вартість квартири збільшилася до 374 400 (триста сімдесят чотири чотириста) грн., що підтверджується Висновком суб'єкта оціночної діяльності про вартість нерухомого майна від 07.10. 2014 року. В листопаді 2007 року [PERSON] отримано безвідсоткову поворотну фінансову допомогу за місцем роботи - ВАТ «Черкасибудматеріали», в сумі 61500 грн., за рахунок яких було закрито кредитний договір № 227 від 25.04.2006 року, що підтверджується довідкою № 5068 від 15.11.2011 року, виданою ПАТ «УкрСиббанк». Після розірвання шлюбу сторони залишилися проживати в спільній квартирі, однак, ведуть домашнє господарство кожен окремо та мають різні бюджети. Дитина залишилася на утриманні матері (позивача), відповідач сплачує на утримання дитини по рішенню суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 року № 7 «Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом». Положеннями ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 року № 7 [PERSON], яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 року № 7 «При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя», суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК)». Враховуючи, що відповідачем в рахунок придбання квартири було внесено кошти, виручені хоча й в період шлюбу, але від продажу належної йому 1/3 частки квартири, яка була набута ним у власність до виникнення фактичних шлюбних стосунків із [PERSON], в сумі 5666,86 дол. США., а решта коштів, на придбання квартири були або набути ними в період шлюбу (відсотки по депозиту, кошти, отримані в кредит в інтересах сімї), або надані батьками подружжю [PERSON], є спільними сумісними коштами, а вартість квартири на момент її придбання склала 22800 дол. США, то особиста частка [PERSON] на момент придбання квартири становила 24,85 % = 5666,86 дол. США х 100/ 22800 дол. США. Решта 75% квартири на думку суду підлягає поділу між подружжям, як спільна сумісна власність. Враховуючи істотне збільшення вартості квартири за рахунок проведення ремонтних робіт за кошти батьків позивачки, перебування на повному її утриманні неповнолітньої доньки, незначний розмір сплачуваних на користь позивача на утримання їхньої спільної дитини аліментів, які не можуть забезпечити належний фізичний, духовний розвиток та лікування дитини, незадовільну поведінку відповідача щодо позивача та їхньої спільної дитини та наявність адміністративних санкцій у звязку з цим, ухилення відповідача від утримання нерухомо майна протягом 4 років, суд приходить до висновку про необхідність застосування положень ч. 2, 3 ст. 70 СК та відступити від засад рівності часток подружжя у спільному сумісному майні, збільшити частку [PERSON] на 1/8 частину та визначити за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS], а іншу ? = (2/8 + (3/8 1/8) частину квартири за [PERSON] У відповідності до ст. 392 ЦК України «Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою». В силу ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист всіх субєктів права власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини \~основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~ А тому суд вважає ,що квартира [ADDRESS] є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та на думку має бути поділена порівно. Також підлягає до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати ,що складаються з судового збору в розмірі 1872,00грн. та 121грн.80коп.,а всього 1993грн.80коп.

Outcome: approved