Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], уточнивши позовні вимоги, просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 2681,34 грн. за утримання будинків, споруд та прибудинкової території за період з 01.12.2011 року по 30.09.2016 року та 2168,95 грн. інфляційних процесів, 319,05 грн. трьох відсотків річних, що утворились за період з 01.08.2014 року по 17.08.2018 року. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до ст.ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідач користується послугами комунального підприємства, однак зобов'язань за законом по оплаті наданих послуг не виконує, внаслідок чого станом на 30 вересня 2016 року заборгував 2681,34 грн. В судовому засіданні представник позивача - КП "Міське Будинкоуправління" Педич Д.П. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача [PERSON] просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав зазначених у письмових запереченнях, зазначив, що договір з надання житлово-комунальних послуг відсутній, вимоги позивача не обгрунтовані та безпідставні. Просили застосувати позовну давність до заявлених позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 68 ЖК України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п.7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року визначено, що споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати надані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З висловленої Верховним Судом України правової позиції (постанова від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, підтверджується актами про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території від 30 грудня 2011 року, від 31 грудня 2012 року, від 31 грудня 2013 року, від 31 грудня 2014 року, від 31 грудня 2015 року, від 30 вересня 2016 року складеними в присутності представника міської ради. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Виконавці житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій визначаються органами місцевого самоврядування, власниками житлових будинків відповідно до Порядку, встановленого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25 квітня 2005 року N60, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 травня 2005 року за N 541/10821. Твердження відповідача, що нею було сплачено лише фактично надані послуги є хибними Структура тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій передбачає освітлення місць загального користування, прибирання при будинкової території, поточний ремонт, обслуговування димовентиляційних каналів, внутрішньо будинкових мереж водовідведення і теплопостачання, дератизація, а тому розрахунок заборгованості, зроблений позивачем виходячи з сукупності всіх послуг, навіть ті які для споживача не є очевидними. Також є безпідствним посилання відповідача на рішення Здолбунівського районного суду від 06.06.2005 р. в справі № 2-114/2005, оскільки предметом спору було стягнення заборгованість за інший період. Рішеннями виконавчого комітету Здолбунівської міської ради Рівненської області №99 від 28 березня 2012 року, №231 від 26 листопада 2014 року, затверджувалися подані КП «Міське будинкоуправління» розрахунки базових розмірів тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, інформація про які була розміщена на офіційному веб-сайті Здолбунівської міської ради Рівненської області. З укладених між КП «Міське Будинкоуправління» (виконавцями житлово-комунальних послуг на території м. Здолбунів Рівненської області) та підрядниками КП «Здолбунівводокнал», КП «Здолбунівкомуненергія», КП «Здолбунівський відділ профдезінфекції», ЗАТ «Ей-І-Ес Рівнеенерго» Здолбунівський РЕМ з договорів вбачається, що підрядні підприємства надавали відповідні послуги з поточного ремонту внутрішньобудинкових мереж холодного водопостачання та водовідведення і систем теплопостачання, перевірки димовентканалів, постачання електричної енергії тощо у тому числі у будинок по вул.Драгоманова, 16А у м. Здолбунів Рівненської області також у матеріалах справи містяться довідки про розрахунок КП «Міське Будинкоуправління» з підрядчиками згідно заключних договорів. Факт надання позивачем послуг по утриманню будинку, в якому проживають відповідачі, останніми не спростований жодними доказами. Доказів неналежного виконання взятих позивачем зобов'язань щодо надання послуг з утримання будинку по вул. Драгоманова, 16А у м. Здолбунів Рівненської області та прибудинкової території, складання актів-претензій згідно ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачем не представлено, а згідно ст.ст. 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України загальна позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1 та ч.5 ст.261 ЦК України). Судовий наказ відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора (а КП «Міське будинкоуправління» в силу загальних норм, які регулюють зобов'язальні правовідносини, є кредитором по відношенню до відповідача, як боржника) на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Аналогічна позиція викладена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 21.01.2015 року (Справа №6-214цс14). Як встановлено судом, позивач 19.09.2017 року звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за вказаний вид житлово-комунальних послуг, а тому в силу наведеної вище норми ст. 264 ЦК України та висновку Верховного Суду України, перервав перебіг позовної давності, який з цього часу підлягає обчисленню заново. Крім того, як вбачається з наданої позивачем картки розрахунків по комунальних платежах, відповідачем [PERSON] за період з квітня 2010 року по вересень 2016 року здійснювалися регулярні часткові платежі, загальна сума яких складає 1436,90 грн. Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого зобов'язання. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Отже, враховуючи наведені вище обставини суд дійшов висновку про те, що до стягнення з відповідача [PERSON] на користь КП «Міське Будинкоуправління» підлягає заборгованість за вказані послуги за період з 11 грудня 2011 року по 30 вересня 2016 року включно. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 2681,34 грн., сума індексу інфляції 2168,95 грн., 319,05 грн. три відсотки річних. Згідно ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved