Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. В обгрунтування позову позивачка зазначила, що з 05.09.1998 року по 24.04.2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає із позивачкою. Відповідач вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги не надає. Родичі позивачки проживаю на території РФ. Позивачка має намір виїжджати з сином за кордон з метою безпеки, оскільки проживає з дитиною в безпосередньої близькості до зони АТО, та оздоровлення дитини, але без відповідно оформленого дозволу батька, дитина не може перетнути кордон. В добровільному порядку відповідач відмовляється надати нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд сина за кордон, у зв'язку із чим вимушена звернутися до суду. Просить суд надати їй дозвіл для оформлення проїзного документу на сина [PERSON], [INFO], для тимчасового виїзду його за кордон: Російська Федерація, без згоди батька - [PERSON] строком на 1 рік та дозволити їй тимчасово виїхати за межі України: Російська Федерація з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], без письмової згоди та супроводу його батька [PERSON], громадянина України строком на 1 рік. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення відповідно до ст.224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засідання встановлено, що сторони з 05.09.1998 року по 24.04.2008 перебували у зареєстрованому шлюбі, в теперішній час шлюбні відносини припинені, сторони спільне господарство не ведуть. Від шлюбу позивачка та відповідач мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції Донецької області. Дитина мешкає разом із позивачкою. В судовому засіданні встановлено, що позивачка має родичів у Російській Федерації, та має намір з метою оздоровлення та відвідування їх родичів вивезти дитину за кордон. Згідно ч.2 ст.154 СК України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231 (із змінами). У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Так, згідно паспортних даних позивачки та свідоцтва про народження дитини, вони є громадянами України. Дитина проживає разом з матір'ю. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. На теперішній час, у зв'язку з проведенням на території Донецької області антитерористичної операції позивачка з метою переїзду до безпечного місця на тимчасовий період бажає та має можливість виїхати з дитиною для відпочинку та оздоровлення дитини за кордон, однак відповідач не надає згоди на вивезення дитини без будь-яких пояснень. Відповідач не скористався можливістю спростувати заявлені доводи та навести об'єктивні причини, за якими він відмовляє позивачці у наданні згоди на виїзд дитини за кордон України, тим самим безпідставно зловживаючи своїми правами і обмежуючи права дитини та позивачки. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи. При таких обставинах, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved