Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

У лютому 2015 р. ТОВ «ОТП Факторинг України» звернулося до суду з позовом, яким просило зняти арешти з нежитлових приміщень №182 магазину промислових товарів загальною площею 49,5 кв.м., які знаходяться по проспекту Миру, 21 в м. Миколаєві, які були накладені постановами державних виконавців Ленінського відділу ДВС від 16 листопада 2010 р. у виконавчому провадженні №22603301 та 12 березня 2012 р. у виконавчому провадженні №31688720. В обґрунтування позову послалося на те, що між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» 25 квітня 2008 р. було укладено договір про надання кредиту за №CM-SME400/71/2008, а позичальник [PERSON] у забезпечення своїх зобовязань передав в іпотеку банку нежитлові приміщення №182 магазину промислових товарів по пр. Миру, 21 в м. Миколаєві. За договором від 29 квітня 2010 р. банк продав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за зазначеними кредитним та іпотечним договорами. На виконанні в Ленінському відділу ДВС знаходилися виконавчі провадження про стягнення на користь позивача з [PERSON] суми боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки, в яких був накладений арешти на майно боржника. На даний момент виконавчі провадження закрити, але Ленінський відділу ДВС відмовляється від зняття арештів, що перешкоджає добровільній реалізації предмета іпотеки позивачем та [PERSON] Ухвалою суду від 19 червня 2015 р. до участі в справі співвідповідачем залучено ПАТ КБ «Приватбанк» В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, надалі надала заяву на підтримку позову та розгляд справи без її участі. [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, надалі в судове засідання не зявився. Представник Ленінського відділу ДВС в судове засідання не зявився, надав письмові пояснення, згідно яких задоволення позову не заперечується. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі та відсутність заперечень щодо позову Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Згідно кредитного договору CM-SME400/71/2008 від 25 квітня 2008 р. ЗАТ «ОТП Банк» позичило [PERSON] на споживчі цілі 110000 доларів США зі строком повернення 24 квітня 2023 р. зі сплатою процентів (а.с.6-10). Того ж дня було укладено договір іпотеки № РM-SME400/71/2008 за яким [PERSON]В, передав ЗАТ «ОТП Банк» в іпотеки у забезпечення своїх зобовязань за вище вказаним кредитним договором нежитлові приміщення №182 магазину промислових товарів по проспекту Миру, 21 в м. Миколаєві (а.с.11-14). Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2010 р. було стягнуто на користь ПАТ «ОТП Банк» з [PERSON] на підставі кредитного договору CM-SME400/71/2008 від 25 квітня 2008 р. 985225,53 грн. заборгованості і 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення. На виконання цього рішення було видано виконавчий лист на загальну суму 987045,53 грн., який предявлено до примусового виконання до Ленінського відділу ДВС (15-17). Крім того, 20 листопада 2013 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва ухвалив рішення, яке набрало законної сили 22 січня 2014 р., за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки нежитлові приміщення №182 магазину промислових товарів загальною площею 49,5 кв.м. по проспекту Миру, 21 в м. Миколаєві, які належать [PERSON] задля погашення заборгованості в сумі 1114754,65 грн. шляхом реалізації з прилюдних торгів, а також стягнуто судовий збір 1295,42 грн.(а.с.18-19) На виконання даного рішення видано виконавчого листа, який предявлено до виконання до Ленінського відділу ДВС (а.с.20-22). Згідно договорів факторингу і про відступлення право вимоги від 29 квітня 2010 р. і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» купило у ПАт «ОТП Банк» право вимоги за кредитними договорами Із копії довідки начальника Ленінського відділу ДВС від 01 грудня 2014 р. вбачається, що на примусовому виконанні відділу перебували три виконавчих провадження №22603301, 42935229, 42935419, стягувач ТОВ «ОТП Факторинг Україна», боржник [PERSON], арешт не знімався (а.с.29). Постановами державних виконавців Ленінського відділу ДВС від 13 листопада 2014 р. були повернуті виконавчі листи стягувачеві ТОВ «ОТП Факторинг Україна»: №42935419 про повернення виконавчого листа про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2013 р., №42935229 про стягнення судового збору 1295,42 грн. на підставі того ж рішення суду, №22603301 про стягнення боргу 987045,53 грн. на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2010 р. в даному виконавчому провадженні питання про зняття арешту на все майно, що належить [PERSON] (а.с.86) накладеного постановою головного державного виконавця Ленінського відділу ДВС [PERSON] про відкриття виконавчого провадження №22603301 від 16 листопада 2010 р. не вирішувалося (а.с.30-33, 86). Згідно довідки Ленінського відділу ДВС від 26 травня 2015 р. станом на 26 травня 2015 р. на примусовому виконанні відділу не перебуває виконавчих документів про стягнення коштів з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а на іпотечне майно ТОВ «ОТП Факторинг України» накладалися арешти постановами від 16 листопада 2010 р. у виконавчому провадженні №22603301 та від 12 березня 2012 р. у виконавчому провадженні №31688720 (а.с.73). Відповідно до копії постанови державного виконавця Ленінського відділу ДВС від 12 березня 2012 р. [PERSON] про відкриття виконавчого провадження №31688720 його було відкрито з примусового виконання виконавчого листа №2-3164 виданого 26 січня 2012 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення боргу в сумі 33502,15 грн. з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Того ж дня в даному виконавчому провадженні була винесена постанова про накладання арешту на все майно [PERSON] в межах суми стягнення та оголошення заборони на його відчуження і постановою від 08 квітня 2014 р. була винесена постанова державного виконавця Ленінського відділу ДВС про обєднання виконавчих проваджень №22603301 і №31688720 у зведене виконавче провадження №42899669 Ленінського ВДВС ММУЮ стосовно боржника [PERSON] (а.с.81-87) Відповідно до статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" на майно, яке перебуває в іпотеці, та не входить до Переліку видів майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами (додаток до цього закону) допускається звернення стягнення на майно, яке полягає, зокрема, в його арешті та примусовій реалізації. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду та може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України "Про виконавче провадження"). Стаття 44 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України "Про іпотеку"). Нормами статей 36,37,38 цього Закону також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя. У відповідності до ст. 6 договору іпотеки № РM-SME400/71/2008 від 25 квітня 2008 р. позасудове врегулювання можливе шляхом продажу іпотеко держателем від свого мені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку встановленому законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв'язку з чим зазначені вимоги є приватноправовими. Частини 3 та 4 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюють випадки зняття арешту з майна боржника за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби або за постановою державного виконавця. Зняття арешту в усіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження за положеннями ч. 5 ст. 60 Закону можливо виключно за рішенням суду. Загальна сума заборгованість [PERSON]В, перед позивачем становить1843011,18 грн., вартість спірного майна згідно висновку оцінювача станом на 14 липня 2014 р. становить 578900 грн. Вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» у виконавчому провадженні №31688720 не стосуються реалізації іпотечного майна, не є співмірними із наявною заборгованістю [PERSON] перед позивачем та вартістю іпотечного майна, що дає підстави для задоволення позову. Відтак арешти накладені постановами державних виконавців Ленінського відділу ДВС від 16 листопада 2010 р. у виконавчому провадженні №22603301 та 12 березня 2012 р. у виконавчому провадженні №31688720 слід зняти.

Outcome: approved