Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 03 серпня 2016 року, у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та позбавити [PERSON] Ілтіфат Огли батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], 03 серпня 2016 року, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не займається вихованням дитини, про дитину не піклується з 2016 року, матеріальної допомоги на її утримання не надає, проживає окремо. Представник позивачки [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] Ілтіфат Огли в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем його проживання та шляхом публікації оголошення у газеті " Урядовий кур'єр". З опублікуванням оголошення про виклик в газеті "Урядовий кур"єр" відповідач вважається повідомленим належним чином про розгляд справи. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області та представник Чернігівської районної державної адміністрації у судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі матеріалів про права та обовязки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, в період спільного проживання у них народилася донька [PERSON], 03 серпня 2016 року. Як вбачається з наданої суду копії свідоцтва про народження малолітня [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] Ілтіфат Огли (а.с.8). Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою [PERSON] селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 431 від 10 квітня 2017 року ( а.с.10). З акту обстеження житлово-побутових умов проживання позивачки вбачається, що позивачка зареєстрована та проживає разом з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], за адресою: вул. Садова, буд. 11, смт. М.Коцюбинське, Чернігівського району Чернігівської області в будинку, який належить її матері [PERSON] Батько малолітньої [PERSON] Ілтіфат Огли за даною адресою не зареєстрований та не проживає (а.с.11). Чернігівська районна державна адміністрація надала висновок про доцільність позбавлення [PERSON] Ілтіфат Огли батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON],оскільки він свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про здоров'я, фізичний, моральний розвиток дитини, не бере ніякої участі в житті доньки, чим порушує її право на належне батьківське виховання. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку засобом захисту прав дитини, і з іншого, заходом впливу на батьків, які не виконують свої батьківські обовязки щодо дитини, а тому є крайнім заходом впливу на цих осіб. Викладене, на думку суду, свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням дитини, не піклується про її здоров'я, фізичний і духовних розвиток, не забезпечує на належному рівні її матеріально, що негативно впливає на дитину, а отже позбавлення його батьківських прав повністю відповідає інтересам малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» саме батьки несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, забезпечення її права на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні доньки не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що слід задовольнити вимоги позивачки та позбавити [PERSON] Ілтіфат Огли батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Вимоги в частині стягнення на користь позивачки аліментів на утримання дитини слід задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial