Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

Позивач - фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - ФОП [PERSON]) звернулася до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 17 листопада 2016 року сталася пожежа у належному на їй праві власності торговельному павільйоні площею 34 кв. м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] Вартість матеріальних збитків, завданих ФОП [PERSON] пошкодженням її майна, складає 185000,00 грн. Позивач зазначила що причиною займання, що призвело до пожежі, стало використання саморобного подовжувача, що є порушенням п. п. 1.8, 1.18 розділу IV Правил пожежної безпеки України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ від 30 грудня 2014 року №1417. Зважаючи на те, що на час пожежі торговельний павільйон перебував в оренді у [PERSON], ФОП [PERSON] вважала, що відповідальність за спричинені їй збитки повинна бути покладена на відповідача у справі. З цих підстав позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь збитки, заподіяні їй пошкодженням торговельного павільйону у сумі 185000,00 грн; витрати, пов'язані з оплатою послуг зі складення висновку експертного пожежно-технічного дослідження, у сумі 8900,00 грн; витрати, пов'язані з оплатою послуг зі складення звіту про оцінку майна та завданого матеріального збитку, у сумі 2000,00 грн. Також ФОП [PERSON] та її представник просили присудити з відповідача судовий збір у сумі 1999,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00 грн. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні проти позову заперечували, стверджували, що [PERSON] не укладала договору оренди торговельного павільйону площею 34 кв. м, який розташований за адресою: [ADDRESS], не користувалась ним, її вини у спричиненні збитків позивачеві немає. У зв'язку з цим відповідач просила суд відмовити ФОП [PERSON] у задоволенні її позову, стягнути з позивача витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи у сумі 5720,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10500,00 грн. Заслухавши вступні слова сторін та їхніх представників, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. ФОП [PERSON] є власником торговельного павільйону площею 34 кв. м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 25-27). 17 листопада 2016 року о 18 год 37 хв у вказаному торговельному павільйоні трапилась пожежа (а. с. 28-29). Згідно з висновком за результатами проведення експертного пожежно-технічного дослідження від 10 січня 2017 року №1-10/01, складеним товариством з обмеженою відповідальністю "Український центр судових експертиз", причиною виникнення пожежі стали теплові прояви електричного струму у місці знаходження колодки саморобного подовжувача внаслідок перевантаження електромережі споживачами (а. с. 31-58). Унаслідок пожежі торговельний павільйон площею 34 кв. м, який розташований за адресою: [ADDRESS], був пошкоджений. Вартість матеріальних збитків, завданих позивачеві пошкодженням її майна, складає 185000,00 грн, що підтверджується звітом про оцінку майна від 23 листопада 2016 року, складеним приватним підприємством "Аверті" (а. с. 61-89). Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов'язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Аналіз положень ст. 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв'язок між ними та вина заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України покладено на відповідача (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 23 січня 2018 року у справі №753/7281/15-ц (№61-1832св17). Пред'являючи позов до суду, ФОП [PERSON] стверджувала, що на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 02 серпня 2016 року торговельний павільйон площею 34 кв. м, який розташований за адресою: [ADDRESS] перебував у користуванні [PERSON] (а. с. 24). Однак, згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи від 11 вересня 2018 року №6128-6130/18-32, складеним експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, підпис у договорі оренди нежитлового приміщення від 02 серпня 2016 року від імені [PERSON] виконаний не нею, а іншою особою (а. с. 213-218). Отже, [PERSON] указаний договір оренди нежитлового приміщення не укладала. Більш того, у судовому засіданні з'ясовано, що на час пожежі [PERSON] не володіла та не користувалась торговельним павільйоном площею 34 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Так, допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надав свідчення, що це він підписав договір оренди нежитлового приміщення від 02 серпня 2016 року замість [PERSON] Також [PERSON] зазначив, що на час пожежі саме він використовував торговельний павільйон для здійснення підприємницької діяльності. Те, що торговельним павільйоном площею 34 кв. м, який розташований за адресою: [ADDRESS], користувався [PERSON] підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] Останній засвідчив, що бачив на місці пожежі лише [PERSON], саме [PERSON] сплачував кошти за оренду торговельного павільйону. Зважаючи на те, що причиною виникнення пожежі у торговельному павільйоні є порушення його користувачем [PERSON] п. п. 1.8, 1.18 розділу IV Правил пожежної безпеки України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ від 30 грудня 2014 року №1417, підстави для покладення на відповідача відповідальності за збитки, спричинені пошкодженням згаданого майна, відсутні. З огляду на викладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити ФОП [PERSON] у задоволенні її позвоних вимог до [PERSON] про відшкодування збитків. Суд також звертає увагу на те, що позов про відшкодування шкоди пред'являється виключно до особи, діями чи бездіяльністю якої потерпілому спричинено шкоду. Позивач повинна була до подачі позову знати про підставу для залучення [PERSON] до участі у розгляді справи в якості відповідача, позаяк саме [PERSON] користувався торговельним павільйоном площею 34 кв. м, який розташований за адресою: [ADDRESS], він сплачував кошти за оренду цього торговельного павільйону. Отже, підстави для застосування положень ч. 3 ст. 51 ЦПК України відсутні. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати, пов'язані з проведенням експертизи та витрати на професійну правничу допомогу (п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Оскільки відповідач [PERSON] сплатила за проведення у справі судово-почеркознавчої експертизи грошові кошти у сумі 5720,00 грн, ці кошти відповідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з позивача. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідачем заявлено до стягнення витрати на правову допомогу у сумі 10500,00 грн. Представник позивача подала до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (п. п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У звіті про надання правової допомоги за договором від 10 вересня 2017 року, укладеним між Адвокатським об'єднанням "Романцова, Бончева і партнери", зазначено, що адвокатом цього адвокатського об'єднання витрачено на виїзд та участь у судовому засіданні 04 грудня 2017 року 2,5 год, у судовому засіданні 01 лютого 2018 року - 4 год, у судовому засіданні 14 лютого 2018 року - 4 год, у судовому засіданні 20 лютого 2018 року - 3 год. Проте у зазначеному звіті відсутній детальний розрахунок часу, який витратив адвокат для виїзду до Оболонського районного суду м. Києва для участі у судових засіданнях, які відбулись 04 грудня 2017 року, 01 лютого 2018 року, 14 лютого 2018 року та 20 лютого 2018 року. З огляду на це компенсації підлягають лише витрати, пов'язані з безпосередньою участю адвоката Адвокатського об'єднання "Романцова, Бончева і партнери" у судових засіданнях 01 лютого 2018 року, 14 лютого 2018 року та 20 лютого 2018 року (57 хв + 43 хв + 17 хв х вартість години роботи адвоката - 600,00 грн = 1170,00 грн). Таким чином, розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з ФОП [PERSON] на користь [PERSON], становлять 4170,00 грн (600,00 грн + 600,00 грн + 600,00 грн + 1200,00 грн + 1170,00 грн = 4170,00 грн). З огляду на вищенаведене, згідно зі ст. ст. 22, 1166, 1192 ЦК України, п. п. 1.8, 1.18 розділу IV Правил пожежної безпеки України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ від 30 грудня 2014 року №1417,

Outcome: approved