Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до суду посилаючись на те, що 30.05.2009року о 09 год. 40хв. [PERSON] керуючи автомобілем «ГАЗ» державний номерний знак [NUMBER] на перехресті вул. Дружби Народів та вул. Струтинського в м.Києві не врахував дорожньої обстановки та стану транспортного засобу внаслідок чого була скоєна дорожньо - транспортна пригода, про що свідчить довідка складена ВДАІ з обслуговування Печерського району м. Києва від 30 травня 2009р. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Печерського районного суду м.Києва від 04 грудня 2009 р. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Мітсубісі» з державним номерним знаком [NUMBER], що належить [PERSON]. Згідно звіту №1606 про оцінку автомобіля Mitsubishi Carisma державний номерний знак 568-58КТ від 10 червня 2009р., складеного аварійним комісаром, фізичною особою-підприємцем [PERSON], розмір завданих збитків становить 24279,02 грн. Огляд пошкодженого транспортного засобу проведено 10 червня 2009 р. Зазначена шкода, особисто винуватцем ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВА/ 2269933 термін дії з 06.05.2009 р. до 05.05.2010 р. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. У зв'язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 14 квітня 2010 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 20232,52 грн., за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного у потерпілого. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Ст. 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON]. Просить стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ кошти у розмірі понесених витрат, а саме 20232,52грн.; суму сплаченого судового збору 229 грн. 40 коп. та суму сплачену за правову допомогу у справі 2000,00грн., а всього 22461,92грн. Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, просив справу розглянути у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала по справі заперечення в яких зазначила,що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України є необґрунтованими, незаконними, не визнає їх у повному обсязі та вважає, що позов МТСБУ не підлягає задоволенню на підставі наступного. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ч.3, ч.4 ст.287 ЦК України передбачені наслідки спливу позовної давності, а саме законом встановлено, що «Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові». Вона заявляє про застосування позовної давності до вимог МТСБУ до [PERSON] Позивач вказує у своїй позовній заяві, що він 14.04.2010р. здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 20232,52 грн. за шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження транспортного засобу потерпілого на підставі ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Далі позивач з посиланням на вимоги ст.1191 ЦК України вказує на те, щопісля проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже, з 14 квітня 2010р. виникло право зворотної вимоги до відповідача, тобто протягом трьох років з зазначеного часу позивач мав право звернутися до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування , але позивачем пропущено строк позовної давності. МТСБУ звернулося до суду після спливу строку позовної давності, що є для суду підставою для відмови у позові. Позивач вважає, що вина відповідача є доведеною та ніби-то підтверджується постановою Печорського районного суду м. Києва від 04.12.2013 р. Проте це ствердження позивача абсолютно не відповідає дійсності. Постанови суду про визнання винним [PERSON] та притягнення його до адміністративної відповідальності у природі не існує. Позивачем до позовної заяви додані дві постанови суду Печорського районного суду м. Києва від 31.07.2009р. та 04.12.2009р. Першою постановою суд матеріал відносно відповідача повернув до ВДАЇ Печорського РУ ГУ МВС України, а другою - провадження по справі про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито в зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Таким чином, вина відповідача не доведена, нічим не підтверджується та не визнається останнім, оскільки відповідач вважає, що при зіткненні автомобілів мали місце форс-мажорні обставини і вина відповідача у такому випадку відсутня, які саме ,який механізм їх заподіяння тощо. Ці питання мали б були з'ясовані при розгляді судом адміністративної справи, але судом адміністративна справа по суті не розглядалася, а отже і ці та інші питання залишилися не з'ясовані. Чим керувався позивач, сплачуючи регламентну виплату потерпілому, невідомо. Як автомашина позивача, так і відповідача певно були оглянуті співробітником ДАЇ відразу ж після ДТП. Проте заподіяні ушкодження автомобілю, яким керував потерпілий, були незначні, що може підтвердити свідок [PERSON], яка була на місці пригоди. Натомість згідно висновку № 1606 від 17.06.2009р. експертного автотоварознавчого дослідження автомобілю «Mitsubishi Carisma», вважає, необґрунтовано значно завищеною, а проведена оцінка автомобілю не встановлює істинного розміру заподіяної шкоди внаслідок ДТП шкоди. Дослідження не є експертним висновком та проведено поза межами судового розгляду справи, що унеможливлює прийняття його судом, як належний доказ. До того ж вивчення експертного дослідження викликає непоодинокі питання. Позивач не надав доказів того чи виконувався ремонт автомобілю «Mitsubishi Carisma», яка вартість проведеного ремонту. Таким чином, доказів розміру заподіяних потерпілому реальних збитків не доведено. Що стосується такого доказу, як оцінка вартості пошкодженого автомобілю «Mitsubishi Carisma», то вважає, що оцінка зазначеного автомобілю нічого не доводить. Відомостей про проведення ремонту зазначеного автомобілю позивачем не надано. Таким чином, вважає, що позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження своїх вимог, а тому просить у задоволені позовних вимог до [PERSON] відмовити у повному обсязі. Дослідивши обставини справи, суд визнає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні установлено: Згідно копії поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВА 2269933, [PERSON] застрахував транспортний засіб «Mitsubishi Carisma», державний номерний знак [NUMBER] . Строк дії полісу з 06.05.2009р. до 05.05.2010р.(а.с.34). Згідно копії довідки ДАІ Печерського РВВС м. Києва, 30.05.2009 року о 09.40год. на перехресті бульвару Дружби народів та вул. Струтинського внаслідок зіткнення двох автомобілів, автомобіль «Mitsubishi Carisma», державний номерний знак [NUMBER], отримав механічні пошкодження. (а.с.40) Згідно копії постанови Печерського районного суду м. Києва № 3-6035/09 від 04.12.2009 року, провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.(а.с.36). Згідно копії постанови Печерського районного суду м. Києва № 3-3252/09 від 31.07.2009 року, адміністративний матеріал за ст.123 КУпАП відносно [PERSON] повернуто до ВДАІ Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві для доопрацювання.(а.с.41). Згідно копії висновку № 1606 експертного автотоварознавчого дослідження, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Mitsubishi Carisma», державний номерний знак [NUMBER], у результаті його пошкодження при ДТП, на дату оцінки, визначається як сума вартості його відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу замінних деталей, становить: 24 279грн.02коп.(а.с.16-20). Згідно копії наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України № 863 від 01.04.2010р., наказано фінансовому управлінню сплатити на рахунок [PERSON] 20 232,52 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо - транспортної пригоди.(а.с.33). Згідно копії платіжного доручення № 1582 від 14 квітня 2010р., Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатило [PERSON] страхове відшкодування, згідно наказу № 863 від 01.04.2010р., в розмірі 20 232грн.52коп.(а.с.32). 14 квітня 2010 року у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача, позивач мав право звернутися до суду з позовом до відповідача. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Згідно ч.3, ч.4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач не посилався на поважні причини пропуску строку позовної давності та клопотань про поновлення цього строку не заявляв. За таких обставин, суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed