Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року в сумі 18633,45 грн. Обґрунтовує свої вимоги тим, що з 08.07.2016 року по 17.07.2017 року вона працювала у ПАТ "Українська залізниця". З березня 2017 року роботодавець припинив виплачувати їй заробітну плату, хоча і продовжував її нараховувати. Станом на 17.07.2017 року розмір нарахованої, але не виплаченої їй заробітної плати за період з 01.03.2017 року по 17.07.2017 року становить за вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів до виплати належить 18633,45 грн. Ухвалою суду від 13.01.2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного прозовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена. У позовній заяві просить справу розглядати без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Надали суду відзив, в якому просить розгялянути справу за відсутності представника відповідача, та відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію наступними обставинами (а.с. 65-66). 16.03.2017 року, у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та виробничих підрозділів, підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей шляхами залізничного та автомобільного сполучення, відповідно до Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію\~Указом Президента України від 15.03.2017 року № 62/2017, нарахування заробітної плати було припинено. Наслідком вищевказаного рішення є відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», а також передачі з непідконтрольної території первинних документів. У зв`язку з захопленням невідомими особами адміністративної будівлі та виробничих об`єктів ПАТ «Укрзалізниця», розташованих, зокрема у м. Донецьк, у відповідача з 20.03.2017 року відсутній доступ до документації підприємства (кадрової, первинної, технічної, договірної, податкової, архівної та іншої), до комп`ютерних баз та втрачено контроль над господарською діяльністю. За даним фактом за заявою відповідача порушено кримінальне провадження № 12017050420000286 за ознаками ст. 341 КК України. Відповідач відсутній за фактичним місцем ведення діяльності та розташування офісу, зокрема у м. Донецьк, м.Ясинувата місцем роботи позивача по справі, і цей факт зумовлений поважними причинами. Вказані форс-мажорні обставини унеможливлювали виконання відповідачем своїх, зобов`язань згідно ст.ст. 47,83, 115, 116 КЗпП України. Надані позивачем копії табелів обліку робочого часу не містять підписів посадових осіб та печаток підприємства, і у відповідача існують сумніви у достовірності наданих позивачем документів. Відповідач не мав об`єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов`язків та виконати свої зобов`язання за трудовим договором. Нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатним розписом, розцінками та нормами праці, табелем обліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та премії за умови, що господарська діяльність здійснювалась. Через втручання невідомих осіб в діяльність підприємства відповідач втратив контроль над виробничими потужностями підприємства, нерухомим майном та документацією. Згідно видаткового касового ордеру № 1094 від 31.08.2017 року позивачем було отримано заробітну плату за першу половину березня 2017 року в розмірі 2413,63 грн. Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутність сторін. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки [PERSON] з 17.01.2012 року по 17 липня 2017 року обіймала посаду начальника габаритно- обстежувального відділу інженерно- геологічної бази дорожньої лабораторії діагностики залізничної колії у виробничому підрозділі «Ясинуватська дистанція колії» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», тобто перебувала у трудових відносинах з відповідачем ( а.с. 4-7). 17 липня 2017 року [PERSON] звільнено із займаної посади у зв`язку зі скороченням штату згідно п.1\~ст.\~40\~КЗпП\~України, про що свідчить також наказ №7416/ДН-ос від 10.07.2017 року. (а.с. 25). Запис про звільнення позивача 17.07.2017 року в трудовій книжці позивача зроблено відповідачем. Таким чином, суд вважає, що ПАТ «Українська залізниця» є належним відповідачем у справі. Статтею 43 Конституції України\~закріплено право на працю і заробітну плату, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі ст.ст.\~94,\~97 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган мають виплачувати заробітну плату за виконану роботу та не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами та колективними договорами. Відповідно до\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці, відповідно до актів законодавства і колективного договору, на підставі укладеного трудового договору, а згідно зі\~ст. 22 цього Закону, суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до вимог\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/ «правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу № 1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване\~Конституцією України, нормами\~КЗпП України,\~Законом України «Про оплату праці», позивач перебувала з відповідачем в трудових відносинах до 17 липня 2017 року, але при звільненні не отримала всі належні їй платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду з прав людини та нормам діючого законодавства України. Як вбачається з роз`яснень викладених у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року, до заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. На підтвердження заборгованості по заробітній платі позивачем надано довідку (а.с.8). Відповідно до наданої позивачем довідки, за період з березня 2017 року по липень 2017 року позивачу була нарахована заробітна плата в розмірі 23342,02 гривень, у тому числі: за березень 5514,36 гривень, за квітень 2333,90 гривень, за травень 199,12 гривень, за червень 1216,99 гривень. Сума до виплати визначена в розмірі 18633,45 гривень, у тому числі: за березень 4384,93 гривень, за квітень 1855,87 гривень, за травень 161,28 гривень, за червень 967,73 гривень, за липень- 11263,64 грн. Вказана довідка виконана на аркуші паперу формату А-4, в якій зазначено, що вона видана [PERSON] , що вона працювала начальником габаритно- обстежувального відділу інженерно- геодогічної бази Дорожньої лабораторії діагностики колії СП "Ясинуватська дистанція колії" РФ "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" з 08.07.2016 року по 17.07.2017 року, містить підпис начальника СП "Ясинуватська дистанція колії" [PERSON] , головного бухгалтера Панкової І [PERSON] В., проте не містить печаток та штампів підприємства, яке видало таку довідку, дату її складання, номеру, у зв`язку з чим суд не приймає її як належний доказ. Крім того, в даній довідці містяться розбіжності щодо нарахованої заробітної плати за травень 2017 року. А саме у даній довідці зазначено, що позивачеві за травень 2017 року нараховано 199,12 грн., а згідно розрахунку заробітної плати за травень 2017 року позивачеві нараховано 202,83 грн. (а.с.22). Також, позивачем до позовної заяви додано табелі обліку використання робочого часу з березня по липень 2017 року(а.с. 15-19). Однак дані табелі не засвідчені відповідальними особами за їх складання, підписи таких осіб відсутні, у зв`язку із чим, суд не сприймає дані табелі як належні докази. Однак, на підтвердження нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачем також надані суду розрахункові листки за період з березня по липень 2017 року, в яких: за березень 2017 року всього нараховано 5514,36 грн., зазначено суму до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за березень 4384,93 грн., за квітень 2017 року всього нараховано 2333,90 грн., зазначено суму до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за квітень 1855,87 грн., за травень 2017 року всього нараховано 202,83 грн., зазначено суму до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за травень 161,28 грн., за червень 2017 року всього нараховано 1216,99 грн., зазначено суму до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за червень 967,73 грн., за липень 2017 року всього нараховано 14077,65 грн., зазначено суму до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за липень 11263,64 грн. (а.с.20-24). Усього нараховано- 23345,73 грн., усього з урахуванням проведених утримань податків та внесків- 18633,45 грн. (а.с. 20-24). Відповідно до індивідуальних відомостей за формою ОК-5 по застрахованій особі, позивачу за березень 2017 року нараховано 5514,36 грн., що узгоджується із відповідним розрахунковим листом за березень 2017 року (а.с.52-54). З наданої відповідачем довідки про доходи, вбачається, що за березень 2017 року позивачеві нараховано заробітну плату 3035,32 грн., до видачі- 2413,63 грн. (а.с. 69). З наданого відповідачем видаткового касового ордеру №1094 від 31.08.2017 року, вбачається, що за першу половину березня 2017 року [PERSON] отримала заробітну плату в сумі 2413,63 грн. (а.с.70). З огляду на положення частини першої\~статті 76 ЦПК України, відповідно до якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, суд приходить до висновку, що розрахунки заробітної плати надані позивачем стосовно наявної заборгованості по заробітній платі за березень 2017, квітень 2017, травень 2017, червень 2017, липень 2017 року є належними, допустими, доказами, достовірними та достатніми відомостями, і знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідач належними та допустимими доказами, у відповідності зі ст.ст.76-81 ЦПК України, не спростував відомості, наведені у письмових доказах, наданих позивачем, та не надав доказів, що відомості, які відображені в них є недостовірними. Враховуючи зазначене, суми нарахованої та отриманої заробітної плати позивачем за березень 2017 року, то такою, що не виплачена позивачу заробітна плата за березень 2017 року слід вважати суму 2479,04 грн. (5514,36 грн.- 3035,32 грн.), яка визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів. Доводи відповідача, що відсутності документів з первинного обліку праці та заробітної плати через втрату контролю над виробничими потужностями, нерухомим майном у зв`язку з чим нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, щодо яких виник спір, а також доводи про наявність сумнівів у достовірності наданх позивачем документів не приймаються судом з огляду на те, що обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо лежить на роботодавці, а не на працівникові. За цих обставин відсутність у підприємства первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Враховуючи, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату (частина перша статті 21 КЗпП України), що обов`язок організувати бухгалтерський облік на підприємстві покладено на власника або уповноважений ним орган, саме відповідач має довести, що він виплатив позивачу заробітну плату. Відповідно до статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці"\~справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, а тому суд визначає суму, що підлягає стягненню, без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. У зв`язку з вищевикладеним сума заборгованості по заробітній платі становить із розрахунку: за березень 2017 року: 5514,36 грн.(всього нараховано за даними позивача без урахування податків та внесків) 3035,32 грн. (всього нараховано позивачу за даними відповідача без урахування податків та внесків, які виплачені позивачу) = 2479,04 грн. + за квітень 2017 року: 2333,90 грн. + за травень 2017 року: 202,83 грн. + за червень 2017 року: 1216,99 грн. + за липень 2017 року: 14077,65 грн. = 20310,41 грн. без урахування проведених утримань податків та внесків. Відповідач належними та допустимими доказами, у відповідності зі ст.ст.76-81 ЦПК України, не спростував відомості, наведені у письмових доказах, наданих позивачем, та не надав доказів, що відомості, які відображені в них є недостовірними. Відповідно до положень ч. 1 \~ст. 141 ЦПК України\~та\~Закону України\~«Про\~судовий\~збір» з ПАТ «Українська залізниця» на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених вимог (87,04 %) в сумі 668 грн. 82 коп.

Outcome: partial