Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма «Оксанина» про розірвання договору оренди землі. Просив розірвати договір оренди землі № 65 від 06 жовтня 2006 року, укладений між ТОВ «Агрофірма «Оксанина» та ним, зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за [NUMBER] та зобов'язати ТОВ «Агрофірма «Оксанина» повернути належну йому земельну ділянку, площею 4,0786 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Оксанинської сільської ради Уманського району та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. В обґрунтування позову посилався на те, що 06 жовтня 2006 року в між ним та ТОВ «Агрофірма»Оксанина» було укладено договір оренди землі № 65 відповідно до якого позивач надав, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 4,0786 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Оксанинської сільської ради Уманського району. Земельна ділянка належить позивачу на підставі державного акту на право в приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 02.02.2005 року Уманською РДА. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за [NUMBER]. Згідно п. 6 Договору, договір укладено на 10 років з 01.01.2007 року по 31.12.2016 року. Відповідно до п. 10 даного Договору орендна плата вноситься в такі строки : до 01 грудня поточного року. Влітку 2015 року на його адресу відповідачем було направлено лист в якому не було ні підпису ні будь яких інших відміток з повідомленням, проте що в зв'язку зі збільшенням нормативно-грошової оцінки землі та підвищення плати за оренду земельної частки (паю) необхідно перезаключити договір, або укласти додаткову угоду на оренду земельної частки (паю). На отриманий лист в вересні 2015 р. він надав відповідь проте, що укласти додаткову угоду він погоджується лише в межах строку передбаченого договором, тобто до 31.12.2016 року. Також в даному листі він запропонував виплатити відповідачу орендну плату за 2015 рік. Відповіді від відповідача не надійшло, орендна плата яка повинна вноситись відповідачем до 01 грудня поточного року не надійшла. Виходячи з вартості земельної частки (паю) розмір орендної плати, яка повинна бути виплачена йому за 2015 р. становить 156665,13 х 3% = 4699,95 грн. Крім того, за невнесення орендної плати у визначені договором строки сплачується пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення, тобто що становить 4699,95 х 0,3% х 105 днів = 1480, 48 грн. В добровільному порядку спір вирішити неможливо. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та адвокат Мельник О.Ф. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Крім того, збільшили свої позовні вимоги, а саме просили стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги та квитанцією від 01.06.2016р. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнала та заперечувала проти його задоволення, підтримала в повному обсязі заперечення на позовну заяву надану до суду, крім того, посилаючись на те, що сторони в належній формі уклали договір, дійшли згоди щодо всіх істотних умов, викладених у пунктах договору, підтвердивши це погодження підписами. Свої зобов'язання по сплаті орендної плати ТОВ «Агрофірма «Оксанина» виконує, більш того, станом на травень 2016 р. навіть сплатила орендну плату згідно договору оренди в повному обсязі за весь період дії договору в сумі 20564,08 грн. замість належної суми 11070,00 грн. Позовні вимоги вважають необґрунтованими та недоведеними. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи: копії договору № 65 оренди землі від 06.10.2006 р., заяви [PERSON] від 08.12.2015 р., листа ТОВ «Агрофірма «Оксанина», державного акту на право власності на земельну ділянку, витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, реєстру на видачу зерна в рахунок орендної плати за землю у 2013 р., реєстру на видачу зерна в рахунок орендної плати за землю у 2010 р., реєстру на видачу зерна в рахунок орендної плати за землю у 2014 р., платіжні відомості, інші письмові докази, суд вважає, що у є всі підстави для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 06.10.2006 року між позивачем та ТОВ «Агрофірма «Оксанина» було укладено договір оренди землі № 65. Відповідно до умов договору позивач надав, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 4,0786 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Оксанинської сільської ради, Уманського району. Земельна ділянка належить позивачу на підставі державного акту на право власності на землю серії [NUMBER]. Дія договору згідно п.6 встановлена строком на 10 років. Відповідно до п. 10 Договору оренди орендна плата вноситься строки: до 01 грудня поточного року. На адресу позивача надійшов лист, в якому було зазначено, що в зв'язку із збільшенням нормативно-грошової оцінки до 156665,13 грн. та підвищенням плати за оренду земельної частки (паю) з 3% на 4,5%, нарахування та виплата орендної плати буде проводитись 4,5% від нормативно-грошової оцінки 156665,13грн. Йому необхідно перезаключити договір, або укласти додаткову угоду на оренду земельної частки (паю). Позивач погодився на укладення додаткової угоди, а межах передбаченого договором терміну, тобто до 31.12.2016 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача з приводу виплати останньому орендної плати за 2015 рік. Всі звернення позивача були проігноровані, та станом на день звернення до суду, відповідачем не сплачено розмір орендної плати за вище вказаний період. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про оренду землі» спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 374 ЦК України суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 4,0786 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Оксанинської сільської ради Уманського району, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за [NUMBER], тому він має право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідно до ч.2 ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. На підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно п.4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно довідки Держгеокадастру України від 17.02.2016року станом на 01.01.2015року вартість земельної ділянки(паю), яка належить позивачу становить 156665,13грн. Виходячи з вартості земельної частки(паю) та Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток(паїв)» №92/2002( у редакції зі змінами, внесеними Указом Президента №725/2008) плата за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення не може бути меншою трьох відсотків. Таким чином розмір орендної плати, яка повинна була бути виплачена позивачу становить 156665,13х3%=4699,95грн. Виходячи з вартості земельної частки (паю) розмір орендної плати, яка повинна бути виплачена позивачу за 2015 р. становить 156665,13 х 3% = 4699,95 грн. Крім того, за невнесення орендної плати у визначені договором строки сплачується пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення, тобто відповідачем на користь позивача повинно бути сплачено пеню, що становить 4699,95 х 0,3% х 105 днів = 1480, 48 грн. За змістом статей 1, 13 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати в установленому розмірі. Відповідно до 2.19. постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 17.05.2011 р. за № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку. Згідно зі статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У визначених законом випадках застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Розмір орендної плати за землю визначається сторонами у договорі, в тому числі може визначатися шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає чинному законодавству України, зокрема, приписам частини першої статті 15, статті 21 Закону України "Про оренду землі". Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Слід зазначити, що норми статті 24 та статті 25 Закону України «Про оренду землі» не містять у собі вимог щодо систематичної несплати орендної плати, а договір оренди земельної ділянки може бути розірваний на вимогу однієї із сторін в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених нормами цих статей. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 грудня 2013року у справі №6-78цс13 відповідно до статті 15 ЦК України та статті 3ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право та суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, та з'ясувати в чому саме полягає порушення їхніх законних прав. Враховуючи все вищевикладене, та те, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 4,0786 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Оксанинської сільської ради Уманського району, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за [NUMBER] і його право було порушено у зв'язку із несплатою орендної плати, тому його позов підлягає до задоволення. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 569,41 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. На підставі ст.ст. ст.ст. 15, 374, 632, 640 ч.3, 651, 792 ЦК України, ч.1 ст. 141 Земельного Кодексу України, ст.ст. 1, 13, 24, 30, 32, 35 Закону України «Про оренду землі», постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 17.05.2011 р. за № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток(паїв)», Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved