Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" звернулося в серпні 2013 року в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором про надання кредиту № 020-2008-577 від 07.03.2008 року в розмірі 340 907,76 грн. , в подальшому зменшена сума заборгованості, та судових витрат. Рішенням івано-Франківського міського суду від 03.12.2013 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.02.2014 року, у задоволенні позову було відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.05.2014р., рішення першої та апеляційної інстанцій було скасовано. В подальшому позивачем було подано заяву від 22.09.2014 р. про уточнення та зменшення позовних вимог в зв'язку із добровільним погашенням частини боргу відповідачами, просять стягнути 262 696.24 грн. та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі із мотивів, наведених в позовній заяві з уточненнями. Відповідач [PERSON] позову не визнав, суду пояснив, що прострочена заборгованість по сплаті кредиту є незначною та несвоєчасною в зв'язку із певними фінансовими труднощами, надалі кредит буде погашатися поетапно за графіком. Просить відмовити в задоволенні позову. Інші відповідачі 2,3 в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення виходячи з такого. Судом встановлено, що 07 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" (ВАТ "Універсал Банк" перейменовано на Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк", нова редакція статуту затверджена загальними зборами акціонерів 22.06.2009р., яке с правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ "Універсал Банк") та [PERSON] був укладений кредитний договір № 020-2008-577, за умовами якого Відповідач 1 отримав кредит в розмірі 39 400,00 (тридцять девять тисяч чотириста,) доларів США, що дорівнює еквіваленту 198 970,00 ( сто дев'яносто вісім тисяч дев'ятсот сімдесят) гривень за курсом НБУ на день укладення кредитного договору з датою погашення 01 березня 2028 року, із відсотковою ставкою 13,45 % річних (а.с.8-18). До даного договору вносились зміни 01.12.2009р., 24.12.2009р., 01.02.2011р., 10.02.2011р. (а.с.19-56), дані зміни стосувались в т.ч. відсоткової ставки. Згідно п.5.3.2. кредитного договору, позичальник зобов'язується своєчасно повернути кредит в розмірі, вказаний у п.1.1., сплачувати проценти за користування кредитом, в повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №2 до кредитного договору, а також виконувати інші зобов'язання, передбачені договором. Окрім того, п.5.2.5 договору, сторони обумовили право кредитора вимагати дострокове повернення кредиту протягом 30 днів з дати відправлення повідомлення, в т.ч. в зв'язку з простроченням сплати чергового платежу за кредитом та/або процентів понад 2 місяці. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань за вказаним договором між Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" (ВАТ "Універсал Банк" перейменовано на Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк", нова редакція статуту затверджена загальними зборами акціонерів 22.06.2009р., яке с правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ "Універсал Банк") та [PERSON] було укладено договір поруки № 020-2008-577-Р/1 від 07.03.2008р. (а.с.57-60), зі змінами та доповненнями (а.с.61-70). При цьому поручитель бере на себе зобов'язання перед кредитором, відповідати солідарно за зобов'язання позичальника, які виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобов'язань як існуючих так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (п.1.1, 1.4 договору). В забезпечення виконання кредитних зобов'язань за вказаним договором між Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" (ВАТ "Універсал Банк" перейменовано на Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк", нова редакція статуту затверджена загальними зборами акціонерів 22.06.2009р., яке с правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ "Універсал Банк") та [PERSON] було укладено договір поруки № 020-2008-577-Р/2 від 07.03.2008р. (а.с.71-74), зі змінами та доповненнями (а.с.75-84). При цьому поручитель бере на себе зобов'язання перед кредитором, відповідати солідарно за зобов'язання позичальника, які виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобов'язань як існуючих так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (п.1.1, 1.4 договору). Згідно ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. За ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Отже, згідно положень договорів поруки поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Як вказує в позовній заяві позивач, відповідач 1 належним чином не виконав зобов'язання, станом на 28.05.2013року сума простроченої заборгованості по сумі кредиту становила 354,51 доларів США, що по курсу НБУ становить 2 833,60 грн. (сума щомісячного внеску по сумі кредиту) та прострочена заборгованість по відсотках 4396.38 доларів США (а.с.6-7 т.1). Згідно уточнених вимог, заборгованість на 21.07.2014 року становить 22 538.2 доларів США що по курсу НБУ становить 262 696.24 грн., в т.ч. прострочена заборгованість 254.12 доларів США та прострочена заборгованість по відсотках 2714 доларів США (а.с.254-255 т.1). При цьому в першому розрахунку (по тілу кредиту) та в остаточному розрахунку платежі позичальником здійснені більше 2-х місяців назад. Враховуючи дану прострочену заборгованість по кредиту, позивач просить із посиланням на ч. 2 ст. 1050 ЦК України дострокового повернення частини позики, що залишилася та всіх відсотків. Дана вимога є обґрунтованою, та надає право позивачу як згідно ст..1050 ЦК України, так і за договірними умовами між сторонами, вимагати дострокового повернення всієї суми боргу. Відповідно до правового висновку ВСУ, викладеного в Постанові від 06.11.2013року ( у справі 6-116 цс 13), у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі вимагати в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом із нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Тобто, на момент розгляду справи обставиною для звернення до суду із позовом є дострокове повернення кредиту в зв'язку із виявленням факту порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі наведеного, відповідно ст. ст. 15, 526, 530, 536, 549, 553, 554, 559, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved