Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.01.2015 року звернувся до суду з вказаним позовом до публічного акціонерного товариства "Імексбанк" в особі відділення №33 м.Татарбунари. Ухвалою суду від 26.01.2015 року, згідно зі ст.33 ЦПК України, первісного відповідача замінено належним відповідачем та до участі в розгляді справи залучено відповідача публічне акціонерне товариство "Імексбанк" м.Одеса. В своїй позовній заяві [PERSON] посилається на наступні обставини. 24 березня 2014 року позивач уклав з публічним акціонерним товариством "Імексбанк" (ПАТ "Імексбанк") в особі начальника відділення №33 Мітакі О.М. договір №330021377 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, згідно якого ним був внесений депозит на суму 100000 (сто тисяч) гривень з процентною ставкою 24,00 відсотка річних. Датою повернення вкладу є 24 грудня 2014 року. 24.12.2014 року позивач звернувся до відділення №33 АТ "Імексбанк" з заявою про розірвання договору та повернення вкладу і отримав відповідь, що у нього є можливість зняти кошти з поточного рахунку, але у зв'язку з негативними явищами в країні та банківській системі, банк не в змозі вчасно виконати свої зобов'язання. На теперішній час відповідач свої обов'язки за договором не виконав та не повернув грошові кошти позивачу. У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду та просить стягнути на його користь суму депозитного вкладу в розмірі 100000 грн., суму відсотків за 275 днів в розмірі 18082 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн., яку він зазнав у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх обов'язків, яка полягає у негативних емоціях та хвилюваннях позивача з приводу відсутності у нього коштів на забезпечення життя його сім'ї, порушенні звичного режиму життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, обмеженні у реалізації своїх уподобань і бажань, виникненні постійної тривоги і неспокою, що призвело до систематичних головних та серцевих болей, порушення сну, депресії та витрачання вільного часу на здійснення дій по відновленню свого порушеного права. Позивач в судове засідання надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просив розглянути справу у його відсутності та у випадку повторної неявки до суду відповідача ухвалити заочне рішення. Представник відповідача ПАТ "Імексбанк" у судове засідання двічі не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.18,22), заяви до суду про причину неявки не надіслав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так судом встановлено, що 24 березня 2014 року між позивачем [PERSON] та ПАТ "Імексбанк" в особі начальника відділення №33 в м.Татарбунари Мітакі О.М., яка діяла на підставі довіреності, було укладено договір №330021377 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року на суму 100000 грн., строком на 275 днів, з 24.03.2014 року по 24.12.2014 року, з нарахуванням та сплатою Банком процентів у розмірі 24% річних (а.с.6). На час звернення з позовом до суду строк дії зазначеного договору закінчився. Пунктом 6.1 Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року передбачено, що Банк повертає вклад або його частину та сплачує нараховані та несплачені проценти у строк, що визначений у договорі про приєднання до Договору готівкою або в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок вкладника, який зазначено ним у договорі про приєднання до договору, чи за його письмовою заявою на інший його рахунок, відповідно до п.6.2 Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року. Згідно відповіді начальника відділення №33 АТ "Імексбанк" в м.Татарбунари (а.с.8), наданої на письмову заяву позивача про повернення депозитних коштів (а.с.7), після закінчення строку дії банківського вкладу відділення №33 у м.Татарбунари перерахувало депозит на поточний рахунок клієнта, з якого він має можливість отримати кошти. Однак, в зв'язку з негативними явищами в країні та банківській системі Банк не в змозі в повному обсязі виконати свої зобов'язання перед позивачем у зв'язку з відсутністю готівкових коштів на ринку. Відповідно до постанови Правління Національного Банку України №50 "Про віднесення ПАТ "Імексбанк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів прийнято рішення №16 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "Імексбанк", строком на три місяці з 27 січня 2015 року по 26 квітня 2015 року включно, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на тимчасову адміністрацію в АТ "Імексбанк" призначено Юрія Северина. Процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст.46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст.52 вказаного Закону. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Згідно з ч.1 ст.26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис.грн. Таким чином, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" регулюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а отже, дана обставина, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування, виходячи із наведених нижче норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу. Відповідно до ст.41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.1 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Крім того, хоча згідно п.1 ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку не здійснюється, пунктом 1 ч.1 ст.36 цього ж Закону визначено, що дане обмеження не поширюється на зобов'язання щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Пунктом 6 ст.36 цього ж Закону встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань банку передбачених пунктом 1 частини 6 цієї статті, Фонд має право надати банку цільову позику. Виплати за такими зобов'язаннями за рахунок цільової позики Фонду мають розпочатися не пізніше першого місяця з дати запровадження у неплатоспроможному банку тимчасової адміністрації. Такі виплати, у встановлений Законом строк, за визначеною Законом процедурою, з позивачем проведені не були, що є порушенням його законних прав. Відповідно до змісту вищезазначених статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними свої розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в тому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. В даному випадку, хоча Банком і було перераховано кошти на поточний картковий рахунок позивача, однак вкладнику не було надано можливості використати дані кошти, у зв'язку із неможливістю їх зняття. Дана обставина підтверджується відповіддю керівника відділення №33 м.Татарбунари АТ "Імексбанк", яку було надано на заяву позивача щодо повернення коштів. Враховуючи дану обставину, суд дійшов висновку, що зобов'язання банку із повернення вкладу не було виконано. Таким чином, суд вважає, що відсутні будь-які обмеження на задоволення вимог позивача щодо виплати йому коштів, як вкладнику за договором, строк якого закінчився, а тому стягненню на його користь з відповідача підлягає сума депозитного вкладу в розмірі 100000 (сто тисяч) грн. та нараховані, відповідно до договору, 24 відсотки річних за 275 днів в розмірі 18082 грн. Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає, що, оскільки позивач [PERSON] в частині позовної заяви про відшкодування моральної шкоди поставив питання про стягнення моральної шкоди у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань, що виникли з укладення договору між ним та відповідачем, крім того [PERSON] у своєму позові посилається на ст.ст.23,1167 ЦК України, а відповідальність за невиконання зобов'язань, відповідно до вищевказаних норм закону, виникає не з угод, а з інших винних дій, тому позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати (а.с.1), що складає 1180,82 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а отже на користь позивача підлягає стягненню з відповідача вказана сума.

Outcome: partial