Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Дніпродзержинськ ради звернулося до суду з позовом в якому просить: позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]; передати малолітню [PERSON], [INFO] органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради; стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] на користь майбутнього опікуна; направити для виконання копії рішення про позбавлення батьківських прав, після набрання ним законної сили, до Дніпровського відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що підставою для звернення до суду є необхідність захисту інтересів малолітньої [PERSON], [INFO], яка в силу свого віку не має можливості самостійно захистити свої права. Мати малолітньої дитини [PERSON] померла [INFO], батьком її є відповідач по справі. З січня 2013 року сім'я [PERSON] - [PERSON] перебувала під контролем служби у справах дітей у зв'язку із застосуванням відповідачем фізичного насильства до падчерки - неповнолітньої [PERSON]. В родині також мали місце факти сварок та побиття відповідачем [PERSON] в присутності малолітньої дитини [PERSON] Окрім того, відповідач не працював, зловживав спиртними напоями та не піклувався про добробут сім'ї, так як в квартирі були відсутні меблі, побутова техніка та навіть відсутнє енергопостачання. Дитина не відвідувала дитячий садок, а в квітні 2013 року сім'я [PERSON] - [PERSON] направила доньку до м. Києва та залишила у хрещеної матері [PERSON], при цьому не забезпечивши її матеріальною допомогою. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів малолітньої [PERSON] орган опіки та піклування вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. В обгрунтування своїх заперечень пояснив, що з матір'ю дитини він мешкав разом з 2011 року. В той час коли він працював в м. Києві його дружина почала зловживати спиртними напоями та згодом відмовилася від виховання малолітньої доньки [PERSON], через що він був змушений передати дитину на виховання своїй кумі [PERSON]. З травня 2013 року і по теперішній час дитина перебуває на утриманні останньої. Також пояснив, що бажаючи змінити кваритиру йому та його дружині довелося продавати меблі та інші речі. Зазначив, що 06.03.2014 року його було засуджено до 7 років позбавлення волі за ч. 2 ст. 121 КК України. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги не підтримала, вважає недоцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO], оскільки на даний час підстави для цього відсутні, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Свідок [PERSON] - представник Дніпродзержинського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, в судову засіданні пояснила, що вела нагляд за даною родиною протягом 4 місяців з 29.12.2012 року по 27.04.2013 рік. За цей час даній сім'ї надавалося сприяння з працевлаштування, направлення на отримання благодійної допомоги, а також проводилися роз'яснювальні роботи. Проте соціальний супровід з даної родини був знятий на підставі відмови відповідача. Свідок [PERSON] - начальник відділу кримінальної міліції в справах дітей Дніпровського РВ, в судовому засіданні пояснив, що дана сім'я перебувала під контролем служби через побутовий конфлікт відповідача з падчеркою [PERSON]. Факти негативного ставлення відповідача до рідної доньки йому невідомі, навпаки він проявляв до своєї доньки любов та піклування. Також пояснив, що малолітня [PERSON] не відвідувала дитячий садок у зв'язку з відсутністю коштів в сім'ї, а на час робочої зайнятості батьків малолітня дитина тимчасово перебувала у родичів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що відповідач по справі є рідним батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 410 від 16.06.2009 року. Мати малолітньої дитини [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 831. Малолітня [PERSON] мешкала разом з батьком - відповідачем за адресою: [ADDRESS], та знаходилася на його утриманні, що підтверджується довідкою ТОВ "Абонент ХХІ" від 18.11.2013 року. У відповідності до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради № 6-11/592 від 28.11.2013 року, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у місті ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні до малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Підставою для прийняття такого рішення були факти сварок та побиття відповідачем своєї дружини на очах у малолітньої дитини, відсутність меблів, техніки та невідвідування дитиною дитячого садка, що в цілому перешкоджає повноцінному розвитку дитини. Окрім того, з квітня 2013 року малолітня [PERSON] проживає в м. Києві у хрещеної матері [PERSON], яка займається її вихованням та утриманням. Проте в судовому засіданні не були доведені факти ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по догляду за малолітньою [PERSON], зокрема факти недбалого ставлення відповідача до здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку малолітньої дитини. Навпроти, піклуючись про виховання та утримання дитини відповідач постійно працював, хоча і неофіційно, що було встановлено у судовому засіданні. Зокрема для забезпечення найсприятливіших умов проживання та у зв'язку з відмовою його померлої дружини від виховання дитини він направив малолітню доньку до м. Києва, передавши її під опіку хрещеної матері, [PERSON]. Згідно абз. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини… Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та свідків, вважає доведеними в судовому засіданні обставини того, що на даний час відсутні будь-які підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO], оскільки він приймав участь у її вихованні та утриманні, проявляв турботу та любов. На даний час дитина мешкає у м. Києві у хрещеної матері [PERSON], має все необхідне для нормального існування та розвитку. 06.03.2014 року відповідач був засуджений до позбавлення волі та у зв'язку з цим не має можливості безпосередньо виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню дитини, однак суд також не може розцінювати дану обставину як підставу для позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач добровільної допомоги на утримання малолітньої дитини не надає, чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, на підставі чого суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в даній частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial