Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (надалі ТОККПНЛ ) звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що в [PERSON] наявний психічний розлад, внаслідок якого він не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON], які надійшли від його матері [PERSON]. На підставі цих відомостей [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ТОККПНЛ, яка прийшла до висновку, що [PERSON] потребує госпіталізації та лікування в закритому психіатричному відділенні без його згоди. Комісія лікарів-психіатрів підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу". Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня, тому просить винести рішення про його примусову госпіталізацію. У судовому засіданні представник ТОККПНЛ, лікар-психіатр Гач М. П. заяву підтримала і пояснила, що [PERSON] інвалідом ІІ групи з дитинства довічно З трьох річного віку знаходиться на обліку у психіатра, неодноразово обстежувався та лікувався в умовах ТОККПНЛ. Згоди на госпіталізацію [PERSON] не дає, оскільки через хворобу не усвідомлює необхідності його лікування, а задовольнити свої основні життєві потреби він не в змозі внаслідок вираженого недоумства у вигляді помірної розумової відсталості. З цих підстав просила заяву задовольнити. Прокурор Колесник Г. М. в судовому засіданні підтримала заяву про госпіталізацію [PERSON] у примусовому порядку в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню без його згоди. Законний представник [PERSON], його мати [PERSON] в судовому засіданні не заперечила щодо примусової госпіталізації її сина [PERSON] та пояснила, що її син потребує допомоги при виконанні санітарно-гігієнічних процедур, при навиках, в яких задіяна дрібна моторика (зав'язати шнурки, застібнути ґудзики), не вміє читати, писати, рахувати, не знає кольорів, пір року, вважає, що доцільно буде госпіталізувати його для проведення усіх необхідних обстежень та процедур, лікарям ТОККПНЛ довіряє. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженець та мешканець с. Іванівка, Підволочиського району Тернопільської області поступив на стаціонарне обстеження та лікування в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню 24 червня 2016 року по направленню амбулаторно-поліклінічного відділення ТОККПНЛ з діагнозом помірна розумова відсталість. Направлення на госпіталізацію було видане 23 червня 2016 року лікарем-психіатром АПВ ТОККПНЛ [PERSON], який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність його госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв'язку з наявністю у нього психічного розладу, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON], які надійшли від його матері [PERSON] На підставі цих відомостей [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром АПВ ТОККПНЛ [PERSON], який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. Також [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, у складі: доцента кафедри психіатрії ТДМУ - Венгер О. П., голови комісії - Бондаренко О. М., в.о. завідуючого відділенням - Гач М. П.,лікарем - Гач М. П. Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України "Про психіатричну допомогу" та прийшла до висновку, що [PERSON] потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження та лікування. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів [PERSON], [INFO], мешканець с. Іванівка, Підволочиського району Тернопільської області поступив на стаціонарне обстеження та лікування в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню 24 червня 2016 року по направленню амбулаторно-поліклінічного відділення ТОККПНЛ з діагнозом помірна розумова відсталість. З амнезу хвороби [PERSON] відомо, що [PERSON] дитина від першої вагітності, пологи у матері були стрімкими, з ускладненнями. В 3-х місячному віці переніс важку форму сальмонельозу із судомним синдромом на фоні гіпертермії, лікувався в обласній дитячій лікарні. З раннього дитинства відставав в психомоторному розвитку від своїх однолітків, із затримкою почав ходити, говорити. Страждає енурезом. У віці 7 років пішов в допоміжну школу-інтернат в с. Нове Село, проте, провчившись там пів року не засвоював шкільного матеріалу, важко адаптовувався і був переведений в будинок-інтернат м. Мельниця Подільська Борщівського району. З трьох річного віку на обліку у психіатра, неодноразово обстежувався та лікувався в умовах ТОККПНЛ. Є інвалідом ІІ групи з дитинства довічно. Зі слів матері вдома періодично буває дратівливим, збудливим, подразливим, не сприймає зауважень, критики. Трудові навики елементарні, час проводить пасивно. Потребує допомоги при виконанні санітарно-гігієнічних процедур, при навиках, в яких задіяна дрібна моторика (зав'язати шнурки, застібнути ґудзики). На час огляду пацієнт в свідомості. Грубо орієнтований в часі, просторі, власній особі. Контакт малопродуктивний. Мова погано модульована, дизартрична. Мислення переважає конкретно-образне, абстрактне, недорозвинуте. Судження примітивні. В розмові часто поглядає на матір, просить в неї допомоги. Запас шкільних і загальних знань вкрай низький. Не вміє читати, писати, рахувати, не знає кольорів, пір року. Здатність до навчання низька. Інструкції виконує вибірково. Емоції мало диференційовані, недорозвинуті. Адаптаційні можливості занижені. Вольова регуляція слабка. Критика хвороблива. Діагноз: помірна розумова відсталість. Комісія лікарів психіатрів прийшла до висновку, що [PERSON] потребує примусової госпіталізації та лікування в психіатричний стаціонар. Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, досліджені докази та вимоги законодавства, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу, а тому заяву представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні слід задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 14, 16 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved