Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом (в подальшому зменшені в ред.. від 14.03.2016р.) до [PERSON] про відшкодування матеріально та моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01.12.2014р. близько 15-40 в м. Черкаси, по вул.. Чехова, [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ д/н [NUMBER], при виїзді на перехрестя з вул.. Благовісна не надав переваги в русі автомобілю «Хонда» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. Постановою Придніпровського райсуду м. Черкаси від 18.12.2014р. [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн. Відповідно до полісу АЕ/0933294 цивільна відповідальність [PERSON] застрахована в страховій групі ТАС. При зіткненні автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Згідно розрахунку №С001-00675 від 12.12.2014р., здійсненим Приватним сервісним центром «Ньютон», пошкодження автомобіля «Хонда» д/н [NUMBER], власником якого є позивач, складає 168959грн. 00коп., а вартість проведення калькуляції становить 1250грн. Страхова компанія відшкодувала позивачеві 50000грн. Між тим, [PERSON] на неодноразові звернення позивача щодо виплати решти суми за заподіяну транспортному засобу шкоду, реагував відмовою. При цьому, ремонт автомобіля, з врахуванням виплату, яку здійснила стразова компанія, складає 118959грн. 00коп. + 1250грн. за проведення калькуляційних робіт Приватним сервісним підприємством «Ньютон» та 300грн. у відшкодування послуг евакуатора. Позивач вважає, що шкода, завдана належному йому транспортному засобу, повинна бути відшкодована в повному обсязі відповідачем, оскільки його дії були неправомірними. Крім того, позивач вважає, що внаслідок ДТП йому завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав з-за пошкодження автомобіля; не мав можливості протягом тривалого часу користуватися ним за його призначенням; порушені нормальні життєві зв»язки через неможливість продовження активного громадського життя; погіршився психічний стан і апетит, що призвело до загострення хронічних захворювань; тривалий час страждав безсонням. Крім того, на момент зіткнення, в машині перебувала 6ти річна дочка позивача, яка забилася головою, але від госпіталізації відмовилися, оскільки дитина боїться лікарів, але головні болі продовжували її турбувати досить тривалий час. Отже, моральну шкоду оцінює в розмірі 10000грн. Враховуючи висновки експерта, якими визначено розмір спричиненого позивачеві внаслідок ДТП матеріального збитку в сумі 99186грн. 53коп., позивач зменшив розмір відшкодування майнової шкоди, враховуючи виплату, здійснену страховою компанією в розмірі 45000грн., а тому остаточно розмір збитків становить 99186,53грн. - 45500грн. = 53686,53грн. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 53986грн. 53коп., з врахуванням 300грн. 00коп. за послуги евакуатора, а також в рахунок відшкодування моральної шкоди - 10000грн. 00коп., а також стягнути судові витрати: судовий збір, витрати за проведення експертизи, витрати на правову допомогу. Під час розгляду справи в якості третьої особи залучено ПрАТ «СГ «ТАС». В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Гончар С.М. позовні вимоги в редакції від 14.03.2016р. підтримав повністю та просив їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги в редакції від 14.03.2016р. визнав частково. Заперечував проти задоволення вимог про відшкодування позивачеві моральної шкоди, сплати витрат на правову допомогу. В судовому засіданні представник третьої особи ПрАТ «СГ «ТАС» за довіреністю Харченко О.Д. зазначив, що страхова компанія всі виплати перед позивачем здійснила, про що надано письмові заперечення. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в редакції від 14.03.2016р. підлягають до часткового задоволення за таких підстав: встановлено, що 01.12.2014р. близько 15-40 в м. Черкаси, по вул. Чехова, [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ д/н [NUMBER], при виїзді на перехрестя з вул. Благовісна, не надав переваги в русі автомобілю «Хонда» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. При зіткненні автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Автомобіль «Хонда» належить на праві власності [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 04.07.2008р. Постановою Придніпровського райсуду м. Черкаси від 18.12.2014р. [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн. Дані про ДТП підтверджуються довідкою №9469519, складеною УДАІ м. Черкаси. Відповідно до полісу №АС/9675956 цивільна відповідальність [PERSON] застрахована в страховій групі ТАС, а саме : транспортний засіб ВАЗ 21013 д/н [NUMBER] з 11.04.2014р. по 10.04.2015р. Страхова сума (ліміт відповідальності): за шкоду, заподіяну майну - 50000грн. 00коп., розмір франшизи - 510грн. 00коп. Крім того, за даними страхового акту визначено розмір страхового відшкодування [PERSON] - 44990грн., з яких 45500грн. - матеріальний збиток та 510грн. - франшиза. Заява про страхове відшкодування [PERSON] подала до СК 22.12.2014р. і [PERSON] погодилась на отримання виплати (розмір шкоди) в розмірі 45500грн. 00коп. Вказана виплата була здійснена позивачеві відповідно до заяви №1074 від 22.12.2014р. по системі «Приват-Мані», про що повідомлено листом від 29.12.2014р. Слід зазначити, що позивач [PERSON] визнала факт отримання страхової виплати, про що зазначено у позовній заяві та не заперечувалось в судовому засіданні її представником. Встановлено, що за послуги евакуатора позивачем сплачено 300грн. 00коп., що підтверджується квитанцією від 01.12.2014р. Під час розгляду справи судом встановлено, що на час проведення експертного дослідження пошкодженого транспортного засобу, останній був відремонтований в приватному порядку. При цьому, представник позивача зазначив, що ремонт проведено не Приватним сервісним підприємством «Ньютон», який провів калькуляцію; підтверджуючих даних про придбання позивачем запчастин та матеріалів не збереглося і тому вони не можуть бути надані до суду. Відповідно до висновку №08 судової автотоварознавчої експертизи від 26.01.2016р., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Хонда» [PERSON] внаслідок ДТП, що мала місце 01.12.2014р., складає 99186грн. 53коп. При цьому, загальна сума вартості робіт - 6336грн. 00коп.; вартість робіт фарбування - 2133грн. 00коп., вартість матеріалів (з ПДВ) - 7374грн. 95коп., запасні частини - 172551грн. 92коп., малоцінні деталі - 3451грн. 04коп. і загальна сума запчастин (з ПДВ) - 176002грн. 96коп., а всього вартість ремонту - 191846грн. 91коп. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). За положеннями ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом механізмом, іншим об"єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ст. 1187 ч.ч.1, 2 ЦК України). Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов"язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що передбачено ст. 1194 ЦК України. За Законом України «Про обов»язвоке страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхування відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових прав страхувальника. Статтею 9 Закону передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. За положеннями статті 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004р., у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Стаття 33 ЗУ передбачає перелік дій осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). За встановленими обставинами справи, такі дії були вчинені особами, причетними до ДТП. Відповідно до ст. 36.2 ст. 36 згаданого Закону, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, в т.ч. шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Як вбачається із заяви про страхове відшкодування від 22.12.2014р. [PERSON] та ПрАТ «СГ «ТАС» узгодили розмір шкоди - 45500грн., який позивач отримав на вказані ним банківські реквізити. Таким чином, при ліміті, встановленому Полісом за шкоду, заподіяну майну у розмірі 50000грн., сторони дійшли згоди про відшкодування шкоди в розмірі 45500грн. Отже, позивач визнав розмір заподіяної йому в результаті пошкодження автомобіля шкоду саме в розмірі 45500грн. і погодився з цим, тобто погодився з повною виплатою за визначеним лімітом. За викладених обставин, доводи представника позивача про те, що необхідно при визначенні розміру матеріальної шкоди, яка підлягає до стягнення із відповідача стягнути 4500грн. 00коп. (50000,00 - 45500, 00= 4500,00), - є безпідставними. З огляду на положення п. 36.2 ст. 36 вище вказаного Закону та норми п.187.1 ст.187, п.196.1.3 ст. 196 Податкового Кодексу України, сума ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням податку на додану вартість має бути виплачена страховою компанією чи стягнута судом після надання документів про фактичне понесення таких витрат. При цьому, необхідно з'ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ. Як зазначалось, позивач відремонтував пошкоджений автомобіль у приватному порядку і доказів про понесення ним витрат на оплату робіт, матеріалів, запчастин із відновлення автомобіля платником податку на додану вартість не надано, а тому суд вважає, що відсутній обов'язок відповідача виплатити кошти на відшкодування матеріальної шкоди із урахуванням податку на додану вартість. Отже, при визначенні розміру відшкодування матеріальних збитків, необхідно розмір зменшити на суму податку на додану вартість. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 29880грн. 02коп. Так, відповідно до калькуляції експерта зазначено, що вартість матеріалів та запчастин необхідно розраховувати за виключенням ПДВ, оскільки експертом у висновку зазначено, що розрахунки таких позицій проведені із застосуванням ПДВ. Зокрема, (висновок сторінка 10), де зазначена вартість складових деталей 172551грн. 92коп. з ПДВ, з додатково включеними малоцінними запчастинами, які складають 3451грн. 04коп., загалом - 176002грн. 96коп. Таким чином, розмір вартості запчастин без ПДВ складає 138041грн. 54коп. (172551,92 х 20% : 100% = 34510,38 - це ПДВ від вартості запчастин); 172551,92 - 34510,38 = 138041,54грн. - це вартість запчастин за виключенням 20% ПДВ. До вказаної вартості 138041,54грн. слід застосувати коефіцієнт зносу запчастин за формулою ССЗ=ЦСх (1-ЕЗ), тобто 138041,54 х (1-0,537)=63913,23грн. Вказана сума це вартість запчастин без ПДВ та з врахуванням коефіцієнту зносу. Також, знос необхідно застосувати до малоцінних запчастин, вартість яких згідно калькуляції експерта становить 3451,04грн. Тобто, 3451,04х (1-0,537)=1597,83грн., що є вартістю запчастин з врахуванням їх зносу. Крім того, слід виключити 20% ПДВ з вартості матеріалів - лакофарбового покриття, які за висновком експерта становлять - 7374грн. 95коп. Так, 7374,95грн. х 20% :100% = 1474,99грн. - це розмір ПДВ 20% від матеріалів. 7375,95грн. - 1474,99грн. = 5899,96грн. - це вартість матеріалів без врахування ПДВ 20%. Що стосується визначення вартості робіт, то в даному випадку суд приймає до уваги вартість робіт - 6336грн. + 2133грн. = 8469грн., що відповідає даним калькуляції висновку експерта. Отже, за підсумками загальний розмір матеріальної шкоди становить: 63913,23грн. (вартість запчастин без ПДВ з врахуванням зносу) + 1597,83грн. (вартість малоцінних запчастин з врахуванням зносу) + 5899,96грн. (вартість матеріалів без ПДВ) + 8469,00грн. (загальна вартість робіт) = 79880,02грн. Від вказаного загального розміру матеріальної шкоди 79880,02грн. слід відняти 50000грн. страхової виплати, яка була отримана позивачем від ПрАТ «СГ «ТАС» і до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума 29880грн. 02коп. Крім того, підлягає до стягнення з відповідача 300грн. за послуги евакуатора, тобто загальна сума становить 30180грн. 02коп. Як передбачено ст. 23 ЦК, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вони є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті (ст. 1167ЦК). Що стосується відшкодування позивачеві відповідачем моральної шкоди, то враховуючивимоги ст. 23 ЦК України, роз»яснення п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд виходить з наступного: сума моральної шкоди 10000грн. 00коп., заявлена позивачем, - є явно завищеною та такою, що не відповідає моральним стражданням та переживанням, яких зазнав позивач внаслідок пошкодження належного йому на праві власності майна - транспортного засобу автомобіля «Хонда». Крім того, суд враховує характер, обсяги та тривалість психічних страждань, яких зазнала [PERSON] внаслідок ДТП; наявність вимушених змін у життєвих стосунках, обмеження можливостей реалізувати свої звички та потреби з використанням транспортного засобу. При цьому, не доведеними є інші обставини, на які мається посилання у позовній заяві. Тому суд вважає, що в цій частині позов підлягає до часткового задоволення, тобто на суму 1500 грн. 00коп. В іншій частині позову необхідно відмовити. Отже, за результатами розгляду справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги в ред.. від 14.03.2016р. задовольнити частково, а саме: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1500грн. 00коп., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 30180грн. 02коп. В іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати: судовий збір, витрати за проведення експертизи в розмірі 1834грн. 40коп. (1305,09 квитанція від 02.04.15р. + 2400,00 квитанція від 18.12.15р. = 3705,09; позовні вимоги задоволені на 49,51%, а тому: 3705,09 х 49,51% : 100% = 1834,40). Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 5000грн. 00коп., то в цій частині необхідно відмовити. Пунктами 47, 48 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014р. №10 із змінами та доповненнями «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В даному випадку, представником позивача по даній цивільній справі виступає адвокат Гончар С.М., який має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 01.03.2010р. Ним надано договір про надання правової допомоги у формі представництва №47/15 від 16.09.2015р., укладений між [PERSON] та адвокатом Гончар С.М., який, як зазначено, є членом адвокатського об»єднання «Олексій Хмельницький і партнери», уповноважений на укладання договорів про правову допомогу довіреністю від 08.01.2013р. При цьому, зазначена довіреність до суду не надана. Крім того, відповідно до п.4.1 договору, оплата правової допомоги виконавця по справі, зазначеній у п.1.1 даного договору, регулюється окремою додатковою угодою сторін. Така угода також до суду не надана. Під час розгляду справи, представником позивача надані квитанції до прибуткових касових ордерів №б/н від 09.03.2016р., 05.02.2016р., 12.01.2016р. про те, що АО «Хмельницький та партнери» прийняло від [PERSON] грошові кошти у розмірі 2000грн., 2000грн., 1000грн. відповідно за надання правової допомоги. На думку суду, відсутні підтверджуючі дані, що грошові кошти сплачені адвокату Гончар М.О. і, що вони ним отримані. Крім того, не надано й розрахунку витрат на правову допомогу. Також, суд враховує ту обставину, що адвокат вступив у розгляд даної справи лише 16.09.2015р., а оплата послуг здійснена позивачем за наданими квитанціями лише в 2016 році. На підставі викладеного та,

Outcome: partial