Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом та просить суд стягнути із відповідачів солідарно 2000 грн. матеріальної шкоди, 7000 грн. моральної шкоди та судові витрати. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 15 липня 2018 року біля 12 год.28 хв. в м.Благовіщенське Кіровоградської області, між вулицями Герої України та Гагаріна, із вини відповідача [PERSON], сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями ИЖ021251, д.н.з.02067МТ, який належить [PERSON] та яким керував [PERSON] та ВАЗ-21114 д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача. Відповідно до постанови Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 30.07.2018 року [PERSON] визнано винуватим за ст.124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, вартість збитків складає 2500 грн., що підтверджується висновком автотранспортного дослідження по визначенню вартості ремонтно-відновлюваних робіт. Позивачу [PERSON] акціонерним товариством "Страхова компанія" ПЗУ Україна" відшкодовано 500 грн. Позивач та представник позивача в ході судового засідання позовні вимоги в частині матеріальної шкоди, судових витрат та витрат на правову допомогу підтримала у повному обсязі, просять їх задоволити, однак відносно позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, 30.01.2019 року подали до суду заяву про відмову, яку і пітримали в судовому засіданні. Крім того представник позивача, долучила до матеріалів справи: заяву про настання страхового випадку із додатками, акт огляду транспортного засобу, який проводився страховою компанією, страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до страхового акту із додатками. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Представник третьої особи без самостійних вимог: [PERSON] акціонерне товариство "Страхова компанія" ПЗУ Україна" у судове засідання не з"явився, повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судовому засідані зазначив, що вину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди він визнає, однак не згоден із розрахунком завданого збитку, який проводився без його участі, підтримує вимоги викладені у відзиві. Вивчивши докази\~суд встановив\~факт дорожньо-транспортної\~пригоди,\~яка сталась 15 липня 2018 року біля 12 год.28 хв. в м.Благовіщенське Кіровоградської області, між вулицями Герої України та Гагаріна, із вини відповідача [PERSON], сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями ИЖ021251, д.н.з.02067МТ, який належить [PERSON], що підтверджується ( а.с.12,13) та яким керував [PERSON] та ВАЗ-21114 д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача, який належить останньому, що підтверджується ( а.с.11). Відповідно до постанови Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 30.07.2018 року [PERSON] визнано винуватим за ст.124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу ( а.с.17). Позивач стверджує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль отримав механічні пошкодження, погоджений, між ним та страховою компанією, розмір збитків складає 2500 грн., що підтверджується розрахунком страхового відшкодування до страхового акту ( а.с.71-74). Позивачу [PERSON] акціонерним товариством "Страхова компанія" ПЗУ Україна" відшкодовано 500 грн., що підтверджується ( а.с.55). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив, що в матеріалах справи відсутній висновок автотранспортного дослідження по визначенню вартості ремонтно-відновлюваних робіт автомобіля на який посилаєтья у позові позивач також даний висновок не доданий і в ході судового розгляду. Суд вважає наданий розрахунок страхового відшкодування ( а.с.71 оборот), який проведено у відсутності відповідачів, не достовірним і недопустимим доказом та не приймає його. Розрахунок страхового відшкодування складений за заявою позивача, розмір збитку погоджений між позивачем та страховою компанією. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що відповідачі повідомлялись про огляд та проведення оцінки. Особа, яка проводила розрахунок збитку не попереджалась про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий розрахунок. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об'єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Допустимість доказів має загальний та спеціальний характер. Ще однією метою, яка досягається за допомогою правил допустимості, є захист прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у справі. Найважливішою умовою допустимості доказів є дотримання принципу змагальності та рівноправ'я сторін, закріпленого в Конституції. Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до положень про мінімальні гарантії Конвенції (ст. 6) завдання суду полягає у тому, щоб переконатися, чи був судовий розгляд у цілому справедливим, в тому числі й те, як були одержані докази. Тобто судові докази повинні бути одержані способом, який гарантує право на справедливий суд. Таким чином, правила допустимості в сучасному цивільному процесі є способом гарантування прав осіб, що беруть участь у справі, при цьому повинні бути гарантовані не лише процесуальні права, але й права і свободи людини, закріплені в Конституції. Достовірність доказів це властивість доказу, що характеризує точність, правильність відображення обставин, що належать до предмета доказування. Достовірним є доказ, що містить правдиву інформацію про дійсність. Достовірність доказу залежить від доброякісності джерела інформації (відомостей), відповідності доказів один одному, загальної оцінки всіх зібраних і досліджених доказів. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; б) наявність шкоди - втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо); в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду - див. коментар до ст. 22 ЦК України). Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Згідно ч. 2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків (як способу відшкодування шкоди), що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Проте, позивач та його представник не надали належних, допустимих і достовірних доказів щодо розміру збитку та вартості відновлюваного ремонту, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення частково в частині стягнення із відповідача [PERSON] 500 грн. матеріальної шкоди. В частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог: [PERSON] акціонерне товариство " Страхова компанія " ПЗУ Україна" про відшкодування моральної шкоди - провадження закрити у зв"язку із відмовою позивача від позовних вимог. \~ \~ \~ \~Щодо наявності підстав для покладення відповідальності за завдану шкоду на відповідача [PERSON], як власника транспортного засобу - то суд не вбачає підстав для цього, не вбачає підстав для визнання відповідача володільцем джерела підвищеної небезпеки у розумінні статті 1187 ЦК України, оскільки джерелом підвищеної небезпеки є не саме майно (автомобіль), а діяльність, повязана з його, зокрема, використанням; і відповідальною за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, є особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, тобто особа, яка керує транспортним засобом на відповідній правовій підставі. Сам по собі той факт, що відповідач є власником транспортного засобу і відповідно має право володіння та користування своїм майном (на що послався позивач та представник позивача), не означає здійснення ним у даному випадку діяльності, яка є джерелом підвищеної небезпеки. \~ \~ \~ \~Суд встановив, що на момент ДТП відповідач [PERSON] не здійснював діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не вчиняв будь-яких протиправних, винних по відношенню до позивача дій, внаслідок яких би позивачу було завдано шкоду. Принаймні позивач наявності таких обставин не довів. Відсутня сукупність таких обставин, які є обов"язковими для покладення на особу відповідальності за завдану шкоду: протиправність дій відповідача та причинно-наслідковий зв'язок безпосередньо між діями відповідача і шкодою, завданою позивачу. \~ \~ \~ \~Таким чином, відсутні підстави для покладення на відповідача [PERSON] відповідальності за шкоду, заподіяну позивачу в даній ДТП, як за ст.1187 ЦК України, так і за статтею 1166 ЦК України. \~ \~ \~ \~Позивач не довів підстав для покладення на відповідача [PERSON] відповідальності за шкоду, заподіяну позивачу в ДТП, що сталась 15.07.2018 року з участю належного йому на праві власності транспортного засобу. \~ \~ \~ \~Таким чином, підстав для стягнення з відповідача (як власника транспортного засобу) шкоди, заподіяної позивачу, в межах заявлених позовних вимог, не встановлено. Згідно ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог,\~інші судові\~витрати,\~пов"язні\~з розглядом\~справи покладаються\~у разі\~часткового задоволення\~позову -\~на обидві\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог,\~а тому\~із відповідача\~[PERSON] підлягають\~стягненню на\~користь позовача\~704\~грн.80\~коп.\~судового збору\~та 960\~грн.\~витрат на правову допомогу

Outcome: dismissed