Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просили визнати дії відповідача щодо відмови у проведенні приватизації квартири [ADDRESS] неправомірними та зобов»язати відповідача провести приватизацію спірної квартири за відсутності ордеру про надання житлової площі, прийнявши рішення у відповідності до Закону України «Про приватизацію житлового фонду» . Позовні вимоги обґрунтували тим, що вони звернулися до відповідача з заявою про приватизацію квартири, однак їм було відмовлено в їх праві, з огляду на те, що у них відсутній ордер на житлове приміщення. Беручи до уваги, що ордер позивачі не можуть надати через відсутність копій вказаних документів у Департаменті ЖКГ, позивачі вимушені звернутися з позовом до суду за захистом порушеного права. В судовому засіданні позивачі позов підтримали, наполягала на його задоволенні, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача позов визнала частково. Не заперечувала щодо позовних вимог в частині проведення приватизації спірної квартири за відсутності ордеру про надання житлової площі, прийнявши рішення у відповідності до Закону України «Про приватизацію житлового фонду» , разом з тим, позовні вимоги в частині визнання дій відповідача неправомірними не визнала, зазначивши, що у Районної адміністрації на час надання позивачами заяви про приватизацію квартири були відсутні підстави для задоволення заяви, оскільки п.18 Положення від 16.12.2009 року № 396 , визначений вичерпний перелік документів , які громадянин зобов»язаний подати до органу приватизації , а позивачами в порушення вказаного порядку копії ордеру надано не було. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи , приходить до наступних висновків. Так судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до статті 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", згідно якої до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму. З матеріалів справи вбачається , що 15.07.2015 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до органу приватизації із заявою про передачу в спільну часткову власність квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності Територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (а.с.6,11) Відповідно до довідки про склад сім»ї у вказані й квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] (.с.7). Частина 2 статті 9 Житлового кодексу України закріплює за громадянином право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду. Позивачі участі у приватизації не приймали, та житлові чеки не використали , що встановлено довідкою ЗОУ АТ «Державний ощадний банк України» (а.с.10). Таким чином, судом встановлено, що позивачі мають право на приватизацію квартири з державного житлового фонду, оскільки таке право раніше ними використане не було. В червні 2015 року позивачі звернулися до Департаменту ЖКГ Запорізької міської ради з заявою про надання їм копії ордеру на квартиру [ADDRESS], виданого в 1975 році матері позивача [PERSON], однак їм повідомили, що надати запитувану інформацію неможливе , оскільки у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту , корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року (а.с.9) . Пунктом 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради. Відповідно до ч. 3 ст. 8 вищевказаного Закону передача квартир ( будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. 20.07.2015 року відповідачем було відмовлено у приватизації квартири через відсутність ордеру на розподіл житлової площі за адресою: [ADDRESS] (а.с.4-5). Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовне (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірне житлове приміщення не розповсюджується. Тому, посилання районної адміністрації ЗМР по Жовтневому району на те, що позивачі не мають права на приватизацію, оскільки не надали копії ордеру є безпідставним. З 1975 року до теперішнього часу жодним власником квартири або балансоутримувачами не пред'являлося до позивачів претензій щодо незаконності їх мешкання разом з сім'єю у будинку. З огляду на вказані обставини відповідно до приписів Законів №500-VI та №2842-12 позивачі мають право на приватизацію жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст.345 ЦК України фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності. Враховуючи те, що, відповідно до ст. 59 ЖК України, ордер на квартиру недійсним в судовому порядку визнаним не був, відповідач не спростував факту, що ордер дійсно видавався, тому відповідач не мав праві відмовляти позивачам у приватизації займаного ними житла саме з підстав відсутності ордеру. Обовязок органів державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та Законами України проголошений ч. 2 ст. 19 Конституції України. Дії відповідача порушують конституційне право позивача на приватизацію житла. Таким чином, враховуючи, що позивачі вселені до квартири на законних підставах, незаконність проживання ніхто не оспорює, неможливо знайти копію ордеру, відсутність його копії позбавляє позивачів реалізувати своє право на приватизацію квартири та враховуючи, що у позивача є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеного житлового приміщення, крім копії ордеру, яку позивач не може надати з незалежних від нього причин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved