Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач ПАТ "ВТБ Банк" звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 124082,97 грн. та судові витрати в сумі 1240,83 грн. Мотивує тим, що відповідно до укладеного між сторонами у справі договору № R53100268492В від 31.05.2012 року, відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 50000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34% річних та кінцевим строком погашення заборгованості 31.05.2015 року; однак, зобов'язань за договором позивач належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 15.10.2014 року утворилась заборгованість в сумі 124082,97 грн., яка складається із заборгованості по кредиту, процентів і комісії за користування кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних та пені; відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Представник позивача Шульга П.М, який діє на підставі довіреностей, у судове засідання не з'явивсь, надав суду клопотання, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, оскільки судові повістки з іншими документами були завчасно двічі надіслані відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання; про причини неявки позивач суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № R53100268492В від 31.05.2012 року. Відповідно до умов цього кредитного договору відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 50000 грн. на споживчі цілі строком на три роки, з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 34% річних; позичальник зобов'язався щомісячно вносити кредитні платежі в сумі 2229 грн. та погасити отриманий кредит до 31.05.2015 року. Зокрема п.3.11 кредитного договору передбачено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує свою згоду з діючими умовами кредитування. Відповідно до п.3.9 кредитного договору, кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, [NUMBER] у Відділенні "Центральне" ПАТ "ВТБ Банк". Днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів. Згідно з п.п.3.4 кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплачувати щомісячно ануїтетні платежі відповідно до Графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг. Згідно з п.п.4.5, 4,7, 4,9, 4.21 кредитного договору, повернення кредиту та процентів здійснюється щомісячно згідно з графіком. Цим договором позичальник передає банку право на щомісячне списання платежу згідно з графіком повернення кредиту, процентів, нарахованих за кредитом, з карткового рахунку [NUMBER] у Відділенні "Центральне" ПАТ "ВТБ Банк" з 21 по 28 число кожного місяця. Позичальник зобов'язаний забезпечити наявність на рахунку суми, що не є меншою ніж розмір платежу за графіком у валюті кредиту Відповідно до п.4.10 кредитного договору, за наявності прострочення виконання зобов'язань позичальником за договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце), у т.ч. відшкодування витрат та збитків банку, пов'язаних з неналежним виконанням позичальником умов цього договору. У відповідності із п.5.2.1 кредитного договору, банк має право, у тому числі, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених Договором або чинним законодавством України, зокрема у випадку порушення позичальником зобов'язань, невиконання (неналежного виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами договору; затримання позичальником повернення частини кредиту та/або сплати процентів та/або щомісячної комісійної винагороди щонайменше на один календарний місяць. Тобто відповідач взяв на себе зобов'язання повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та в строки, встановлені кредитним договором. Відповідно до п.7.1 кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Відповідно до п.9.10 кредитного договору, цей кредитний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою банку, та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань згідно з цим договором у повному обсязі. Проте, як стверджує позивач в позовній заяві та вбачається із доданого до позовної заяви розрахунку суми заборгованості, відповідач зобов'язань за договором щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісії та пені належним чином не виконав, внаслідок чого у нього станом на 15.10.2014 року виникла заборгованість перед позивачем в загальній сумі 124082,97 грн., що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком суми заборгованості, яка складається з наступного: 50677,95 грн. - сума боргу за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту (з них: заборгованість за простроченим кредитом за кредитом - 50000 грн., інфляційні втрати - 266,89 грн., 3% річних - 411,06 грн.); 21817,87 грн. - сума боргу за процентами з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку із порушенням зобов'язань щодо сплати процентів (з них: прострочена заборгованість за процентами - 21024,37 грн., інфляційні втрати - 437,13 грн., 3% річних - 356,37 грн.); 51587,15 грн. - пеня, нарахована у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів та кредиту у розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу. У відповідності до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стеттею 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення чергової частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно з ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума бо інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язань. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази відсутності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі кредиту, процентів, з врахуванням інфляційний втрат та 3% річних, пені, як і в сумі позову загалом, у матеріалах справи відсутні та сторонами суду не надані. З огляду на викладене, позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору в сумі 1240,83 грн. підлягають стягненню з відповідача. Тому

Outcome: approved