Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

В квітні 2017 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат за період навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01.08.2009 року [PERSON] наказом начальника Військового інституту № 147 зараховано курсантом першого курсу та поставлено на всі види забезпечення по курсантській нормі. 20.12.2010 року між відповідачем та Міністерством оборони України було укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, згідно якого [PERSON] зобов`язаний проходити військову службу у ВІТІ, сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів і начальників, свої службові обов`язки. Після закінчення навчання він повинен був проходити військову службу в Міністерстві оборони України на посадах офіцерського складу протягом 5 років. 30.04.2014 року наказом начальника Військового інституту №88 [PERSON] відраховано зі списків інституту у зв`язку із розірванням контракту. Збитками, в даному випадку, є витрати, пов`язані з навчанням і утриманням відповідача у ВІТІ, які складаються з різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за період з 01.08.2009 року по 30.04.2014 року. Загальна сума витрат на утримання [PERSON] у ВНЗ складає 56 346,02 грн., з яких витрати пов`язані з послугами харчування протягом навчання - 41 371,53 грн., з речовим забезпеченням - 4 007,40 грн., з грошовим забезпеченням - 10 255,04 грн., по медичному забезпеченню -712,23 грн., що підтверджується довідками-розрахунками відповідних служб Військового інституту. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 22.03.2017 р. підсудність вищевказаного позову визначена Подільському районному суду м. Києва. На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 17.11.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіонової Н.М. Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив задовольнити позов в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Як встановлено судом, 01.08.2009 року наказом начальника Військового інституту №147 зараховано [PERSON] курсантом першого курсу та поставлено на всі види забезпечення по курсантській нормі. Під час навчання в ВІТІ [PERSON] в період з 01.08.2009 року по 30.04.2014 року знаходився на державному забезпеченні. Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації є складовою частиною Збройних Сил України, підпорядкований Міністерству оборони України, і перебуває на утриманні Державного бюджету. Фінансування Збройних Сил України, як визначено ст.15 Закону України «Про Збройні Сили України», здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, тому ВІТІ, як структурний підрозділ Міністерства Оборони України, у відповідності до вищевказаного Положення, також фінансується за рахунок державного бюджету 20.12.2010 року між [PERSON] та Міністерством оборони України було укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, згідно якого [PERSON] зобов`язаний проходити військову службу у ВІТІ, сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів і начальників, свої службові обов`язки. Після закінчення навчання відповідач повинен був проходити військову службу в Міністерстві оборони України на посадах офіцерського складу протягом 5 років. Начальником Військового інституту від 30.04.2014 року №88 [PERSON] відраховано зі списків інституту у зв`язку із розірванням контракту. Тобто, відповідач, всупереч вимогам ст.526 ЦК України порушив умови контракту та відповідно ст. 623 ЦК України повинен відшкодувати позивачу завдані збитки. Частиною десятою ст. 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", зокрема передбачено, що особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно ч. 6 ст. 26 вказаного Закону, відшкодовують державним органам, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Порядок відшкодування особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964. Так, згідно з пунктами 5, 6 вказаного Порядку витрати на навчання відшкодовуються в повному обсязі курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби у розмірі різниці сум витрат з утриманням курсантів і витрат з утримання військослужбовців за відповідною військовою спеціальністю, за весь період навчання. Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою (п. 3 зазначеного Порядку). Відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (затверджений спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, СБУ від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534 позивачем здійснено розрахунок фактичних витрат згідно з нормами утримання курсанта [PERSON] протягом навчання. Згідно з наданих позивачем довідок-розрахунків відповідних служб Військового інституту сума витрат, пов`язаних з утриманням курсанта [PERSON] з 01.08.2009 р. по 30.04.2014 р. в ВНЗ, що має бути ним відшкодована, становить 56 346,02 грн. Вказана сума складається із витрат на: грошове забезпечення - 10 255,04 грн.; витрати пов`язані з послугами харчування - 41 371,53 грн.; речове забезпечення - 4 007,40 грн.; по медичному забезпеченню - 712,23 грн. Судом встановлено, [PERSON] не спростовано належними та допустимими доказами, що ним після відрахуванням зі списків інституту у зв`язку із розірванням контракту з ВІТІ не здійснено відшкодування вищевказаних фактичних витрат на його утримання в розмірі 56 346,02 грн. в добровільному порядку. При цьому відповідач ухиляється від відшкодування вказаних витрат. Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у разі відмови особи добровільно відшкодувати зазначені витрати таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність наявності порушення відповідачем права позивача, як сторони в зобов`язанні, яке виникло між ними, що, у свою чергу, свідчить про наявність у позивача суб`єктивного права вимоги до відповідача. Обраний же позивачем такий спосіб захисту свого порушеного права як стягнення з відповідача фактичних витрат, пов`язаних із його утриманням у ВІТІ, є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самого порушеного права. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги Військового інституту телекомунікацій та інформатизації знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, оскільки суд прийшов до висновку про доведеність позовних вимог Військового інституту телекомунікацій та інформатизації та необхідність задоволення позову, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена останнім сума судового збору в розмірі 1 600 грн. 00 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 509, 610, 611 ЦК України, ч. 10 ст. 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", п. 7 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964), Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (затверджений спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534,

Outcome: approved