Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнили. В обґрунтування уточненого позову посилаються на те, що [PERSON] та членам його сім'ї 18 вересня 2008 року видано ордер № 48 на вселення до квартири за адресою: [ADDRESS]. 11 січня 2018 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про передачу в приватну власність квартири, яку він займає разом з членами сім'ї, проте отримав рішення № 423 від 02 лютого 2018 року про відмову в приватизації займаної квартири, оскільки військове містечко смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області відноситься до числа закритих. Зазначені дії та рішення відповідача позивачі вважають неправомірними, такими, що не відповідають діючому законодавству України, у звязку з чим просили: - визнати протиправним та скасувати рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро № 423 від 02 лютого 2018 року про відмову в передачі у приватну власність квартири за адресою: [ADDRESS]; - визнати за [PERSON], [PERSON], та їх малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] право на приватизацію квартири [ADDRESS]; - зобовязати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро, вжити всіх належних та достатніх заходів щодо передачі їй у приватну власність квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], яку вони займають на умовах найму, згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Відповідач, не погоджуючись із поданим позовом, 11 липня 2018 року подав суду відзив на позовну заяву, у якому посилається на те, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро є неналежним відповідачем, оскільки зазначене рішення про відмову було прийнято з підстав не віднесених до його компетенції та фактично прийнято не ним, а було лише оформлено відповідно до делегованих йому повноважень Наказом Міністра оборони України № 1 від 03 січня 1993 року, у звязку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 75-76). Позивачі 27 липня 2018 року подали суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому посилаються на наявність всіх повноважень відповідача на прийняття рішення щодо приватизації спірної квартири. Суд, у відповідності до ч. 9 ст. 83 ЦПК України, не бере до уваги докази, подані Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро за вх. № 19543/18 від 13 серпня 2018 року, оскільки учасниками справи не надано суду підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи. У судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], які діють в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за їх відсутності. Представник позивачів [PERSON] у судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро Лукашевич Н. В. у судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, додала, що на сьогодні КЕВ м. Дніпро отримав повноваження щодо приватизації. Представники третіх осіб: Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за їх відсутності. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом установлено, що згідно ордеру № 48 від 18 вересня 2008 року, виданого Міністерством оборони України, [PERSON] та членам його сім'ї: [PERSON], надане право на вселення в двокімнатну квартиру, за адресою: [ADDRESS], житловою площею 31,51 м 2 (а.с. 11). Відповідно до довідки (витягу з домової книги про склад сім'ї і реєстрації) № 418 від 29 листопада 2017 року, та довідки про склад сім'ї наймача квартири (однокімнатного будинку) та займані ними приміщення № 570 від 08 грудня 2018 року, виданих Будинкоуправлінням № 2 Гвардійської Квартирно-експлуатаційної частини району, в квартирі за адресою: [ADDRESS], постійно мешкають і мають право на приватизацію: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 12, 13). Вищезазначене житлове приміщення належить до житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває у повному оперативному управлінні Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро. У відповідності до Положення про Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро, зазначений відділ здійснює безпосередньо квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. Квартирно-експлуатаційне забезпечення це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, обєктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном. Згідно п. 3.2.4 зазначеного Положення на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська покладений обовязок та повноваження щодо утримання житлового фонду. У відповідності до ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (далі Закон № 2482-XII), державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Судом установлено, що 11 січня 2018 року [PERSON] звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро із заявою про передачу йому та членам його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартири у приватну власність у відповідності до Закону № 2482-ХІІ (а.с. 10). Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро прийнято рішення № 423 від 02 лютого 2018 року, яким відмовлено [PERSON] у приватизації вищезазначеної квартири (а.с. 14). Підставою відмови в приватизації спірного житла в рішенні зазначено те, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро не наділений повноваженнями вирішення питання про приватизацію, а тому це не віднесено до його компетенції. Суд приходить до висновку, що зазначене рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро належить визнати протиправним та скасувати, з наступних підстав. Статтею 9 Житлового кодексу України встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України. Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли в звязку з приватизацією житла, відмови уповноваженого органу в проведенні приватизації, виникають з житлових правовідносин та повинні розглядатися судом в порядку цивільного судочинства. Конституцією України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання і захисту усіх форм власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, визначені в Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Зазначеним Законом регламентований порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом, з обмеженнями, визначеними п. 2 ст. 2 цього Закону. Відповідно до ст. 2 Закону № 2482-ХІІ не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків памяток садове - паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають у аварійному стані, квартири (будинки, кімнати), які віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки) житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обовязкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно з Положенням "Про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України", затвердженим Наказом Міністра оборони України № 215 від 21 квітня 2011 року та Наказом Міністра Оборони України № 448 від 03 липня 2013 року визначення "закрите військове містечко" та коло осіб, які мають право затверджувати перелік закритих військових містечок виключені. 03 вересня 2010 року Начальником Генерального штабу - Головнокомандуючим Збройних сил України Педченком Г.М. затверджений останній чинний (він базується на Наказі Міністра оборони СРСР № 75 від 22 лютого 1977 року) "Перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд", селище міського типу Гвардійське та Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не були включені до цього переліку. На підтвердження того, що смт Черкаське не наданий статус закритого військового містечка свідчить і Наказ Міністра оборони № 569 від 15 вересня 2011 року "Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад" з затвердженими переліками військового майна. Згідно Наказу Міністра оборони України № 569 "Про безоплатну передачу військового майна у приватну власність до територіальних громад", військове майно безоплатно передається у комунальну власність територіальним громадам смт Черкаське і смт Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, зазначений Наказ є обовязковим для виконання КЕВ м. Дніпропетровська та Черкаською і Гвардійською селищними радами. Судом установлено, що законодавством України не визначене юридичне поняття "закрите військове містечко", в звязку з чим, суд приходить до висновку, що смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не має статусу закритого військового містечка. Статтею 3 Закону № 2482-ХІІ передбачено, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10 квадратних метрів на сімю. Згідно з п. 5 ст. 5 вищевказаного Закону, кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз. Судом установлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] разом з їх малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у спірному житловому приміщенні, участі у приватизації державного житлового фонду не брали, внаслідок чого органи приватизації, згідно з п. 10 ст. 8 Закону № 2482-ХІІ, не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом. Згідно Закону № 2482-ХІІ та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів, наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 1999 року затверджене "Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури, в т.ч. і рішення органу приватизації. Як зазначалося вище, судом встановлено, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро заперечує право позивача на приватизацію спірної житлового приміщення. Оскільки судом установлено право позивача на одержання спірної квартири у приватну власність, а відповідачем оспорюється зазначене право, позовні вимоги в частині визнання права позивача на приватизацію квартири є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" та "Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян" затверджене Наказом МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року, встановлюють порядок передачі квартир в приватну власність. Так, зокрема, наймач та члени його сімї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобовязаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого, оформити відповідне свідоцтво. Зазначена процедура передбачена ст. 8 Закону № 2482-ХІІ, відповідно до якої приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Разом з тим згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до вимог ч. 2 статті 5 ЦК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Суд не бере до уваги та вважає необґрунтованим посилання представника відповідача стосовно того, що відповідач у справі є неналежним, оскільки згідно Положення про квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро, затвердженого Наказом начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління 15 квітня 2013 року № 61, КЕВ м. Дніпропетровська являється державною військовою бюджетною установою та є юридичною особою (код ЄДРПОУ 08004581). Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. З наведених підстав, суд дійшов висновку, що рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро № 423 від 02 лютого 2018 року про відмову [PERSON] та членам його сім'ї в приватизації квартири [ADDRESS], належить визнати протиправним, що тягне за собою його скасування, а за позивачами належить визнати право на приватизацію спірної квартири. Суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині зобовязання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, як органу приватизації, вжити всіх належних та достатніх заходів щодо передачі у власність квартири, яка використовується [PERSON], [PERSON], з дітьми [PERSON] та [PERSON] на умовах найму на території військового містечка за адресою: [ADDRESS], у відповідності ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" та "Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", затвердженим МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року, також підлягають задоволенню. До наведеного висновку суд приходить внаслідок того, що зазначений обовязок органу приватизації встановлений нормами Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" і в разі, якщо зазначений орган зволікає з винесенням відповідного рішення або вчиненням інших дії, суд має право зобовязати розглянути заяву про передачу житла в приватну власність, вчинити певні дії, та в разі необґрунтованої відмови, скасувати рішення органу приватизації, зобовязати вчинити певні дії. Так, оскільки суд прийшов до висновку про визнання незаконним та скасування рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро про відмову в задоволенні заяви позивача про передачу квартири у власність, зазначений орган приватизації фактично повинен повторно розглянути заяву позивача. З огляду на викладене вище, суд зважає на те, що матеріали справи містять достатні докази на підтвердження перебування на балансі відповідача спірного майна, а тому про наявність повноважень КЕВ м. Дніпро вирішувати питання про приватизацію житлового фонду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved