Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька, в якому зазначила, що вона з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачкою. Позивачка самостійно займається вихованням дитини, дбає про її фізичний та духовний розвиток. Відповідач жодної участі у вихованні дитини не бере. З метою забезпечення духовного та фізичного розвитку дитини під час літнього періоду, позивачка намагається організувати дитині поїздки за кордон, зокрема країни - Норвегія. Однак, відповідач не надає необхідних дозволів на виїзд дитини за кордон, на прохання позивачки нотаріально засвідчити дозвіл на виїзд дитини за кордон відповідач від спілкування взагалі відмовляється. Такі дії відповідача суперечать інтересам дитини та перешкоджає її фізичному і духовному розвитку. Тому позивачка вимушена звернутись до суду з позовом про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька. В судове засідання позивачка не з'явилася, хоча була повідомлена про день та час розгляду справи належним чином, однак надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позові та просила справу розглянути в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак окремим дорученням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області допитаний відповідно до умов Конвенції про правову допомогу та правові відносини з цивільних, сімейних та кримінальних справ від 22 січня 1993 рок. Судовому засіданні під час виконання судового доручення - [PERSON] пояснив, що суть позовних вимог йому зрозуміла, позовні вимоги не визнає та просив відмовити в задоволені позову, оскільки позивачка без його відома із м. Северобайкальська, де вони разом проживали вивезла дитину. Також додав, що погодиться на виїзд дитини за кордон, якщо позивачка відмовиться від аліментів та позбавить його батьківських прав. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, однак надали заяви, в яких просили справу розглядати без участі представників та проти задоволення позовних вимог не заперечили. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 04 травня 2006 року (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України - Батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно з ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 Цивільного кодексу України, визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Такий порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 "Про затвердження Правил перетину державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231(із змінами). Згідно положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ №231 від 31 березня 1995 року (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. П. 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved