Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

В серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , де зазначила,що вона з відповідачем перебуває у шлюбі , від якого має мають сина [PERSON], [INFO]. Навесні 2014 року її чоловік виїхав та перестав спілкуватися з ними. В інтересах дитини вона хотіла виїхати за кордон, але не мала змоги, оскільки на це потрібно було дозвіл батька. Зараз дитина переживає, чи поїде з нею до родичів на відпочинок за кордон. Відсутність батька унеможливлює оформлення сину проїзного документу та виїзд за кордон, чим порушується право дитини, передбачене ст.. 10 Конвенції про права дитини, де зазначено, що кожна дитина має право покидати любу країну, включаючи свою власну, та повертатися в свою країну( разом з батьками), вимогам ч.2 ст. 155 СК України, Конвенції про права дитини та порушує право неповнолітньої, як фізичної особи, на свободу пересування. Просила надати дозвіл на оформлення проїзних документів дитини для виїзду за кордон на ім'я [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON] та надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітнього сина [PERSON], [INFO] без згоди батька дитини [PERSON], за межі України до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала та уточнила в частині позовні вимоги та просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон до м. Краснодар Російської Федерації малолітнього сина [PERSON], [INFO] без згоди батька дитини [PERSON], строком на три місяця. Представник позивачки [PERSON], яка діє на підставі договору, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник третьої особи - Кубай Т.В.,що діяла на підставі довіреності, вважала, що виходячи з інтересів дитини, позов підлягає задоволенню. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповідності до вимог ст.. 224 ЦПК України , за згодою позивачки, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши позивачку та її представника, представника третьої особи, прокурора, який вважав, що позов підлягає задоволенню, дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 22 лютого 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі . Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 13 вересня 2007 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, батьками [PERSON] є позивачка та відповідач. . Згідно ч. 2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня, 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затриманий та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягай 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягай 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Так, згідно паспортних даних позивачки та свідоцтва про народження дитини, вони є громадянами України. Дитина проживає разом з матір'ю . Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 8 липня 2014 року до відповідача застосовані примусові захоли медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України ( а.с.19-23). За місцем реєстрації та фактичного проживання відповідач не проживає з червня 2014 року.( 24-26). Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. На теперішній час, позивачка не має можливість виїхати з дитиною для відпочинку, оскільки не має змоги отримати відповідну згоду від батька дитини - відповідача. В даному випадку виїзд дитини за кордон не пов'язаний із виїздом на постійне місце проживання разом із матір'ю або довгострокове перебування за межами України з інших причин, і тому внаслідок ухвалення такого рішення право батька на піклування, спілкування та виховання дитини ніяким чином не порушується і не обмежується.

Outcome: approved