Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

В березні позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги наступним. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.01.2004 року. Від шлюбних відносин мають двох неповнолітніх дітей: сина Івана, 11.07.2011 року народження та дочку [PERSON], [INFO]. На даний час вони припинили спільне ведення господарства, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, розходяться погляди на сімейні відносини. Відповідач безпідставними ревнощами ображає її честь та гідність, постійно ганьбить її перед дітьми. Від постійних суперечок вона перебуває в стані стресу. Таким чином, спільне проживання і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, в результаті чого вона вимушена звернутися до суду. Вважає, що примирення між ними не можливе, оскільки неприязні стосунки між ними тривають вже досить давно. У судовому засіданні позивачка відсутня. Надала суду заяву, згідно якої позов підтримала, просить шлюб розірвати, після розлучення залишити прізвище - [PERSON], справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судовому засіданні відсутній, просить справу розлянути у його відсутність, на розлучення згоден. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. 24.01.2004 року сторони зареєстрували шлюб у Новобиківській сільській раді Бобровицького району, про що в книзі реєстрації актів про одруження 24.01.2004 року зроблено запис за № 01. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, існує розходження поглядів на сімейні відносини та обов"язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини між ними припинені. Відповідач безпідставними ревнощами ображає честь та гідність позивачки, постійно ганьбить її перед дітьми. Від постійних суперечок вона перебуває в стані стресу. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивачки на примирення та згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved