Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

[PERSON]»ят В.М. звернулася в суд із позовом до [PERSON] сільської ради Городищенського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач посилається на те, що він з дня народження проживав разом з батьками в с.Будо-Орловецька вул.Лісна, №14 Городищенського району Черкаської області, де разом з ними вів спільне господарство та проживає по даний час після їх смерті. 02 липня 2006 року помер батько [PERSON]»ят [PERSON]. Після його смерті продовжував проживати в будинку з матір»ю [PERSON]»ят [PERSON]. 09 квітня 2008 року [PERSON]»ят Г.К. померла. Після її смерті отримав свідоцво про право на спадщину за законом на приватизовану земельну ділянку та майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» с.Будо-Орловецька Городищенського району Черкаської області. У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними спорудами було відмовлено у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок померлого. Відповідно до записів Погосподарської Книги виконавчого комітету с.Будо-Орловецька Городищенського району Черкаської області, житловий будинок №14 по вул.Лісна рахувався за померлим [PERSON]»ят М.П., але згідно даних Городищенського відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації» свідоцтво про право власності [PERSON]»ят М.П. не видавалося і не реєструвалося, що і змусило звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з»явився. Участь в судовому засіданні взяв його представник, який позовні вимоги, підтримав та просив визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок садибного типу, розташований по вул.Лісна, №14 с.Будо-Орловецька Городищенського району Черкаської області. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Городищенського району Черкаської області, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з»явився, але надав суду лист від 04 травня 2017 року за №134 в якому зазначив на можливість слухання справи у його відсутності та задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Неявка сторін не перешкоджає розглядові справи по суті, так як вони були повідомлені вчасно та належним чином про розгляд справи. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для обєктивного розгляду і слухає справу у їх відсутності. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог та при відсутності зустрічних вимог відповідача, вислухавши сторону позивача, розглянувши лист відповідача про відсутність заперечень проти задоволення позову, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення в силу наступного. Частиною 1 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, окрім іншого, визнання права. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного Кодексу України спадкування перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що відкривається внаслідок смерті особи, і до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. За ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права. Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Онер»їлдіз проти Туреччини" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Право власності, згідно ст. 328 ч.1 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ч.2 ст. 328 ЦК України. В судовому засіданні встановлено і це відповідає фактичним обставинам справи, що позивач є сином [PERSON]»ят [PERSON] та [PERSON]»ят [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії 1-СР №392424 (а.с.6). Із свідоцтва про смерть [PERSON] 1-СР №037508 вбачається, що 02 липня 2006 року [PERSON]»ят М.П помер (с.8). Після смерті [PERSON]»ят М.П. відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок по вул.Лісна №14 в с.Будо-Орловецька Городищенського району Черкаської області. Позивач та його мати після смерті [PERSON]»ят М.П. мали право на свої частки від спадкового майна. [PERSON]»ят Г.К. прийняла належну їй спадщину, оскільки проживаючи разом із спадкодавцем, фактично вступила в управління спадковим майном, але за отриманням свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори не зверталася. Позивач, як і [PERSON]»ят Г.К. не звертався до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на будинок садибного типу. 09 квітня 2008 року [PERSON]»ят Г.К. померла (а.с.9). Після її смерті відкрилася спадщина на її майно, а саме на приватизовану земельну ділянку, майновий пай та житловий будинок садибного типу. 30 липня 2010 року позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на приватизовану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 1,94 га, кадастровий номер 7120380500-02-001-0315, розташовану в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Городищенського району Черкаської області та майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємтсва «Зоря» с.Будо-Орловецька Городищенського району Черкаської області (а.с.10,11). Зазначену земельну ділянку та майновий пай позивач успадкував після смерті [PERSON]»ят Г.К.. Згідно довідки [PERSON] сільської ради Городищенського району Черкаської області від 16 березня 2017 року №82, відповідно до запису Погосподарської Книги №6 за 2016-2020 роки за померлим [PERSON]»ят М.П. рахується будинок №14 по вул.Лісна с.Будо-Орловець Городищенського району Черкаської області та в якому зареєстрований та проживає [PERSON]»ят В.М. (а.с.12). Як вбачається із довідки Городищенського відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації» від 21 березня 2017 року №140, свідоцтво про право власності [PERSON]»ят М.П. не видавалося і не реєструвалося. (а.с.13). Згідно довідки Городищенського відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації» від 18 квітня 2017 року №205, станом на 01 січня 2013 року будинковолодіння №14 по вул.Лісна с.Будо-Орловець Городищенського району Черкаської області за [PERSON]»ят Г.К. на праві власності не зареєстроване (а.с.19). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 23 березня 2017 року, до складу домоволодіння за адресою вул.Лісна, №14 в с.Будо-Орловець Городищенського району Черкаської області входить житловий будинок загальною площею 46,3 кв.м. (літера А-1), погріб з шийкою (літера Д), літнея кухня (літера Б), сарай (літера В), сарай (літера Г), убиральня (літера З), навіс (літера Ж), ганок (літер а), колодязь питний (№1), яма вигрібна (№2). Позивач, звернувшись із заявою до Городищенської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, постановою нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Черкаської області від 14 квітня 2017 року, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок (а.с.18). Із змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 квітня 2017 року, вбачається, що інші спадкоємці померлої до нотаріальної контори не зверталися, позивач вчасно звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. Судом встановлено, що позивач оформив спадкові права на приватизовану земельну ділянку та майновий пай, що вказує на те, що до складу спадкового майна, на яке видано свідоцтво про право на спадщину, будинок не входить. Враховуючи наведене, суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин. В силу ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, якщо він в установлений строк, ст.1270 ЦК України, не заявив відмову від неї. Перешкод для прийняття спадщини після померлого, судом не встановлено. Будинок, який є предметом судового розгляду, не перебуває під заставою, не належить іншим особам. З метою узаконення спадщини, суд, вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на будинок, який розташований вул.Лісна, №14 в с.Будо-Орловець Городищенського району Черкаської області, в порядку спадкування за законом. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем покійної [PERSON]»ят Г.К., який має право та виявив бажання юридично оформити право власності на майно спадкодавця, тобто, на будинок. Позов підтверджується: копією свідоцтва про народження [PERSON]»ят В.М., копією свідоцтва про смерть [PERSON]»ят В.М., копією свідоцтва про смерть [PERSON]»ят Г.К., копією свідоцтв про право на спадщину за законом на приватизовану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 1,94 га, кадастровий номер 7120380500-02-001-0315, розташовану в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Городищенського району Черкаської області та майновий пай члена коллективного сільськогосподарського підприємтсва «Зоря» с.Будо-Орловецька Городищенського району Черкаської області, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 квітня 2017 року, копією технічного паспорта на житловий будинок №14 по вул.Лісна, №14 в с.Будо-Орловець Городищенського району Черкаської області, довідкою [PERSON] сільської ради Городищенського району Черкаської області від 16 березня 2017 року №82, довідками Городищенського відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації» від 21 березня 2017 року №140 та від 18 квітня 2017 року №205. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved