Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

31 липня 2018 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла вище вказана позовна заява. В своїй позовній заяві [PERSON] прохає суд винести рішення, яким визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається з : літ.А - житловий будинок шлакоблочний, обличкований цеглою, житловою площею 27,0 кв..м, загальною площею - 48,8 кв.м, прибудова - літ.а, веранда- літ.а`, надвірні будівлі та споруди: літ.Б - погріб, літ.В - сарай, літ.Г - скважина, літ.Д - душ, літ.Е - вбиральня, літ.Ж - сарай, літ.З - сарай, №1 - огорожа, №2 - ворота, І- вимощення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер його брат [PERSON]. [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. Після їх смерті залишилося спадкове майно, в тому числі і у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS], які фактично прийняли спадщину, але не оформили своїх спадкових прав після померлого [INFO] [PERSON]. Спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] на ім"я позивача були складені заповіти. Позивач як спадкоємець прийняв спадщину, в тому числі і на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак до цього часу свідоцтво про спадщину на житловий будинок не отримав, оскільки ним до нотаріуса не було надано правовстановлюючих документів. За даних обставин позивач позбавлений можливості оформити право власності на житловий будинок в порядку спадкування і тому змушений звернутися до суду з даним позовом.( а.с.2-3). Позивач і відповідач про місце, дату і час проведення судового засідання повідомлені належним чином ( а.с.130,131). Позивач та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних матеріалів. Позивач повідомив, що позовні вимоги ним підтримуються в повному обсязі. Відповідач подав заяву, якою повідомив про визнання позову та не заперечував проти ухвалення рішення про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування( а.с. 132,133). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача та представника відповідача на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, з'ясувавши позиції учасників справи, викладені у письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до постанови Верховної Ради України "Про перейменування деяких населених пунктів" від 12 травня 2016 року № 1353-VIII, Куйбишевський район перейменовано на Більмацький район; селище міського типу Куйбишеве Куйбишевського району- на селище міського типу Більмак. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] народився [INFO] в с.Олексіївка Куйбишевського району Запорізької області, що підтверджується копією паспорта громадянина України та свідоцтвом про народження ( а.с.4, 10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO], є мати - [PERSON], батько - [PERSON] ( а.с.10). Батько позивача, [PERSON] помер [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть ( а.с.5 ). За життя [PERSON] 26 серпня 2003 року склав заповіт, яким все своє майно заповідав [PERSON] ( а.с.11). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть ( а.с.6 ). За життя [PERSON] 30 липня 2008 року склав заповіт, яким все своє майно заповідав [PERSON] ( а.с.12). Мати позивача, [PERSON] померла [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть ( а.с.7 ). За життя [PERSON] 26 серпня 2003 року склала заповіт, яким все своє майно заповідала [PERSON] ( а.с.30). Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, на житловий будинок з надвірними будівлямии і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 13-15). Згідно витягу з погосподарських книг за 1974-2020 р.р. ( а.с.17, 31), головою домогосподарства [ADDRESS] записана [PERSON] ( [INFO]), яка проживала за вказаною адресою до дня смерті, [INFO], на момент смерті проживала разом з сином [PERSON], який помер [INFO], та на момет своєї смерті проживав разом з дружином [PERSON], яка померла [INFO], та яка на момент смерті проживала зі своїм сином [PERSON] Рік забудови житлового будинку 1974. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею - 0,25га. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] 14 вересня 2006 року на підставі ст.1241 ЦК України, успадкувала 1/8 частки майна [PERSON], померлого [INFO], яке складається з земельної ділянки [NUMBER] ( кадастровий номер [NUMBER]) розміром 5,97 га, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , та грошових вкладів з відсотками та компенсаційними нарахуваннями , загальною вартістю 1268,41 грн.( а.с.32, 88, 94). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] на підставі дублікату заповіту, успадкувавв 7/8 часток майна [PERSON], померлого [INFO], яке складається з земельної ділянки [NUMBER] ( кадастровий номер [NUMBER]) розміром 5,97 га, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], та грошових вкладів з відсотками та компенсаційними нарахуваннями , загальною вартістю 8878,88 грн. ( а.с.33,89, 94). Свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок спадкоємець за заповітом після померлого [PERSON] , [PERSON] та спадкоємець за законом на обов"язку частку у спадщині згідно ст.1241 ЦК України, після померлого [PERSON], [PERSON] не отримували. Відповідно до ст.1217, 1223, 1241 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Щодо належності спірного житлового будинку спадкодавцю [PERSON], спадкоємцями якого були [PERSON] та [PERSON], суд виходить з наступного. За життя [PERSON] отримав земельну ділянку площею 0,25 га по [ADDRESS] для будівництва житлового будинку, що підтверджується копією протоколу №2 засідання правління колгоспу "Олексіївський " від 05 липня 1972 року ( а.с. 16). Згодом [PERSON] на законних підставах в 1975 року збудував житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS], що відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок складається з : літ.А - житловий будинок шлакоблочний, обличкований цеглою, житловою площею 27,0 кв..м, загальною площею - 48,8 кв.м, прибудова - літ.а, веранда- літ.а`, надвірні будівлі та споруди: літ.Б - погріб, літ.В - сарай, літ.Г - скважина, літ.Д - душ, літ.Е - вбиральня, літ.Ж - сарай, літ.З - сарай, №1 - огорожа, №2 - ворота, І- вимощення. Згідно довідки виконкому Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області № 338 від 01 червня 2018 року , за рішенням сільської ради №73 від 09 листопада 2006 року про перенумерацію будинків по Смирновській сільській раді , [ADDRESS], в якому проживала [PERSON], присвоєно [INFO] ( а.с.57). Забудовник будинку [PERSON] помер [INFO], після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. [PERSON], як спадкоємець за заповітом та [PERSON] як спадкоємець на обов"язкову частку у спадщині згідно ст.1241 ЦК України, після померлого спадкодавця [PERSON] прийняли спадщину, але не оформили своїх спадкових прав. ( а.с.80). 11 січня 2011 року [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття обов"язкової частки майна спадкодавця [PERSON], визначений змістом ст.1241 ЦК України, на користь свого сина, спадкоємця за заповітом, після померлого [INFO] [PERSON], -[PERSON] 09 лютого 2011 року позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, згідно поданої заяви Куйбишевською державною нотаріальною конторою Запорізької області була заведена спадкова справа № 36/2011 після померлого [INFO] [PERSON]. ( а.с.98). 12 вересня 2011 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON], яке складалось з земельної ділянки, розташованої на території Смирновської сільської ради, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], площею 7/8 від 5,9716 га ( кадастровий номер [NUMBER]) , свідоцтво про право на спадщину за заповітом , яке складається з 7/8 часток права на земельну частку (пай) у землі , яка перебуваєу колективній власності КСП "Олексіївське" Смирновської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області розміром 2,30 в умовних кадастрових гектарах, та 35 шт. простих іменних акцій ВАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь", загальною вартістю 1618,75 грн., що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про право на спадщину та копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі ( а.с.114, 120, 121, 122, 123). 03 листопада 2011 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON], яке складалось з грошових вкладів з всіма відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що знаходяться на зберіганні у Куйбишевському відділенні Запорізького РУ ПАТ КБ "ПриватБанк", на загальну суму 14 864,13 грн., що підтверджується відповідною копією свідоцтва про право на спадщину та копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі ( а.с.125,126). Спадкоємець за змістом ст.1241 ЦК України, після померлого [INFO] [PERSON], [PERSON] з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталась, відповідні свідоцтва не отримувала. 13 червня 2018 року позивач звернувся з заявою до Більмацької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON], яка складаєтьсяз житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] ( а.с.128), проте постановою державного нотаріуса від 13 червня 2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в зв"язку з тим, що документів, що підтверджують право власності на житловий будинок не надано. ( а.с.129). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 267 ЦК України до заяв про захист цивільного права або інтересу позовна давність не застосовується. Що стосується позовних вимог щодо визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування суд виходить з наступного. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності на момент закінчення будівництва будинку. Відповідно до положень ст. 100 та ст. 101 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час набуття права власності на будинок спадкодавцем [PERSON], громадяни могли мати у власності житловий будинок. В ст.100 ЦК Української РСР визначалось, що в особистій власності громадян може бути зокрема і жилий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1975 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Згідно з п.6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №45/5 від 31 жовтня 1975 року, п.45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації. Як зазначалось вище, головою домогосподарства по вулиці [ADDRESS] [PERSON], ( [INFO]), яка проживала за вказаною адресою до дня смерті, [INFO], на момент смерті проживала разом з сином [PERSON], який помер [INFO], та на момет своєї смерті проживав разом з дружином [PERSON], яка померла [INFO], та яка на момент смерті проживала зі своїм сином [PERSON] Рік забудови житлового будинку 1974. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею - 0,25га, що підтверджується відповідною довідкою виконавчого комітету (а.с.17) та копіями витягів з погосподарськихї книг за 1974-2020р.р.( а.с.18,19,20,21,22,23,24,25,26). З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. Інспекція ДАБК у своєму листі від 01.09.2011 р. N 40-12-2409 вважає, що для реєстрації права власності на побудовані до 05 серпня 1992 року об'єкти досить технічного паспорта з датою будівлі, а документи, що підтверджують введення в експлуатацію, не потрібні. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) будинок, розташований за адресою [ADDRESS], житловий будинок та інші об'єкти були побудовані в 1975 році, вартість житлового будинкуз надвірними будівлями та спорудами становить 68 644 грн. ( а.с. 13-15, 34-40). Згідно п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. За таких обставин, відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, не позбавляє спадкоємця в праві на спадщину. Беручи до уваги те, що у позивача виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку свого права на спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON]., суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved