Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

В січні 2018 року позивач звернувся з позовною заявою до відповідача , в якій просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 09 лютого 2011 року у розмірі 106 000 грн, яка складається з 11 199,47 грн заборгованості за кредитом та 94 800,53 грн заборгованості по процентам за кредитом. В обґрунтування якого послався на те, що відповідно до умов укладеного договору № б/н від 09.02.2011, відповідачка отримала кредит у розмірі 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На підтвердження волевиявлення в укладенні відповідного договору, відповідачем підписана анкета-заява № SAMDN50000040812328 від 09.02.2011 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (тут і надалі за текстом - заява). Підписанням зазначеної заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що остання разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010, а також «Тарифами Банку», викладеними на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, у сукупності складають відповідний Договір з Банком. Умови зазначеного вище договору Банком були виконані в повному обсязі, відповідачу встановлено відповідний кредитний ліміт, відповідач протягом певного часу отримував зазначені кошти через банкомат, користувався останніми шляхом здійснення розрахунків через термінали, в касах магазинів тощо, при цьому частково сплачував наявну заборгованість за відповідним договором. Поряд із тим, відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, у зв`язку із чим виникла чимала заборгованість перед позивачем, яка станом на 30.09.2017 становить 106 000 грн., з яких: 11199,47 грн. - заборгованість за кредитом; 94800,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. 17 липня 2018 року представник відповідача Влащук В.М. подав до суду клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заявив клопотання про витребування доказів, повідомив суд про наявність рішення тетейського суду з цього самого предмету позовних вимог. Ухвалою суду від 17.07.2018 року постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та задоволено клопотання представника відповідача та витребувано у ПАТ КБ "ПриватБанк" оригінал або належним чином завірену копію анкети-заяви про приєднання до умов та Правил надання послуг в Приватбанку з цифрами 0200081100196903972 від 09 лютого 2011 року, докази видачі [PERSON] платіжної картки та встановлення на неї відповідного кредитьного ліміту за цією заявою; Пам`ятку клієнта , Умови та правила надання банківських послуг , а також Тарифи, про які зазначено в Анкеті -заяві про приєднання до умов та правил , датовану 09.02.2011 року від [PERSON] ; витербувати інформацію щодо звернення дол виконання рішення Третейського суду при Аосціації "Дніпровський Банківський союз" від 08 червня 2015 року по справі № 4731/2015 . Ухвалою суду від 23.01.2019 року витребувано у ПАТ КБ "ПриватБанк" оригінал або належним чином завірену копію анкети-заяви про приєднання до умов та Правил надання послуг в Приватбанку з цифрами 0200081100196903972 від 09 лютого 2011 року, докази видачі [PERSON] платіжної картки у читаємому вигляді та встановлення на неї відповідного кредитьного ліміту за цією заявою; Пам`ятку клієнта , Умови та правила надання банківських послуг , а також Тарифи, про які зазначено в Анкеті -заяві про приєднання до умов та правил , датовану 09.02.2011 року від [PERSON] Ухвалою суду від 15 квітня 2019 року провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за договором кредиту від 09.02.20111 року у розмірі 11199,47 грн заборговансті за кредитом та відсотків, нарахованих жо 30 квітня 2015 року - закрито. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, представником позивача було подано клопотання з проханням судові засідання проводити без участі представника позивача. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Представник відповідача адвокат Влащук В.М. у судовому засіданні заперечував проти задволення позову та просив застосувати строк позовної давності. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № б/н від 09.02.2011, відповідачка отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В подальшому кредитний ліміт був збільшений до 12 000 грн, востаннє зменешено 10.06.2014 року до 11 260 грн. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складають між ним та банком Договір. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, проте відповідач взятих на себе зобов`язань за договором не виконав, в зв`язку з чим станом на 30.09.2017 року утворилася прострочена заборгованість в розмірі -11 199,47 грн заборгованості за кредитом та 94 800,53 грн заборгованості по процентам за кредитом. Так, судом встановлено і сторонами не заперечується, що 06.07.2011 року відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Указана анкета-заява не містить будь-яких умов кредитування, зокрема відсутні умови про розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами, розмір неустойки за несвоєчасне повернення кредитних коштів тощо . В матеріалах цивільної справи на підтвердження розміру заборгованості позивачем було надано виписку по кредитному рахунку клієнта як первинний документ, з якого вбачається, що останній раз карткою відповідачка користувлася 12.11.2014 року, коли здійснювала поповнення крарткового рахунку в террміналі самообслуговування. А також , довідку про умови кредитування, про зміну умов кредитування , Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 . Що стосується Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», то останній стосується різних типів таких кредитних карт: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; «Універсальна CONTRACT»; «Універсальна GOLD». При цьому для кожного типу кредитної картки передбачені різні базові процентні ставки в місяць, різний розмір щомісячного платежу та розміру пені . Проте не містить чіткого посилання на тип картки та тарифів і додана анкета-заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 09.02.2011 року. Так, рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський союз" 08 червня 2015 року було прийнято рішення у справі №4731/15, згідно якого вирішено стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» заборгованість по договору кредиту № SAMDN50000040812328 від 09.02.2011 року у сумі 22474,02 грн , що складається з тіла кредиту та урахуванням всіх штрафних санкцій - станом на 30 квітня 2015 року . Як зазначено у вказаному рішенні, 09.02.2011 року [PERSON] , звернулася у відділення банку для отримання кредитної картки, співробітником банку була перевірена актуальність персональнихз даних клієнта та видана кредитна картка "універсальна 55 днів" та обраним тарифним пакетом зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 300 грн, з подальшим збільшенням до 11260 грн у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач активував картку, що підтверджується випискою з журналу активації про статус картки активна. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з даним позовом, згідно якого просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту від 09.02.2011 року , укладеного у вигляді підписання заявиб\\н та відкриття карткового рахунку SAMDN50000040812328 картки "універсальна 55 днів" зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 300 грн, з подальшим збільшенням до 11260 грн . Ухвалою суду від 15 квітня 2019 року провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за договором кредиту від 09.02.20111 року у розмірі 11199,47 грн заборговансті за кредитом та відсотків, нарахованих жо 30 квітня 2015 року - закрито на підставі п.6 ч.1 ст. 255 ЦПКУкраїни. Вирішуючи позов в частині визначення та стягнення відсотків за користування кредитом, нарахованих за період з 30.04.2015 року по 30.09.2017 року , суд виходить з такого. Позивач нараховував відсотки за ставкою 30 % до 31.08.2014, з 01.09.2015 - 34,8% та з 01.04.2015 - 43,2%. Відповідач згідно з розрахунком заборгованості користувався карткою та погашав кошти у період дії і нарахування позивачем відсотків за ставкою 30 % річних. Банк посилався при нарахуванні відсотків за указаними ставками, пені та штрафів на приєднання відповідача до наданого до позову витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», проте в порушення ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивач не довів перед судом, що відповідач підписуючи 06.07.2010 анкету-заяву приєдналася саме до Тарифів, які були затверджені пізніше 01.09.2014 і 01.04.2015, оскільки не надав доказів, що саме такі умови кредитування існували на час підписання анкети-заяви та про його повідомлення щодо внесення змін до Тарифів у порядку визначеному банком Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку (п.1.1.3.2.3 Умов і правил). Відповідно до Висновків про правильне застосування норм права , викладених в Постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Великої Палати Верховного Суду - за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу). Так, відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відтак, у межах строку кредитування , відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення зщаборгованості з обовязковим щомісячним платежем 7% від заборгованості , але не менше 50 грн. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, та висновки Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане , суд відхиляє посилання позивача на те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України Банк має право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Отже, оскільки кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 19 вересня 2018 року справа № 643/16336/16-ц, провадження № 61-12848св18 (ЄДРСРУ № 76596781), від 12 вересня 2018 року справа № 473/825/16-ц, провадження № 61-3240св18 (ЄДРСРУ № 76502922), 12 вересня 2018 року справа № 186/1974/14-ц, провадження № 61-24172св18 (ЄДРСРУ № 76502947) та ін. Оскільки Банк в 2015 році звернувся до суду (третейського) з вимогою про досторокове стягнення суієї заборгованості з боржника і така вимога була задоволена судом - отже пісдя цього строку Банк втратив право нараховувати відсотки на суму заборгованості за кредитом за встановленою кредитним договром відсотковою ставкою за період після 30 квітня 2015 року - що є підставою для відмови у задволенні позовних вимог в цій частині. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задволенні позовних вимог за безпідставністю, застосування за зщаявою представника відповідача наслідків спливу строку позовної давності для звернення позивача до суду за захистом його порушених прав - не підлягає вирішенню при вирішенні даних вимог. Ухвалюючи рішення, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, зобов`язаний вирішити питання щодо розподілу судових витрат, понесених сторонами у справі. Судові витрати у зазначеній цивільній справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду в сумі 1 600 грн. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed