Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеною, вподальшому 23.09.2016р. уточненою, позовною заявою, у який просить: визнати договір про надання послуг з утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій від 16.09.2009 року недійсним та зобов'язати укласти типовий договір, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України за № 529 від 20.05.2009 року «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», посилаючись на наступні обставини. 16.02.2009 р. відповідач надіслав позивачці зразок договору, з яким вона частково погодилась, внесла зміни та додаткові умови, надіславши їх відповідачу, але відповіді від нього отримано не було, і відповідач продовжує надсилати позивачці проекти договорів без запропонованих нею змін. Тому відповідач уклав з нею лише публічний договір з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який діє на сьогоднішній день. Про те, що цей договір діє свідчить факт того, що відповідач кожний місяць на її адресу направляє повідомлення про суму оплати, і що у відповідача на ім'я позивачки відкрито особовий рахунок. Позивач з посиланням на вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 р. № 1875-IV, ст. ст. 3, 6, 203, 208. 626, 627, 628 ЦК України, постанову Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», вказує на те, що вказаний договір не відповідає цим вимогам, Типовому договору, а недодержання форми договору, якої вимагає закон, тягне за собою нечинність договору лише у разі, якщо такий наслідок прямо зазначений в законі. Крім того, позивач вказує на суттєві відмінності ряду умов договору, наданого їй відповідачем, від Типового. На позов надані заперечення з поясненнями , у яких відповідач просить відмовити у позові , посилаючись на те, що позовні вимоги необґрунтовані, безпідставні та незаконні, оскільки 02.10.2015 р. ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Куп'янськ» направила [PERSON] договір зі змінами, зробленими на основі типового договору, по результатам перевірки інспекції з питань захисту прав споживачів, від підписання якого вона відмовилася. Посилання позивача на те, що між нею та відповідачем укладений усний договір не відповідає дійсності. В судовому засіданні сторони підтримали свої доводи. Треті особи в судове засідання не з'явилися, подавши заяви, у яких міститься прохання про розгляд справи за ї відсутністю. Заслухав доводи сторін, прийнявши до уваги пояснення третіх осіб, викладені у їх письмових заявах, дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні фати та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: смт.Куп'янськ - Вузловий, вул. Будівельна, 13-а (т.1, а.с.2). На а.с. 11 т.1 міститься проект договору про надання послуг з утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій, без номера та дати між Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Куп'янськ» та [PERSON] зі строком дії згідно п.8.1 до 31.12.2015 р. На а.с. а.с. 4-34, 36-48, 89-90 т.1 міститься листування [PERSON] та керівництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Куп'янськ», з якого вбачається, що збоку [PERSON] були неодноразові звернення до вказаної установи щодо приведення у відповідність з вимогами закону договору про надання послуг з утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій, та документації щодо оплати за комунальні послуги, у тому числі, акт-претензія щодо якості обслуговування, і розбіжності, у яких [PERSON] пропонує свої варіанти умов договору, але з посиланням на те, що вони повинні відповідати Типовому, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 529 від 20.05.2009 р., а також ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». На пропозиції [PERSON] керівництво Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Куп'янськ» надало відповідь, що на її адресу надісланий договір у 2 примірниках розроблений на основі типового договору зі змінами, зробленими по результатам перевірки інспекції з питань захисту прав споживачів, ініційованої [PERSON] На адресу [PERSON] від ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Куп'янськ» було направлено листа з повідомленням про наявність станом на 11.11.2015 р. у неї боргу по оплаті за послуги по утриманню будинків, споруд та прибудинкової території в сумі 1197, 58 грн. ( т.1,а.с.35). На а.с.84-86 т.1 містяться рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 6.11.2012 р. за позовом [PERSON] до ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Куп'янськ» про зобов»язання здійснення перерахунку вартості комунальних послуг, наданих не в повному обсязі та, ухвала апеляційного суду Харківської області від 18.12.2012 р., згідно якої вказане рішення залишене без змін. Вказаними рішеннями встановлено, що ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Куп'янськ» не порушувало умов договору від 16.02.2009 року. ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Куп'янськ» має правовстановлюючі документи, а саме, статут, де одним з предметів діяльності товариства згідно п.п.2.2. є управління нерухомим майном і виконання послуг, пов'язаних з цією діяльністю (т.1, а.с.127-138). Згідно виписки з особового рахунку № [NUMBER], особовий рахунок відкритий на [PERSON], мовою оригіналу, «проживающую: [ADDRESS], задолженность на 1.04.2016 составляет 1535,08 грн.» (т. 1, а.с.152). На а.с. 153-154 містяться щомісячні повідомлення щодо суми оплати абоненту [PERSON], особовий рахунок № [NUMBER]. Згідно наказу № 1-к по особовому складу ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Куп'янськ» від 28.11.2008 р. [PERSON] призначено директором ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Куп'янськ» (т. 1,а.с.177). На а.с. 196 міститься постанова про закриття кримінального провадження від 13.07.2016 р., за заявою [PERSON] про те, що директор ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Куп'янськ» [PERSON] склав завідомо неправдивий документ - наказ № 1 від 28.11.2008 р., вчинивши, на її думку, службове підроблення, за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України. На а.с. 198 т.1 міститься лист від 26.04.2016 р. № 8/9-1398-16 департаменту систем життєзабезпечення та житлової політики, долучений до матеріалів справи за клопотанням [PERSON], у якому вказано про те, що згідно ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, підготовлений на основі типового договору. Договором регулюються права та обов'язки сторін, а також відповідальність за недотримання зобов'язань. На а.с.202-205 т.1 міститься проект договору № 3035 без дати про надання послуг з утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій, без номера та дати між Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Куп'янськ» та [PERSON] На а.с. 228-239 т. 1 міситься листування [PERSON] з Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Куп'янськ» з приводу надання послуг та розбіжності до договору. На а.с. 19 т.2 міститься оспорюваний договір від 16.02.2009 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Куп'янськ» та [PERSON] На а.с. 21-26 т.2 міститься типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 529. У листі антимонопольного комітету від 02.03.2017 р. 0227/1-690 вказано про те, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 13 ЗУ "Про Антимонопольний комітет України" до виключної компетенції Антимонопольного комітету належить офіційне тлумачення власних нормативно-правових актів і надання рекомендаційних роз'яснень з питань застосування законодавства про захист економічної конкуренції. Територіальне відділення не може надавати відповідні роз'яснення з питань застосування законодавства про захист економічної конкуренції. У сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет має повноваження, зокрема, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами відповідно до Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, відповідними органами Комітету у межах компетенції (т.2, а.с.82, 83). Листом № 10.0/2372 від 29.03.2017 р. на ім'я [PERSON] з Головного управління держпродспоживслужби в Харківській обл. Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів повідомляє про те, що відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону " Про житлово-комунальтні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово- комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 р. № 529 затверджено Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживачів" передбачено, що виконавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними , та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (т.2, а.с.100). Відповідачем надані додаткові пояснення, зі змісту яких вбачається, що п.15, розділ 2, пункти 4.1.5, 4.2.10, 4.4.3, 4.4.4, 4.4.10, 4.4.11, 1.1 , 1.3,13.7, 5.2.3, 5.2.1, розділ 9 не звужують та не порушують права споживача ( т.2, а.с.130), тому відповідач вказує, що відмінності договорів, що надані позивачці і Типового договору не є суттєвими (т.2, а.с. 130). Позивачем на пояснення відповідача також надані додаткові пояснення, у яких вона вказує про незгоду про доводи відповідача і наявність суттєвих відмінностей договору, наданого відповідачем від Типового договору, затвердженого постановою КМУ № 529 (т.2, а.с. 141-143). Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] є споживачем комунальних послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій, а відповідач - ТОВ "Керуюча компанія "Коменерго-Куп'янськ на той час, директором якого був [PERSON]- виконавцем цих послуг, у межах повноважень , визначених Статутом. На адресу [PERSON] ТОВ "Керуюча компанія "Коменерго-Куп'янськ надані проекти договорів на надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій, у тому числі, і від 16.02.2009 року. Надавши оцінку проектам договорів, у тому числі, і спірному, суд доходить до наступних висновків. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875 - IV від 24 червня 2004 року) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Разом з тим ст. 4 Закону № 1875-ІV від 24 червня 2004 року передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Цивільний Кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Водночас, ч. 1 ст. 19 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 « Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (далі - постанова № 529). З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року, постанови № 529 убачається, що умови Типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає Типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року. Суд вважає, що висновків що запропонований [PERSON] договір на надання житлово-комунальних послуг не в повній мірі відповідає Типовому договору. На думку суду, установлення факту невідповідності спірного договору Типовому договору, є реалізацією зазначених вище матеріальних норм права. Позиція позивача, як споживача, узгоджується з позицією Головного управління держпродспоживслужби в Харківській обл. Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. Доводи відповідача про несуттєвість відмінностей спірного договору Типовому суд вважає хибними. Разом з цим, вказуючи про зобов'язання відповідача укласти Типовий договір, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам закону. Так, за положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів). Разом з тим виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України), можна дійти висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг або виробника (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам Типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. Суд вважає переконливими доводи позивача щодо недійсності договору, але тільки у тій частині, яка не відповідає умовам Типового договору. При таких обставинах позов підлягає задоволенню частково, а саме, у частині невідповідності договору від 16.02.20109 р. Типовому, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України за № 529 від 20.05.2009року «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». В іншій частині позов задоволенню не підлягає у зв'язку з невірним посиланням на спосіб захисту, не передбачений законодавством. Питання про розподіл судових витрат вирішується відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial