Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом вчиненим 31.03.2009, відповідно до якого спадкодавець заповіла позивачеві усе належне їй майно. Позивач спадщину прийняла у порядку та строки визначені діючим законодавством, утім реалізувати свої спадкові права на майно, що увійшло до складу спадкової маси у вигляді житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] , позбавлена можливості, оскільки вказаний об`єкт нерухомості мав статус колгоспного двору, тобто є об`єктом спільної сумісної власності, отож нотаріус не може визначити, яка його частка належала спадкодавцеві, що послугувало підставою звернення до суду. У визначений судом строк відповідач не подав до суду відзиву на позов, утім сільським головою подано заяву про визнання позову, відповідно до якої він не заперечував обставини викладені позивачем у позові, просив про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Позивач та його представник у підготовче судове засідання не з`явились, представник надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 13.11.2019 було витребувано матеріали спадкової справи до майна померлих спадкодавців. З огляду на викладене, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи суд проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що [INFO] в с. Лукашова Липовецького району, померла [PERSON] , на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи, що була витребувана судом встановлено, що спадщина відкрилась після смерті [PERSON] за заповітом вчиненим спадкодавцем [INFO] , відповідно до якого остання заповіла усе належне їй майно своїй дочці [PERSON] . Вказаний заповіт був посвідчений секретарем Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області 31.03.2009 та зареєстрований в реєстрі за №8. За життя спадкодавця заповіт не змінено та не скасовано за відомостями органу місцевого самоврядування. Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, в порядку та строки визначені діючим законодавством спадщину прийняла, подавши в межах визначеного законодавцем строку заяву відповідного змісту. Інші спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку на спадкове майно, за наявності заповіту, від спадкових прав відмовились, подавши заяви. Встановлені судом обставини підтверджують, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , яка спадщину прийняла, отож вона їй належить. Постановою приватного нотаріуса Кобзар С.В. Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області від 21.10.2019, позивачеві відмовлено у видачі на її ім`я нотаріального акту, оскільки житловий будинок, що увійшов до складу спадкової маси належить до колгоспного двору, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, отож встановити, яка частка зазначеного будинку належить спадкодавцю не представляється нотаріусу можливим. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 120 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р., майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. На підставі ст.ст. 121, 123 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р. володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння (а.с.12) житловий будинок в [ADDRESS] належить до колгоспного двору, головою якого зазначено [PERSON] . Станом на 15.04.1991 згідно із записами погосподарських книг Лукашівської сільської ради особовий рахунок № [NUMBER] , головою двору за [ADDRESS] , був [PERSON] ; членом колгоспного двору - [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина. За відомостями нотаріальних установ, які надані на виконання вимог ухвали суду від 13.11.2019 встановлено, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась. Із відомостей органу місцевого самоврядування, які відображені у довідках від 21.10.2019 за №973, 976, 977 (а.с.13-17) встановлено, що на час смерті [PERSON] з ним в житловому будинку за [ADDRESS] була зареєстрована та постійно проживала його дружина [PERSON] , яка спадщину прийняла фактично після смерті чоловіка шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном в силу законодавства на час відкриття спадщини. Зібрані у справі докази підтверджують, що спірний об`єкт нерухомості належав двом особам у рівних частках, тобто по Ѕ кожному [PERSON] та [PERSON] , а після смерті чоловіка остання стала одноосібним власником об`єкта нерухомості. Позивач спадщину після смерті спадкодавця прийняла, у тому числі у вигляді житлового будинку, що є предметом спору, інші спадкоємці від такого свого права відмовились. Утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач позбавлена можливості за вказаних вище обставин. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наявність порушених прав позивача є очевидною, а обраний ним спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, отож суд дійшов висновку, що позов обґрунтований. Крім цього, представник відповідача надав суду заяву про визнання позову. Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. Відповідно доч.1ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Зважаючи на викладене, суд вважає за доцільне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved