Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

У червні 2017 року представник позивачки [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовом до Городищенської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування вимог позову було вказано, що вона у період з 03 січня 1991 року по 09 січня 1999 роки працювала на фермі в КСП «Поділля» с. Городище Деражнянського району Хмельницької області. Оскільки упродовж 1991-1999 років позивачка являлася членом зазначеного колективного сільськогосподарського підприємства під час розпаювання земель, а тому вона вважає, що набула права на земельну частку (пай) та просить задоволити її позовні вимоги. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просять позов задовольнити із викладених в ньому підстав. Представники відповідачів Городоцької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області та Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області в судове засідання не з»явилися причин неявки суду не повідомили, хоча про час і місце розгляду справи були повідомленні належним чином. Заслухавши пояснення представників позивача, показання свідків та дослідивши матеріали, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON] у період з 03 січня 1991 року по 09 січня 1999 роки працювала на фермі в КСП «Поділля» с. Городище Деражнянського району Хмельницької області, що підтверджується внесеними до її трудової книжки відповідними записами та витребуваною в Деражнянському районному трудовому архіві архівною довідкою від 15.05.2017 року за вих. № 459. У період часу з вересня 1993 року по 1998 рік позивачка перебувала в декретній відпустці та відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, що підтвердили в судовому засіданні в своїх показаннях допитані свідки [PERSON] та [PERSON] Оскільки упродовж 1991-1999 років [PERSON] являлася членом зазначеного колективного сільськогосподарського підприємства під час розпаювання земель, а тому вона також набула права на земельну частку (пай). Однак, відповідно до повідомлення Відділу у Деражнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 18.05.2017 № 29-22-0.23-132/107-17 позивачці стало відомо, що вона не внесена до списку членів колективного сільськогосподарського підприємства «Поділля» с. Городище Деражнянського району Хмельницької області, який є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER], який був зареєстрований 15.06.1995 року за № 8, і в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) запису про видачу на ім'я [PERSON] сертифікату не виявлено. Згідно повідомлення Відділу у Деражнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 30.05.2017 № 29-22-0.23-158/107-17 станом на 01.01.2017 року на території Городищенської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області є вільні землі запасу площею 14,3477 га, з яких позивачці може бути виділена земельна частка (пай) у власність із земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту. Статтею 21 Конституції України визначено, що усі люди є рівними у своїх правах та гідності. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. За Указом Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствами і організаціям" від 8 серпня 1995 р., право на земельний пай отримали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що його додають до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством членами КСП були такі особи: постійні працівники - члени КСП; пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами, незалежно від місця їхнього проживання; військовослужбовці строкової служби, якщо вони не вийшли з КСП; особи, направлені на навчання, якщо вони залишилися членами КСП; жінки, члени КСП, які перебували у відпустці через вагітність та пологи або у відпустці для догляду за дитиною віком до 3 років; члени КСП, що обіймали виборні посади в органах державної влади або місцевого самоврядування, якщо збереження за ними членства передбачалося в статуті КСП. В ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІУ, вказується, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Також ч. 3 ст. 1, ч. 2 ст. 2 цього ж Закону передбачено, що право особи на земельну частку ( пай) може бути встановлено в судовому порядку. Поряд із сертифікатом, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року №122, у разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення розпорядження про: коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). У разі неприйняття сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією рішення розпорядження щодо коригування проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку - пай» особа, яка є членом КСП не може позбавити її права на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 р."Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу. Згідно з положеннями Указу Президента України №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості), а отже - невиділення позивачу, як члену колгоспу земельної частки (паю) порушує його право на безоплатну передачу такої частки у приватну власність, що також передбачено нормами ст. 121 Земельного кодексу України. Пунктом 1 ст. 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку виникає після одержання його власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його реєстрацію, а статтями 81 та 131 цього ж кодексу України передбачено, що «Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної ділянки (паю). Нормою частини 1 статті 158 Земельного кодексу України передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Судом встановлено, що заявлена позовна вимога [PERSON] про поновлення строку звернення до суду знаходить своє підтвердження, оскільки про порушення свого права щодо невключення позивачки до списків осіб, які мали право на земельну частку (пай) їй стало відомо лише в травні місяці 2017 року з повідомлення Відділу у Деражнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. З огляду на викладене, суд вважає за можливе позов [PERSON] задовольнити, визнавши нею право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Поділля» с. Городище Деражнянського району Хмельницької області, за рахунок земель запасу Городищенської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, що розташовані за межами населеного пункту, у розмірі 3,53 в умовних кадастрових гектарах вартістю 54 825,00 гривень та поновити строк звернення до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved