Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

У січні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 14 лютого 2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року шлюб [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від цього шлюбу [INFO] у позивача народилася донька [PERSON] . Позивач стверджувала, що відповідач не бере участі у матеріальному забезпеченні доньки, не цікавиться нею, її розвитком та навчанням. [PERSON] зазначила, що дитина постійно мешкає з нею, перебуває на її утриманні, вона змушена самостійно матеріально забезпечувати доньку, дбати про її фізичний та духовний розвиток. Позивач просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити його в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував, пояснив суду, що не виконує свої батьківські обов`язки стосовно своєї доньки, не цікавиться її життям, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, про здоров`я дитини, не цікавиться її навчанням та розвитком, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, участі у її вихованні не приймає. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 14 лютого 2014 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року шлюб [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а. с. 13). Від цього шлюбу [INFO] у позивача народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 11). Відповідно до положень п. п. 2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абз. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Вихованням дитини займається виключно її мати [PERSON] , з якою малолітня [PERSON] постійно мешкає. Позивач змушена одна матеріально забезпечувати дитину, дбати про її фізичний та духовний розвиток. Допитана судом в якості свідка [PERSON] зазначила, що вона працювала разом з позивачем [PERSON] у дошкільному навчальному закладі дитячому садку ЗДО №589 Оболонського району м. Києва, вказала, що часто приходила додому до [PERSON] , проте ніколи не бачила там відповідача [PERSON] . Свідок [PERSON] показала, що зі слів позивача вона знає, що батько не приймає участі у вихованні дитини, ніколи не з`являється. Крім того, свідок зазначила, що відповідач одного разу зателефонував та прийшов до доньки, проте дитина не знала і досі не знає, що [PERSON] є її батьком, після цього останній зник. Свідок [PERSON] стверджувала, що за час її роботи в дошкільному навчальному закладі дитячому садку ЗДО №589 Оболонського району м. Києва вона жодного разу не бачила там відповідача. Наведені обставини, на думку суду, свідчать про те, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно доньки [PERSON] . П. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позивачем у такій справі, згідно ст. 165 СК України та абз. 1 п. 18 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", може бути один з батьків. Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація у своєму висновку від 26 серпня 2020 року №104-7787 вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] (а. с. 49-50). За таких обставин, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (п. п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України"(п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зважаючи на те, що позивачем не надано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, суд позбавлений можливості перевірити їх обґрунтованість, а тому відмовляє [PERSON] у компенсації витрат на професійну правничу допомогу (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, сформульованій у постанові від 24 березня 2020 року у справі №1740/2428/18). Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 840,80 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 56, 58, 61, 63 Цивільного кодексу України, ст. ст. 6, 150, 164, 165 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", п. п. 15, 16, 18 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" та,

Outcome: approved