Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

09.08.2017 року позивач ТОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" звернулося до суду із позовом до відповідачів, в якому просить скасувати та зняти арешт з будівлі пансіонату сімейного відпочинку за адресою: [ADDRESS], накладений ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.01.2015 року у справі № 520/17675/14-ц, номер запису обтяження - 8586986; скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 07.07.2017 року у рамках виконавчого провадження 47387082 та накладений нею арешт. При цьому позивач посилається на те, що 14.04.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ПАТ «Банк «Київська Русь» було укладено договір про відступлення прав за Договором іпотеки від 15.03.2013 року, який було укладено між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON], предметом якого є нежитлова будівля літ. «Б9» площею 190,2 кв.м., по [ADDRESS]. В подальшому, 01.06.2017 року за ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав право власності на вищевказане нерухоме майно в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку». У зв'язку із тим, що накладені арешти порушують права позивача як власника, позивач змушений звернутися до суду із позовом. До судового засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. Матеріали справи містять заяву [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. До суду надано письмові заперечення на позовну заяву, в яких представник також просить справу розглядати за відсутності представника Відділу. Залучена до участі в розгляді справи в якості співвідповідача [PERSON] до судового засідання не з'явилась, від отримання поштової кореспонденції відмовилась. Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України, особа, яка відмовилася одержувати судову повістку, вважається повідомленою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/17675/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу. Під час розгляду даної справи ухвалою суду від 26.01.2015 року було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежилу будівлю літ. «Б9» площею 190,2 кв.м., по [ADDRESS], щодо даного нерухомого майна - заборонено забезпечувати за його рахунок зобов'язання, передавати в оренду, передавати у вигляді внеску до статутного капіталу та вчиняти будь-які інші правочини, здійснювати реєстрацію фізичних осіб за адресою нерухомого майна /а.с. 9/. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.03.2015 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 1 562 993, 58 гривень, а також на користь держави судовий збір у сумі 1 563 гривень. Вказане рішення оскаржене не було, а від так набрало законної сили, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. 14.04.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ПАТ «Банк «Київська Русь» було укладено договір про відступлення прав за Договором іпотеки від 15.03.2013 року, який було укладено між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON], предмет іпотеки, а саме нежитлова будівля літ. «Б9» площею 190,2 кв.м., по [ADDRESS]. Таким чином, предмет іпотеки, а саме нежитлова будівля літ. «Б9» площею 190,2 кв.м., по [ADDRESS] є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», на підтвердження чого судом досліджено Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав № 88762392 від 02.06.2017 року /а.с. 11/. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.08.2017 року вбачається, що на нежитлову будівлю літ. «Б9» площею 190,2 кв.м., по [ADDRESS] накладено арешт: - ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.01.2015 року по справі № 520/17675/14-ц, номер запису обтяження - 8586986; - постаново Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 07.07.2017 року у рамках виконавчого провадження 47387082, номер запису обтяження - 21276136 /а.с. 7-8/. Згідно зі ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Таким чином, суд приходить до висновку, що арешти, накладені на нерухоме майно - нежитлову будівлю літ. «Б9» площею 190,2 кв.м., по [ADDRESS], що перебуває в іпотеці ТОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп", перешкоджає позивачу як іпотекодержателю реалізувати своє переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. При цьому суд погоджується із поясненнями представника позивача, що постанова Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 07.07.2017 року про накладення арешту, прийнята після реєстрації 02.06.2017 року права власності за позивачем на нежитлову будівлю літ. «Б9» площею 190,2 кв.м., по [ADDRESS]. Окрім того, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.08.2017 року вбачається, що на час постановлення ухвали суду від 26.01.2015 року та прийняття постанови ДВС від 07.07.2017 року, нежитлова будівля літ. «Б9» площею 190,2 кв.м., по [ADDRESS], вже перебувала в іпотеці /а.с.7 зв./. В зв'язку з чим переважне право на задоволення вимог до боржника [PERSON] належить іпотекодержателю, та як наслідок вимоги стягувача [PERSON] за виконачим листом № 520/17675/14-ц до боржника [PERSON] не можуть бути виконані за рахунок іпотечного майна. При цьому суд зазначає, що постановою ДВС від 07.07.2017 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON], в тому чиилі і на транспортний засіб, який оголошено в розшук. Таким чином, суд приходить до висновку, що обтяження, накладені на нежитлову будівлю літ. «Б9» площею 190,2 кв.м., по [ADDRESS], перешкоджають позивачу як власнику майна у розпорядженні його майном. Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до положень ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», про звільнення майна з-під арешту, а саме: з нежитлової будівлі літ. «Б9» площею 190,2 кв.м., по [ADDRESS]. Разом з тим, інше майно боржника [PERSON], на яке накладено арешт постановою ДВС від 07.07.2017 року, в тому числі і рухоме майно, залишається під арештом. При цьому суд зазначає, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» щодо скасування постанови державного виконавця суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна знімається за постановою державного виконавця після прийняття судом рішення про зняття арешту з майна. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені.

Outcome: partial