Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

19.02.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначає, що йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 585216 від 12.07.2020 року та на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 635271 від 16.06.2011 року на праві власності належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,35 га та 5,3474 га, що розташована на території Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. 30.11.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено два договори оренди землі № 1 та № 2, за ким позивач передав [PERSON] в строкове платне користування належні вищезазначені земельні ділянки. При обговорені умов договору оренди, було досягнуто домовленості, що земля передається в оренду на п`ять років, а [PERSON] в рахунок сплати орендної плати, за п`ять років, мав придбати житло для позивача [PERSON] , оскільки у останнього не було де проживати. Досягнувши усних домовленостей, позивач підписав пусті, не заповнені бланки договорів оренди землі, будучи абсолютно впевненим, що земельні ділянки він передає в оренду на п`ять років. Крім того [PERSON] запевнив позивача, що після реєстрації договорів оренди, один примірник договору він передасть позивачу, але обіцянки не виконав. Після того, як позивач [PERSON] передав земельні ділянки [PERSON] , останній придбав хату, але будь-яких документів, чи то договору купівлі-продажу на житло позивачу не дали, і він там прожив лише деякий час до 2014 року. В подальшому з 2014 по 2017 рік позивач [PERSON] відбував покарання у місцях позбавлення волі, а коли повернувся у 2017 році, то йому стало відомо, що [PERSON] у 2016 році помер. З метою отримання орендної плати, чи то розірвання договорів оренди, позивач почав звертатися до сина [PERSON] - відповідача [PERSON] , однак той повідомив позивачу, що договори оренди укладені на 40 років, а позивач ніби-то наперед отримав 10000,00 умовних одиниць в рахунок орендної плати за всі 40 років, а тому відповідач відмовляється сплачувати позивачу орендну плату, а так само і повертати земельні ділянки. Позивач [PERSON] заперечує факт того, що він отримував будь-які кошти наперед, в рахунок орендної плати, а тому змушений звернутися до суду за захистом своїх інтересів. Систематична несплата відповідачем орендної плати є істотним порушенням умов договору оренди, та є підставою для припинення права користування земельною ділянкою. У зв`язку з цим, у позивача виникло право на звернення до суду для розірвання договору оренди. Ухвалою суду від 09.03.2021 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги представник позивача підтримав, просив її задовольнити та, при цьому не заперечував проти заочного розгляду справи. Також просив дослідити матеріали справи № 481/841/20. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Відповідач про причини неявки в судові засідання суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов до суду не подав. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подав та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,3500 га, що розташована на території Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області ( за межами населеного пункту) та має кадастровий номер 4824582600:03:000:0084. Право власності посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 585216, виданим 19.07.2010 року та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 011049306015. Державний акт виданий на підставі Розпорядження Новобузької районної державної адміністрації від 12.03.2010 року № 139-р ( а.с.8). Крім того, позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,3474 га, що розташована на території Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області ( за межами населеного пункту) та має кадастровий номер 4824582600:03:000:0883. Право власності посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 635271, виданим 06.07.2011 року та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 482458261060150. Державний акт виданий на підставі Розпорядження Новобузької районної державної адміністрації від 22.04.2011 року № 212-р ( а.с.9). 30.11.2012 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди землі № 01, який було зареєстровано відділом Держкомзему у Новобузькому районі 24.12.2012 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 482450004002017. Об`єктом оренди даного договору оренди землі є земельна ділянка із кадастровим номером 4824582600:03:000:0883, розміром 5,3474 га (копія договору оренди - а.с.12-14). Земельна ділянка була передана орендодавцю та використовується ним за цільовим призначенням згідно акту приймання передачі від 25.12.2011 року, який є додатком №1 до Договору (а.с.15) Того ж дня, 30.11.2012 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди землі № 02, який було зареєстровано відділом Держкомзему у Новобузькому районі 24.12.2012 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 482450004002018. Об`єктом оренди даного договору оренди землі є земельна ділянка із кадастровим номером 4824582600:03:000:0084, розміром 5,35 га (копія договору оренди - а.с.16-18). Земельна ділянка була передана орендодавцю та використовується ним за цільовим призначенням згідно акту приймання передачі від 25.12.2011 року, який є додатком №1 до Договору (а.с.19) Договорами №1 та №2 встановлена орендна плата за користування земельною ділянкою в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік з урахування індексів інфляції, яка вносить щорічно. Проте орендна плата позивачу [PERSON] за 2018-2020 роки згідно договору оренди не виплачена. Згідно Довідки про звільнення серії МИК № 012305 [PERSON] відбував покарання в установах Державної Кримінально-виконавчої служби з 04.11.2014 року по 12.06.2017 рік ( а.с.26). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30.09.2016 року [PERSON] помер [INFO] . ( а.с.68 , справа № 481/841/20) Згідно довідки Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області від 13.07.2020 року, № 536 [PERSON] , який помер [INFO] , на день своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований в будинку [ADDRESS] . На день його смерті за вищевказаною адресою постійно проживав та був зареєстрований його син [PERSON] , [INFO] ( а.с.66, справа № 481/841/20). Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18.04.1995 року, підтверджується що [PERSON] був батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.67, справа № 481/841/20) Відповідно ст.. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 7 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. Пунктом 39 оскаржуваних Договорів оренди землі № 1, та №2 передбачено, що право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - Орендаря, переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку . Отже, судом встановлено, що на час смерті орендаря [PERSON] разом із ним був зареєстрований та проживав його син - відповідач по справ [PERSON] . Доказів того, що відповідач [PERSON] подавав заяву про відмову від спадщини суду не надано, а отже він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька. Позивач [PERSON] , в письмовій формі, листами від 06.03.2020 року та 07.12.2020 року звертався до відповідача [PERSON] з проханням розірвати договори оренди земельних ділянок від 24.12.2012 року, які були укладені між позивачем та батьком відповідача, а крім того сплатити орендну плату за 2017 - 2020 роки ( а.с.20-21, та 23-24). Як видно із Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення обидва листа [PERSON] отримав ( а.с.22, 25) Відповідач [PERSON] , на момент розгляду справи, будь-яких доказів на підтвердження виплати позивачу орендної плати не надав, так само як і не надав суду доказів того, що він не використовує вищезазначені земельні діляки. Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положенням п. 2 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 року відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі", однією із істотних умов договору про оренду землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Абзацом 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. При цьому, праву орендодавця кореспондується обов`язок орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку (ч. 2 ст. 25 Закону України "Про оренду землі"). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок про те, що враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Пунктом «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата орендної плати. Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. З огляду на викладене, систематична несплата орендної плати є систематичним порушенням умов договору та може бути підставою для дострокового розірвання договору оренди землі. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). Під систематичною має розумітися несплати орендної плати, що мала місце два і більше випадки. Оскільки несплата орендної плати позивачу [PERSON] мала місце у 2017, 2018, 2019, 2000 роках, то в даному випадку така несплата носить систематичний характер. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З огляду на невиконання орендарем обов`язку по сплаті орендної плати за земельні ділянки, що є порушенням істотних умов договору, а також систематичний характер таких порушень, суд вважає позов [PERSON] підлягає задоволенню, а договори оренди земельних ділянок - розірванню Згідно ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. На підставі ст. ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений ним при подачі позову до суду, в загальному розмірі 1816,00 грн.

Outcome: approved