Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивач звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи про визнання іпотеки такою, що припинена. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач відмовляється визнавати іпотеку такою, що припинена, і позивач, у свою чергу, не має можливості здійснювати всі правомочності власника стосовно нерухомого майна, яке йому належить. Станом на час звернення до суду з позовом , у супереч здійсненню позичальником у повній мірі платежів у розмірі , визначеному Ужгородським міськрайонним судом за наслідками розгляду цивільної справи № 308/2316/14, а відтак виконанню зобов"язання вцілому, відповідачем не вчинено дій , які б свідчили про зобов"язання виконаним та припинення іпотечного договору, жодні документи чи пояснення відповідачем не надані. Вказані вище дії відповідача грубо порушують права та інтереси позивача ,зокрема право на вільне володіння , користування та розпорядження належним нерухомим майном. Позивач просить суд визнати іпотеку земельної ділянки площею 0,0595 га, що розташована в [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: [NUMBER] , зареєстровану за іпотечним договором №48-03/8-07, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міськрайонного нотаріального округу Котляровою Л.В. 20.09.2007 та зареєстрованим в реєстрі за №2064, якою забезпечено виконання зобов`язань [PERSON] перед товариством з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи за кредитним договором №48-03/8-07 від 20.09.2007, такою, що припинена. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві. Обґрунтовуючи вимоги, підкреслив, що заборгованість за кредитним договором №48-03/8-07 від 20.09.2007р. відсутня. Її погашення іпотекодавцем підтверджено судовим рішенням від 31.03.2014 у справі №308/2316/14-ц, на виконання якого було видано виконавчий лист від 29.07.2014, а також квитанціями про оплату від 13.02.2019 р. Зазначає, що зобов`язання за кредитним договором припинено виконанням проведеним належним чином, тому припиняється і зобов`язання за договором, укладеним на забезпечення кредитного договору. Пояснив, що у зв`язку із наведеними обставинами (повною сплатою заборгованості), позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою від 19.02.2019 про виведення з-під іпотеки майна, що є предметом відповідного іпотечного договору, однак, незважаючи на виконання позивачем своїх обов`язків зі сплати заборгованості у повному обсязі, відповідачем не здійснено жодних дій, у зв`язку з чим позивач не має змоги вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Також додав, що 15.04.2019 р. позивач повторно звертався до відповідача з вимогою про зняття обтяження з майна та видачу довідки про погашення заборгованості, однак жодних дій відповідачем здійснено не було, відповіді не надано. При обґрунтованні позовних вимог, посилається на ст. 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 16, 509, 526, 575, 598, 599 Цивільного кодексу України, а також ст.ст. 1, 17 Закону України Про іпотеку. Просить задовольнити позов, визнати іпотеку земельної ділянки площею 0,0595 га, що розташована в [ADDRESS] , якою забезпечено виконання зобов`язань позивача перед відповідачем за іпотечним договором №48-03/8-07, посвідченим приватним нотаріусом Котляровою Л.В. 20.09.2007 та зареєстрованим у реєстрі за №2064 такою, що припинена, та покласти на відповідача судові витрати. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов. Зазначає, що рішення суду від 31.03.2014 у справі №308/2316/14-ц, яким стягнуто з позивача заборгованість за кредитним договором №48-03/8-07, виконано тільки 13.02.2019 року. Тому вважає, що позивач 5 років користувався коштами відповідача, відтак товариство має право на отримання грошових коштів на підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Представник вважає, що позивачем кредитні зобов`язання за договором виконані лише частково, тому підстав для припинення іпотеки немає. Обґрунтовуючи свої заперечення, посилається на ст.ст. 526, 598, 599, 1048, 1050 Цивільного кодексу України, а також ст.ст. 1, 17 Закону України Про іпотеку. Також додала , що із даного приводу з позовом до позивача товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Кредитні ініціативи»\~наразі не\~зверталося та\~самому позивачу\~буд-яких\~претензій не\~надсилалося.\~Просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі подані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20.09.2007р. між [PERSON] та ЗАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк укладений кредитний договір №48-03/8-07, за умовами якого [PERSON] отримала 105860,63 грн. кредитних коштів у вигляді кредитної лінії на споживчі цілі строком до 19.09.2017 р.. У забезпечення вказаного кредитного договору між ЗАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та [PERSON] укладено іпотечний договір №48-03/8-07, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Л.В. 20.09.2007р. та зареєстрований в реєстрі за №2064, за умовами якого банку в іпотеку передано земельну ділянку площею 0,060 га, що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку. [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] (позивач у даній справі) стала спадкоємцем Ѕ частини земельної ділянки площею 0,060 га, що розташована в [ADDRESS] ) [ADDRESS] , що підтверджено Свідоцтвом про право на спадщину від 22.10.2018, спадкова справа №57/2014, зареєстровано в реєстрі за №3-585. 17.12.2012 між ТОВ Кредитні ініціативи (відповідачем у даній справі) та ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (є правонаступником ЗАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк) укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №48-03/8-07 від 20.09.2007. У зв`язку з невиконанням позивачем у даній справі зобов`язань за кредитним договором, відповідач у даній справі, який набув право вимоги за кредитним договором №48-03/8-07 від 20.09.2007, звернувся до суду з вимогами стосовно стягнення заборгованості. Так, рішенням суду у справі №308/2316/14-ц від 31.03.2014, яке набрало законної сили 19.06.2014, стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ Кредитні ініціативи заборгованість у розмірі 142543,47 грн. На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист від 29.07.2014 р.. Рішення суду виконано у повному обсязі 13.02.2019р., що підтверджено копіями квитанцій №№21, 22 від 13.02.2019. У зв`язку з наведеними обставинами позивач звернувся до відповідача із заявою від 15.02.2019 р. про виведення з-під іпотеки майна, що є предметом іпотечного договору №48-03/8-07 від 20.09.2007 р.. Відповідачем загадану заяву залишено без відповіді та реагування. Відмова відповідача вчинити такі дії, а також неможливість повною мірою здійснювати всі правомочності власника і стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом. Між сторонами у спорі склалися іпотечні правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України, а також Законом України Про іпотеку. Частиною першою статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598\~ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості зобов`язання за кредитним договором припиняється. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-118цс16, Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 308/10886/15-ц (провадження № 61-18734св18). Підстав відступити від цих правових висновків суд першої інсанції не встановив. Відповідно до частини 5 статті 3\~Закону України\~"Про\~іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною\~до припинення\~основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення правила застави визначені ст. 593 Цивільного кодексу України, а іпотеки, як окремого виду застави також і статтею 17 Закону України "Про іпотеку". Підстави припинення іпотеки визначено ст. 17 Закону України "Про іпотеку",\~зокрема,\~іпотека припиняється\~у разіприпинення основного зобов`язання. Аналізуючи вказані норми права, можна зр обити чіткий висновок, що припинення іпотеки як засобу забезпечення виконання зобов`язання пов`язано з припиненням основного зобов`язання. Отже, оскільки основне зобов`язання [PERSON] за кредитним договором №48-03/8-07 від 20.09.2007 припинилося шляхом його виконання, що повністю підтверджено матеріалами справи (копією рішення Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/2316/14-ц від 31.03.2014, копією виконавчого листа у цій справі, а також копіями квитанцій №№21, 22 від 13.02.2019), то і похідне зобов`язання позивача перед відповідачем за іпотечним договором №48-03/8-07 від 20.09.2007 також припинилось відповідно до ст. 17 Закону України Про іпотеку. Суд вважає, що доводи відповідача стосовно неможливості припинення іпотеки у зв`язку з наявністю підстав для нарахування грошових сум на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, належить відхилити з огляду на таке. Якщо за рішенням суду про стягнення кредитної заборгованості така заборгованість вказана у повному обсязі, то кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Вказана норма права регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тобто, враховуючи те, що разом з ухваленням рішення про задоволення кредитних вимог припиняються і правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, то правовою підставою для можливого нарахування відповідачем за ч.2 ст. 625 ЦК України грошових сум буде невиконання рішення суду, а не кредитного договору, який забезпечений спірною іпотекою. Тобто правова підстава буде іншою, а між сторонами виникають нові правовідносини щодо виконання рішення суду. Крім того, з вимогами про стягнення сум на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України у зв`язку з невчасним виконанням позивачем рішення суду відповідач не звертався ні до позивача, ні до суду, а позивач, у свою чергу, сплатив у повному обсязі суму заборгованості за кредитним договором, яка перевірена і стягнута судом, то саме лише ймовірне нарахування штрафних санкцій відповідачем означатиме відсутність правової визначеності та передбачуваності як основних елементів верховенства права. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах\~Верховного Суду. Так, судом враховано висновки, викладені у Постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №727/1657/16-ц та в Постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-118цс16 стосовно аналогічного спору. Враховуючи викладене, суд уважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн., які відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 526, 593, 598, 599, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 17 Закону України Про іпотеку та

Outcome: approved