Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до В»язівської сільської ради Городищенського району Черкаської області про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом. Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач посилається на те, що він є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-АВ №584726. [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про державну реєстрації встановлення батьківства №00017113297 від 16 вересня 2016 року, здійснено реєстрацію актового запису 01 листопада 1972 року на підставі рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 30 серпня 1972 року, в зв»язку з чим відбулась заміна прізвища на [PERSON]. 13 лютого 1997 року, на підставі рішення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області №45, [PERSON] було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ЧР №0291493 колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» розміром 2,34 га, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості. 13 червня 1998 року, [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане виконавчим комітетом В»язівської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 13 червня 1998 року та зроблено актовий запис в Книзі реєстрації смерті за №35. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить право на земельну частку (пай). За життя [PERSON] заповіт не склала. Як її син є спадкоємцем першої черги за законом. Оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ЧР №0291493 втрачений. 11 жовтня 2017 року, звернувшись до державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори [PERSON], щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), отримав відмову через відсутність правовстановлючого документа, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач до суду не з»явився. Участь в судовому засіданні взяла його представник, яка позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити, з врахуванням інтересів третьої особи у справі. Представник відповідача В»язівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з»явився, але надав суду лист від 12 грудня 2017 року за №ЕП-7167/17 в якому зазначив на можливість слухання справи у його відсутності. Неявка представника відповідача не перешкоджає розглядові справи по суті, так як сторона була повідомлена вчасно та належним чином про розгляд справи. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для обєктивного розгляду і слухає справу у її відсутності. 21 грудня 2017 року під час розгляду справи, ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача [PERSON], яка надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Участь в судовому засіданні взяла її представник, яка просила задоволити позовні вимоги та визнати за [PERSON] право на 1/2 земельної частки (паю), згідно Сертифіката на право на земельну частку пай Серії ЧР №0291493, яка перебувала у колективній власності КСП Україна с.В»язівок Городищенського району Черкаської області, площею 2,34 га, в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла 13 червня 1998 року. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог та при відсутності зустрічних вимог відповідача, вислухавши представника позивача та третьої особи, розглянувши лист відповідача про відсутність заперечень проти задоволення позову, враховуючи визнання позову відповідачем, згідно до ст.200 ЦПК України, приходить до висновку про можливість прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні та дослідивши докази у справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Частиною 1 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. [PERSON] до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, окрім іншого, визнання права. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного Кодексу України спадкування перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що відкривається внаслідок смерті особи, і до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. За ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права. Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Онер»їлдіз проти Туреччини" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Право власності, згідно ст. 328 ч.1 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ч.2 ст. 328 ЦК України. В судовому засіданні встановлено і це відповідає фактичним обставинам справи, що позивач та третя особа є сином і дочкою, що підтверджується свідоцтвами про народження Серії 1-АВ №584726 та Серії І-СР №409309 [PERSON] (а.с.8). Із свідоцтва про смерть [PERSON] 1-СР №087765 вбачається, що 13 червня 1998 року [PERSON] померла (с.9). За життя [PERSON] мала право на земельну ділянку розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ЧР №0291493, що підтверджується листом відділу Держгеокадастру у Городищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 06 листопада 2017 року №384/131-17 (а.с.10,14). [PERSON] довідки В»язівської сільської ради Городищенського району Черкаської області №212 від 13 червня 1998 року, сім»я померлої [PERSON] складалася з трьох осіб, її, сина [PERSON] та свекрухи [PERSON] (а.с.11). [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі №49421561 від 11 жовтня 2017 року, у Городищенській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу №285/2017 (а.с.13). Позивач, звернувшись із заявою до Городищенської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, постановою нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Черкаської області від 11 жовтня 2017 року, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на на право на земельну частку (пай), у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.15). Під час розгляду справи, у судовому засіданні досліджено копію спадкової справи №285/2017, із якої вбачається, що позивач вчасно звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. Як зазначила представник позивача та третьої особи, спір відсутній. Третя особа надала суду довідку виконавчого комітету В»язівської сільської ради Городищенського району Черкаської області за №1348 про те, що [PERSON], дійсно була постійним жителем с.В»язівок вул.Ярова, №71 Городищенського району Черкаської області і після її смерті дочка [PERSON] забрала особисті речі померлої. Враховуючи наведене, суд вважає, що неможливість позивача та третьої особи отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням їх права на спадкування, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин. В силу ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, якщо він в установлений строк, ст.1270 ЦК України, не заявив відмову від неї. Перешкод для прийняття спадщини після померлої, судом не встановлено. З метою узаконення спадщини, суд, вважає за необхідне визнати за позивачем та третьою особою право, в порядку спадкування за законом. Позов підтверджується: копіями свідоцтв про народження Серії 1-АВ №584726 та Серії І-СР №409309; копією свідоцтва про смерть [PERSON] 1-СР №087765; копією Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ЧР №0291493; копією довідки В»язівської сільської ради Городищенського району Черкаської області №212 від 13 червня 1998 року; копією [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі №49421561 від 11 жовтня 2017 року; копією постанови нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Черкаської області від 11 жовтня 2017 року; копією спадкової справи №285/2017. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed