Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

03 жовтня 2017 року Мазурівська сільська рада, як орган опіки та піклування, звернулась в суд в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відібрання малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав . Судом до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Кривоозерську районну державну адміністрацію. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначається, що відповідач будучи матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], характеризується сільською радою з негативної сторони, оскільки почала зловживати спиртними напоями і на цьому підгрунті у неї виникають прояви жорстокого поводження з дітьми, намагалася вчинити самогубство, у зв'язку з чим дітей було відібрано та поміщено в дитячі заклади КЗ "Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Миколаївської областної ради, Миколаївський будинок дитини, де вони перебувають до теперішнього часу, діти [PERSON], [PERSON] фізично розвинені задовільно, але в той же час у віці 5 і 4 років погано розмовляють. Вважаючи, що залишення дітей з відповідачем є небезпечним для їх життя і здоров'я, позивач просить відібрати дітей без позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, вважав необхідним відібрати дітей у [PERSON], однак батьківських прав її не позбавляти та не стягувати аліменти, надати відповідачу можливість обдумати свою поведінку, стверджуючи, що вона може в подальшому виконувати свої батьківські обов'язки. Представник Кривоозерської районної державної адміністрації в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідач та її представник частково визнали позовні вимоги, вважали доцільним та таким, що буде відповідати інтересам дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], щодо залишення їх тимчасово у Комунальному закладі "Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей", дитину [PERSON], [INFO], просили повернути матері. Вислухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обсавинри та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до свідоцтв про народження [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER], (а.с. 3,5,7) [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно даних довідки виконкому Полянецької сільської ради Савранського району Одеської області № 15 від 21.10.2011 року (а.с. 4), витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00012203535 , № 000177256997 , (а.с. 6,8), державна реєстрація народження малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] проведена відповідно до ст. 135 СК України, відомості про батька дітей внесені за вказівкою матері. Відповідно до відомостей, зазначених в акті обстеження матеріально - побутових умов проживання сім'ї [PERSON] (а.с. 11), довідці-характеристиці (а.с. 9), складених виконкомом Мазурівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, а також із пояснень представника позивача - сільського голови с. Мазурове Кривоозерського району, діти проживають з матір'ю в неоформленому будинку, джерелом існування сім'ї є допомога від держави у вигляді виплат як матері одиначці, та по догляду за дитиною до 3-х років. Відповідач зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, в будинку збираються сумнівні кмпанії, 2 мали місце випадки, коли [PERSON] вчиняла побиття дитини, занять з дітьми не проводить, тому діти у віці 5 і 4 роки не розмовляють, син [PERSON] відвідував дитячий садок, але мати не завжди виходила до шкільного автобуса, щоб забрати диниту. Згідно копії постанов в справі про адмністративне правопорушення, (а.с. 73-74), [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності 02.02.2017 року за ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьківських обов'язків), 16.08.2017 року за ч. 1 ст. 178 КУпАП (появу в громадському місці у п'яному вигляді). 18 вересня 2017 року на підставі рішення виконкому Мазурівської сільської ради Кривоозерського району № 1, (а.с. 12) малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у зв'язку з обставинами, які безпосередньо загрожували їх здоров'ю та життю, вилучено у [PERSON]. Судом була призначена судово - психіатричного експерта, згідно висновку № 67 від 28 лютого 2018 року, (а.с. 83-90), [PERSON] страждає в теперішній час і страждала раніше вродженою недоумкуватістю, дане захворювання відноситься до групи захворювань - слабоумство. [PERSON] за станом свого психічного здоров'я не може виконувати батьківські обов'язки. Враховуючи наявний в неї психічний розлад, емоційну лабільність, виховні методи, не забезпечення належного віковим особливостям харчування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не можливість спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надавання дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяння засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, відсутність інтересу до їх внутрішнього світу, не здатність надати своїм дітям достатнього рівня розвитку, знань, умінь, навичок свідчить про те, що в родині існує небезпечна для дітей обстановка. Про відсутність навичок у дітей відповідачки, достатнього рівня розвитку, невміння спілкуватися, підтвердила в судовому засідання свідок [PERSON] - працівник КЗ "Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей". Відповідно до ч. 1 ст. 170 Сімейного Кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п.2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров"я і морального виховання. У цьому випадку дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Як роз'яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, 3 так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. І хоча, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати з батьками. Позиція, що дитина може бути розлучена з батьками у виняткових випадках, також викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України». Судом встановлені докази того, що залишення дітей у [PERSON] є небезпечним для їх життя, здоров'я і морального виховання. Разом з тим, суд враховує пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що відповідачка є замкненою і спокійною, буває періодично імпульсивною та емоційною, недостатньо обдумує свої вчинки, однак діти ходять охайні, продукти харчування є в запасі, вона вирощує птицю та іншу живність, тому суд вважає, що відібрання дітей від [PERSON] може бути тимчасовим заходом, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню нею дітей. За наведеного, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду справи встановлено достатньо допустимих та належних доказів на обґрунтування необхідності відібрання дітей у матері, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved