Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

15.12.2016 року представник позивача ТОВ « ОТП Факторинг Україна" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за двома кредитними договорами. Позов мотивований тим, що 14 червня 2013 року між ПАТ "ОТП Банк" та відповідачем був укладений перший кредитний договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] на суму 4299 грн. на придбання товару та послуг страхування. Строк повернення кредиту 18 місяців, тобто до 14 грудня 2014 року, нарахування процентів становить 0, 01 % річних. Також, 23 липня 2013 року між ПАТ "ОТП Банк" та відповідачем був укладений другий кредитний договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] на суму 22\~302 грн. на придбання товару та придбання послуг страхування. Строк повернення кредиту 36 місяців, тобто до 23 липня 2016 року, нарахування процентів становить 0, 01 % річних. Відповідно до умов договорів банк взяті на себе зобов'язання виконав, а відповідач порушив умови договорів, через що виникла заборгованість по першому договору у розмірі 3668 грн. 93 коп. та по другому договору 22\~784 грн. 87 коп. 15 вересня 2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ "ОТП Банк" відступив ТОВ "ОТП Факторинг Україна" право вимоги за вказаними договорами, через що позивач просить стягнути суму заборгованості у повному обсязі на його користь. Представник позивача в судове засідання не з»явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю,просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилась та подала особисто до канцелярії суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнала повністю та просила суд постановити рішення у зв»язку з визнанням позову. Наслідки визнання їй зрозумілі. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевірив законність визнання позову, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи 14 червня 2013 року між ПАТ "ОТП Банк" та відповідачем був укладений перший кредитний договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] на суму 4299 грн. на придбання товару та послуг страхування. Строк повернення кредиту 18 місяців, тобто до 14 грудня 2014 року, нарахування процентів становить 0, 01 % річних. Також, 23 липня 2013 року між ПАТ "ОТП Банк" та відповідачем був укладений другий кредитний договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] на суму 22\~302 грн. на придбання товару та придбання послуг страхування. Строк повернення кредиту 36 місяців, тобто до 23 липня 2016 року, нарахування процентів становить 0, 01 % річних. Відповідач зобов'язався повернути кредити та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому договорами та додатками до нього ( п.1.2.1 Договору кредитування). [PERSON] суму кредиту отримала на придбання товару 14.06.2013 року , що підтверджується накладною №14 від 14.06.2013 року, та на придбання товару 23.07.2013 року, що підтверджується накладною №23 від 23.07.2013 року. Незважаючи на взятті на себе обов»язки по кредитним договорам, позичальник порушив умови виконання та з моменту підписання щомісячні платежі не вносив, що вбачається з розрахунку та графіку погашення заборгованості. 15 вересня 2014 року між АТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" укладено договір факторингу, відповідно до якого АТ "ОТП Банк" відступив ТОВ "ОТП Факторинг Україна" право вимоги за договорами № [NUMBER] та №2004830796. 20.09.2014 року та 10.11.2016 року позивач направив відповідачу повідомлення (що підтверджується описом вкладення в цінний лист), в якій повідомив останню про укладення 15.09.2014 року між позивачем та ПАТ ОТП Банк договору факторингу. У вказаних повідомленнях позивач також вимагав від відповідача, в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов кредитних договорів, протягом 10 днів з моменту отримання повідомлення достроково повернути всієї суми боргу, яка станом на 10.11.2016 року по першому кредитному договору становила 3668 грн. 93 коп. та по другому договору станом на 20.09.2014 року 22784 грн. 87 коп. Станом на 17.11.2016 року позичальник має непогашену заборгованість по кредитному договору № [NUMBER] у розмірі 3668 грн. 93 коп., з якої 2984 грн. 15 коп. - залишок заборгованості за кредитом, 0 грн. 11 коп. - відсотки за користування кредитом, 684 грн. 67 коп. -комісія за обслуговування кредиту; по кредитному договору № [NUMBER] у розмірі 22784 грн. 87 коп., з якої 19409 грн. 39 коп. - залишок заборгованості за кредитом, 1 грн. 25 коп. - відсотки за користування кредитом, 3374 грн. 23 коп. -комісія за обслуговування кредиту, що вбачається з наданого позивачем розрахунку, який відповідач належними письмовими доказами не спростував. Встановив вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідача порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини. Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилам ч.1 ст. 1049 і ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами та згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1 ст. 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Враховуючи встановлення судом, що відповідачем взятті на себе зобов»язання не виконані, чим були порушені умови кредитних договорів , у позивача виникло право щодо стягнення суми заборгованості з позичальника у примусовому порядку. Також, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved