Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 75150,00 грн. та проценти за договором позики розмірі 189378,00 грн. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь завдану матеріальну шкоду в сумі 342152,79 грн., сплачений судовий збір в сумі 3421,53 грн. та витрати за надання правової допомоги адвокатом в сумі 3000 грн. На обґрунтування первісного позову [PERSON] зазначив, що 19 липня 2013 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого він передав відповідачці строком на один місяць грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, а остання отримала від нього ці грошові кошти, і зобовязалася повернути їх 19 серпня 2013 року та сплатити відсотки за користування грошима в розмірі 7% щомісячно. На підтвердження укладення між ним та відповідачкою вказаного договору позики та всіх його істотних умов [PERSON] 19 липня 2013 року власноручно написала розписку. Проте у встановлений в розписці строк та до теперішнього часу відповідачка грошові кошти йому не повернула, свої зобовязання за договором позики не виконує, її розписка про отримання грошових коштів знаходиться у нього. Відповідачка не висловлює бажання в добровільному порядку повернути йому взяті в борг кошти. При укладенні договору позики він розраховував на те, що після спливу оговореного ними строку передана відповідачці у борг грошова сума в тій самій кількості буде йому повернута. На час звернення до суду з цим позовом, згідно офіційного курсу НБУ, 1 долар США = 25,05 грн. Таким чином, відповідач без врахування відсотків, повинна повернути йому 75150 грн. (3000 доларів США х 25,05 грн. = 75150 грн.). Крім того, він має право на отримання від відповідачки процентів за користування належними йому грошовими коштами в розмірі 7% від суми боргу щомісячно, тобто 210 доларів США грн. за кожен місяць (3000 доларів х 7% = 210 доларів). Відповідачка користується його грошовими коштами на протязі 36 місяців, загальна сума процентів за 36 місяців становить 7560 доларів США (36 місяців х 210 доларів = 7560 доларів), що з урахуванням офіційного курсу долару США до гривні, встановленого НБУ, складає 189378 грн. (7560 доларів США х 25.05 грн. = 189378 грн.). На обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначила, що 01 липня 2013 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики на суму 24000 грн. строком до 19 серпня 2013 року зі сплатою процентів в розмірі 7% на місяць, на підтвердження чого нею було написано розписку. 19 липня 2013 року на вимогу [PERSON] вона сплатила йому проценти за користування вказаними грошовими коштами за 19 днів, а також за пропозицією [PERSON] 19 липня 2013 року ними було переукладено новий договір позики, в якому вона, замість отриманих у борг 24000,00 грн., вказала 3000 доларів США строком до 19 серпня 2013 року зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 7% на місяць, що підтверджується розпискою від 19 липня 2013 року. У забезпечення виконання своїх зобовязань за укладеним договором позики вона, в якості застави, передала [PERSON] належний їй на праві власності дорожній вібраційний каток марки BOMAG BW 141 AD, 1994 року випуску, ідентифікаційний номер 101490030511, двигун 8269475, а також генеральну довіреність на імя [PERSON] 01 липня 2014 року [PERSON] без її відома за непогодженою з нею ціною за 105341,00 грн. реалізував вказаний дорожній вібраційний каток, уклавши від її імені договір купівлі - продажу № 118325 з [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу та довідкою-розрахунком, наданою ТОВ "Авто Бізнес". Станом на 01 липня 2014 року її борг перед [PERSON] за укладеним між ними договором позики від 19 липня 2013 року становив 5388,82 доларів США, з яких: 3000 доларів США - основний бор, 2388,82 доларів США - проценти (3000 доларів США - 7%) х 12 місяців/365 днів х 346 днів = 210 доларів США = 2388,82 доларів США). Станом на 01 липня 2014 року, згідно курсу НБУ, 100 доларів США = 1178,54 грн. Таким чином, належний їй дорожній вібраційний каток марки BOMAG BW 141 AD був проданий [PERSON] за 8938,26 доларів США. Отже [PERSON] внаслідок реалізації предмета застави у повному обсязі повернув собі борг за договором позики від 19 липня 2013 року у сумі 5388,82 доларів США. Тому укладений між ними договір позики вважається повністю виконаним 01 липня 2014 року за рахунок предмету застави. Враховуючи недобросовісні дії [PERSON] щодо реалізації належного їй дорожнього вібраційного катка на суму, що перевищує суму боргу за договором позики, [PERSON] привласнив належні їй грошові кошти в сумі 3549,44 доларів США (8938,26 - 5388,82 = 3549,44 доларів США), що згідно курсу НБУ станом на 18 листопада 2016 року (2605,34 грн. за 100 доларів США), становить 92\~474,98 грн. Згідно звіту з визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу №20165/16 від 17 листопада 2016 року, наданого оцінювачем ТОВ «Межрегіональний експертно-правовий центр» [PERSON], станом на 17 листопада 2016 року вартість дорожнього вібраційного катка марки BOMAG BW 141 AD, 1994 року випуску, з урахуванням ступеню зносу, становить 482550 грн., що еквівалентно по курсу НБУ станом на 18 листопада 2016 року 18521,57 доларам США (482550 грн. /2605,34 грн. = 18521,57 доларів США). Вважає, що [PERSON] завдав їй матеріальної шкоди на загальну суму 13132,75 доларів США (18521,57 доларів США - 5388,82 доларів США = 13132,75 доларів США), що за курсом НБУ станом на 18 листопада 2016 року становить 342152,79 грн. ( 13132,75 доларів США х 26,0534 грн. = 342152,79 грн.). Враховуючи положення статей 533, 545, 625, 629, 1047, 1049 ЦК України, вважає помилковими висновки [PERSON], викладені ним у первісному позові, щодо існування на теперішній час в неї невиконаних зобовязань перед [PERSON] за договором позики від 19 липня 2013 року відносно повернення суми боргу в розмірі 264528 грн., оскільки після реалізації 01 липня 2014 року позичальником предмету застави його вимоги були задоволені в повному обсязі. Реалізовуючи предмет застави, [PERSON] не повідомив її про це, не надав звіт про результати продажу майна, і продавши майно, привласнив значно більшу суму, ніж мав отримати за договором позики. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] підтримував первісний позов, просив його задовольнити, надав пояснення аналогічні обґрунтуванню первісного позову. Зустрічний позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні та пояснив суду, що укладений 19 липня 2013 року між сторонами договір позики був підтверджений власноручно написаною [PERSON] розпискою про отримання грошових коштів в розмірі 3000 доларів США, і в подальшому сторони у справі мали намір посвідчити його нотаріально. Крім того, вони домовилися, що між ними також буде укладено і нотаріально посвідчено договір застави катка в порядку забезпечення виконання [PERSON] своїх боргових зобовязань за договором позики, про що [PERSON] вказала у написаній борговій розписці. Проте в подальшому [PERSON] відмовилася укладати та нотаріально посвідчувати такі договори, а видана нею довіреність на продаж [PERSON] катка ніяким чином не повязана із наявністю боргової розписки. Ніякі інші розписки, крім як від 19 липня 2013 року, [PERSON] від [PERSON] не отримував. Щодо зустрічного позову пояснив, що влітку 2013 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з проханням знайти покупця на належний їй дорожній каток за 10000 доларів США. 01 липня 2013 року [PERSON] оформила нотаріально посвідчену довіреність на імя [PERSON], якою уповноважила останнього продати вібраційний каток за ціною і за умовами на його власний розсуд. [PERSON] підшукував покупця на каток протягом 2-х місяців. Оскільки знайти покупця не вдалось, [PERSON] забрала в нього довіреність. Влітку 2014 року [PERSON] знову звернулась до [PERSON], повідомивши, що продає каток [PERSON] за 100000 грн. Посилаючись на свою зайнятість та її перебування в м. Запоріжжі, попросила [PERSON] від її імені, на підставі виданої нею 01 липня 2013 року довіреності, укласти угоду з покупцем катка. За день чи два до 01 липня 2014 року [PERSON] передала [PERSON] довіреність та всі необхідні документи на каток. 01 липня 2014 року [PERSON] від імені [PERSON] продав каток [PERSON]. Продаж катка здійснювався через ТОВ "Авто Бізнес", яке видало довідку-рахунок, і представник якого пояснив, що в угоді про продаж не може бути вказана ціна катка, нижча його ринкової вартості, так як у цьому випадку виникають податкові зобовязання. Тому ТОВ "Авто Бізнес" оцінило каток в 105341 грн. Вказана вартість катка була зазначена в угоді про продаж катка, після укладення якої [PERSON] отримав від [PERSON] 105341 грн. і протягом тижня передав всі грошові кошти [PERSON]. Проте у [PERSON] відсутні документи на підтвердження передачі відповідачці грошей за проданий каток. Йому відомо, що податок від продажу в рівних частках сплатили [PERSON] та [PERSON] по 5%. від вартості катка. На момент продажу каток знаходився на базі по вул. Петровського в м. Кам'янське, де його зберігав [PERSON]. Хто передав [PERSON] каток на зберігання та хто сплачував за оцінку катка перед його продажем, йому невідомо. У [PERSON] каток на зберіганні не знаходився. [PERSON] самостійно домовилася з [PERSON] про продаж катка, самостійно зняла його з реєстраційного обліку. Йому невідомо, чому [PERSON] сама не взяла кошти у [PERSON] за проданий каток. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 27 січня 2017 року, первісний позов не визнала, свій зустрічний позов підтримувала, надала пояснення, аналогічні його обґрунтуванню. Також пояснила суду, що за рекомендацією своїх знайомих, вона звернулася до [PERSON], щоб взяти в нього у борг грошові кошти. По телефону вони домовилися зустрітися 01 липня 2013 року у приміщенні нотаріуса [PERSON]. Зустрівшись з [PERSON], вони досягли домовленості про те, що він надасть їй у борг грошові кошти, а вона в якості залогу за боргом нотаріально оформить на нього генеральну довіреність на продаж дорожнього катка та передасть документи на каток. 01 лютого 2013 року нотаріусом [PERSON] була нотаріально посвідчена генеральна довіреність, згідно якої [PERSON] отримав право розпорядитися належним їй дорожнім катком. [PERSON] був присутнім при посвідченні довіреності, надав нотаріусу свій паспорт та ІПН. Окремий документ на передачу Масловську реєстраційних документів на дорожній каток не укладався. [PERSON] передав їй 24000 грн., а вона написала йому розписку про те, що отримала від нього у борг вказану суму зі сплатою 7% на місяць і передала в залог дорожній каток. Через два тижні [PERSON] попросив її переписати розписку, вказавши в ній, що вона отримала у борг грошові кошти у доларах США, обґрунтовуючи це зміною курсу валют. 19 липня 2013 року вона переписала розписку, де зазначила, що взяла у борг 3000 доларів США зі сплатою 7% на місяць на строк до 19 серпня 2013 року. Відсотки за користування коштами вона йому віддавала кожний місяць, але розписки не брала. Борг своєчасно повернути не змогла. Приблизно у березні - квітні 2014 року вона хотіла повернути [PERSON] свій борг, але він не відповідав на телефонні дзвінки і вона не змогла його знайти. З літа 2013 року каток знаходився у користуванні [PERSON], з яким вона співпрацювала. Літом 2014 року вона випадково дізнавалася, що [PERSON] продав каток [PERSON], бо її заступник побачив каток з іншими державними номерами. [PERSON] пояснив їй, що [PERSON] продав йому каток за 10000 доларів США, які начебто вона була винна [PERSON], і тому він його продає. Документи на каток знаходилася у [PERSON]. Вона одразу звернулася із заявою до поліції, потім до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу катка недійсним, а потім написала заяву про залишення свого позову без розгляду. Вона не мала наміру продавати каток, він був їй потрібний для роботи і його ціна була більшою, ніж її борг перед [PERSON] [PERSON] є співвласником ПП "Сегмент" і він користувався катком за їхньою усною домовленістю. Продаючи каток, [PERSON] діяв у своїх інтересах. Вона не зверталася із заявою про зняття дорожнього катка з реєстраційного обліку і їй невідомо за чиєю заявою каток був знятий з обліку для його продажу. На 01 липня 2014 року її борг з урахуванням процентів становив 5388,82 доларів США. Після продажу катка [PERSON] не повернув їй розписку, і вона до нього з вимогою про повернення розписки не зверталася, а звернулася до суду з позовом, щоб повернути собі каток. Представник відповідачки за первісним позовом та позивачки за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову, просив відмовити в його задоволенні, зустрічний позов підтримував та просив його задовольнити. Вислухавши представника позивача за первісним позовом [PERSON] ЮОА., відповідачку за первісним позовом та позивачку за зустрічним позовом [PERSON], її представника [PERSON], свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 19 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] взяла у [PERSON] у борг 3000 доларів США, які зобов'язалася повернути 19 серпня 2013 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 7% в місяць. На підтвердження укладення договору позики [PERSON] власноручно написала розписку, в якій зазначила, що вона взяла у борг гроші в сумі 3000 доларів США під 7% в місяць у [PERSON] і зобовязується повернути борг 19 серпня 2013 року. В залог залишає вібраційний каток BOMAG BW 141 AD, 1994 року випуску, ідентифікаційний номер 101490030511, який належить їй на підставі технічного паспорту АЕ 001891 (а.с. 4). У встановлений в розписці строк [PERSON] не повернула [PERSON] грошові кошти в сумі 3000 доларів США та не сплатила відсотки за користування ними в розмірі 7% в місяць від суми боргу. Факт отримання [PERSON] у борг від [PERSON] грошових коштів в сумі 3000 доларів США та їх неповернення у вказаний у розписці строк та до 01 липня 2014 року не заперечується відповідачкою за первісним позовом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж вартості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В звязку з тим, що договором позики, укладеним між сторонами у справі, було визначено розмір і порядок одержання процентів (7% від суми боргу на місяць), суд вважає, що [PERSON] має право на одержання від [PERSON], крім суми боргу, процентів у визначеному в розписці розмірі за весь час користування нею взятими у борг грошовими коштами. Також в судовому засіданні було встановлено, що 01 липня 2013 року [PERSON] видала [PERSON] строком на три роки довіреність, якою серед іншого уповноважила останнього представляти її інтереси в органах Державтоінспекції, нотаріату, комісійних магазинах, органах страхування комісіях або в будь-яких інших підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх підпорядкування та форм власності з усіх без винятку питань, повязаних з відчуженням належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ТЗ АЕ 001891, виданого Територіальним управління в Дніпропетровській області 15.10.2012 р. катка вібраційного марки BOMAG BW 141 AD, 1994 року випуску, ідентифікаційний номер 101490030511, двигун 8269475, знятий з обліку 16 жовтня 2012 року, номерний знак зданий; укладати від її імені договори купівлі - продажу, міни, оренди, позики, визначаючи на власний розсуд ціну та інші умови, одержувати належні їй за цими договорами грошові суми. Ця довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрована в реєстрі за № 589 (а.с. 58). Як пояснила в судовому засіданні [PERSON], довіреність була видана [PERSON] як залог за її зобовязаннями за укладеним договором позики. Одночасно з довіреністю вона передала [PERSON] документи на вібраційний каток. 01 липня 2014 року [PERSON], від імені [PERSON], на підставі довіреності, продав [PERSON] за 105341,00 грн. вібраційний каток марки BOMAG BW 141 AD, 1994 року випуску, ідентифікаційний номер 101490030511, двигун 8269475, що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу № 118325 від 01 липня 2014 року (а.с. 60) та довідкою-розрахунком № 118328 від 01 липня 2014 року, виданою ТОВ "Авто Бізнес" (а.с. 61). В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом пояснив суду, що [PERSON] передав [PERSON] отримані від продажу вібраційного катку гроші в сумі 105341,00 грн. Проте [PERSON]В в судовому засіданні заперечувала проти того, що [PERSON] передав їй грошові кошти за проданий каток, пояснивши, що [PERSON] продав каток без її відома, на власний розсуд визначив ціну, і про його продаж вона дізналася лише тоді, коли на транспортному засобі її заступник побачив нові номери. Ніякі грошові кошти від продажу майна [PERSON] їй не передавав. . Суд не має підстав не довіряти показанням [PERSON], оскільки її пояснення підтверджуються розписками від 01 липня 2013 року та від 19 липня 2013 року, де зазначено, що [PERSON] в залог отриманих у борг від [PERSON] грошових коштів залишає належний їй каток вібраційний марки BOMAG BW 141 AD (а.с. 56, 57), та виданою 01 липня 2013 року на імя [PERSON] довіреністю (а.с. 58). Також зазначене вище підтверджується показаннями свідка [PERSON], який в судовому засіданні пояснив, що йому нічого не відомо про боргові відносини між сторонами у справі. Належний [PERSON] дорожній каток знаходився на базі ПП "Сегмент" з невідомого йому часу. В липні 2014 року [PERSON], в якого була довіреність від [PERSON] на продаж катка, запропонував йому купити його. Каток вже був знятий з обліку. Договір купівлі-продажу дорожнього катка між ним та [PERSON] був оформлений ТОВ «Авто Бізнес», яке знаходилось на території МРЕВ. До підписання договору купівлі-продажу він приїздив до приватного нотаріуса [PERSON], щоб упевнитися в тому, що [PERSON] дійсно видала [PERSON] довіреність на право продажу дорожнього катка. Після укладення договору купівлі-продажу вони з [PERSON] поїхали до пгт. Петрківка, де в приміщенні адміністрації Петриківського району на 1-му поверсі будівлі, йому видали новий технічний паспорт на дорожній каток на його імя на підставі укладеного договору купівлі-продажу та поставили його на облік. Грошові кошти в сумі 105341 грн. за проданий каток він передав [PERSON] в Петриківці після отримання технічного паспорту на каток на його імя. Запропонована [PERSON] ціна за каток була для нього вигідною. До придбання катка він ним не користувався, можливо інша особа брала його в оренду у [PERSON] Суд вважає, що позивач та його представник не довели за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень статей 57-59 ЦПК України, зазначені ними обставини щодо передачі [PERSON] отриманих від продажу катка грошей в сумі 105341,00 грн. його власнику [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] за рахунок отриманих від продажу вібраційного катка коштів задовольнив свої вимоги до [PERSON] за договором позики, залишивши собі всі отримані від [PERSON] кошти в сумі 105341,00 грн., оскільки [PERSON] не виконала своїх зобовязань за договором позики. Відповідно до ч. 1\~ст. 598 ЦК України\~зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.\~\~\~\~ Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст.\~599\~- 601, 604 - 609 ЦК України. Зокрема, згідно\~ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однією сторін. Не зважаючи на відсутність заяв сторін у справі про зарахування зустрічних вимог, суд вважає, що [PERSON], залишаючи у своєму користуванні отримані від продажу катка грошові кошти, погодився на зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог. Тому укладений між сторонами у справі договір позики вважається повністю виконаним 01 липня 2014 року. Суму боргу в розмірі 3000 доларів США [PERSON] отримала від [PERSON] 19 липня 2013 року. Станом на 01 липня 2014 року, тобто на момент продажу вібраційного катка та отримання [PERSON] за договором купівлі-продажу грошових коштів сумі 105341,00 грн., [PERSON] суму боргу не повернула та проценти в розмірі 7% на місяць за період з 19 липня 2013 року по 01 липня 2014 року не сплатила. Період прострочення цього грошового зобовязання з 19 липня 2013 року по 01 липня 2014 року становить 346 днів. Отже [PERSON] повинна була сплатили [PERSON] відсотки за договором позики за весь період прострочення в розмірі 2388,82 доларів США, виходячи із розрахунку: 3000 дол. США (сума боргу) х 84% (7% х 12 місяців) х 346 (дні прострочення) / 365 ( дні календарного року). Таким чином, станом на 01 липня 2014 року прострочена сума боргу [PERSON] перед [PERSON] за договором позики становила 5388,82 доларів США ( 3000 доларів США - сума боргу, 2322,82 доларів США - відсотки за користування грошовими коштами). Згідно курсу НБУ на 01 липня 2014 року, розмір простроченої суми боргу (5388,82 доларів США) у гривневому еквіваленті складає 63509,40 грн. Судом встановлено, що [PERSON] продав належний [PERSON] каток вібраційний марки BOMAG BW 141 AD за 105341,00 грн., тобто за суму, що перевищує суму боргу [PERSON] за договором позики. Отже він мав право на зарахування однорідних з [PERSON] вимог на суму 63509,40 грн. Різницю між отриманими від продажу майна коштами та зарахованими за договором позики грошима в сумі 41832,60 грн. [PERSON] зобовязаний був повернути [PERSON], як власнику проданого майна. Проте цю різницю [PERSON] [PERSON] не повернув, чив завдав останній матеріальної шкоди. Відповідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] завданої їй матеріальної шкоди в розмірі 41832,60 грн. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача за зустрічним позовом на користь позивачки [PERSON] необхідно стягнути сплачений у справі судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial