Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 3004, який вчинено 29.08.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 2005/ФКВ-07 від 27.11.2007 року у розмірі 980 551,48 грн.; зобов`язати ДП «СЕТАМ» та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмилу Олегівну повернути позивачу описаний, арештований та переданий на зберігання до ДП «СЕТАМ» транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] ; стягнути із відповідачів на користь позивача судові витрати. Вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, зважаючи на те, що нотаріусом при його видачі не було перевірено безспірність вимог стягувача. На час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було усіх необхідних документів, які підтверджують безспірність заборгованості, тобто спірний виконавчий напис вчинено з порушенням норм ЗУ «Про нотаріат» та Постанови КМУ від 29.061999 № 1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса. Враховуючи викладене, просить задовольнити позов. 28.10.2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02.11.2020 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу та третім особам також копію позовної заяви з додатками. 11.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. було подано до суду письмові пояснення у яких остання проти позовних вимог заперечувала в части зобов`язання ДП «СЕТАМ» та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмилу Олегівну повернути позивачу описаний, арештований та переданий на зберігання до ДП «СЕТАМ» транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що 06.10.2020 року нею в межах виконавчого провадження № 63215876 було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та накладено арешт на майно боржника, а саме: автомобіль «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Посилається, що 07.10.2020 року нею було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Приватна експертна служба». Зазначає, що 07.10.2020 року ТОВ «Приватна експертна служба» складено звіт за результатами проведення незалежної оцінки колісного транспортного засобу - легкового автомобіля «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , за результатами якої ринкова вартість зазначеного транспортного засобу складає 123 600,00 грн. 12.10.2020 року приватним виконавцем Лановенко Л.О. було складено заявку на реалізацію зазначеного арештованого майна. Стверджує, що 04.11.2020 року відбулися електронні торги з реалізації зазначеного транспортного засобу, переможцем яких стала [PERSON] , що підтверджується Протоколом № 509746 проведення електронних торгів. Таким чином вважає, що вимоги позивача щодо зобов`язання ДП «СЕТАМ» та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмилу Олегівну повернути позивачу описаний, арештований та переданий на зберігання до ДП «СЕТАМ» транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] не підлягають задоволенню, оскільки даний транспортний засіб було реалізовано на прилюдних торгах, які не були ос порені у судовому порядку. З урахуванням викладеного вище просила суд відмовити у задоволенні позову у цій частині. 05.04.2021 року представником відповідача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» - Семченковою Н.С. було подано відзив на позовну заяву у якому остання проти позовних вимог заперечувала. Вказує, що 05.12.2013 року Дніпровський районним судом м. Києва було ухвалено рішення про стягнення із [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 2005/ФКВ-07 від 28.11.2007 року. Стверджує, що 23.06.2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір відступлення прав вимоги № 2268/К, згідно із умовами якого право вимоги до до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 2005/ФКВ-07 від 28.11.2007 року перейшло до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Зазначає, що станом на день написання відзиву на позовну заяву заборгованість позивача перед ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» не погашена. Крім того стверджує, що приватний нотаріус не може бути відповідачем у даній справі. Посилається, що виконавчі дії з реалізації арештованого майна відбувалися відповідно до вимог чинного законодавства. З урахуванням викладеного вище просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Приватний нотаріус Лучук Т.В. та ДП «СЕТАМ» у встановлений ухвалою суду від 02.11.2020 року строк пояснень щодо позовної заяви до суду не подали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.11.2007 року між позивачем та ТОВ «Український промисловий банк» був укладений кредитний договір № 2005/ФКВ-07, за умовами якого позивачу був наданий кредит у розмірі 20 873,00 доларів США, на строк до 27.11.2003 року, шляхом для придбання легкового автомобіля (а.с. 16-20). На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та ТОВ «Український промисловий банк» 28ю11ю2007 року було укладено договір застави транспортного засобу № 2005/Zфкв-07, відповідно до якого позивач передав в заставу транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 23-29). 23.06.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 2268/К, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перейшло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 2005/ФКВ-07 від 28.11.2007 року. Доказів переходу права вимоги за кредитним договором № 2005/ФКВ-07 від 28.11.2007 року від ТОВ «Український промисловий банк» до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» до суду не надано. 29.08.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем на підставі заяви ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» був вчинений Виконавчий напис № 3004 (а.с. 31). З виконавчого напису вбачається, що період, за який проводиться стягнення - з 23.06.2020 року по 20.08.2020 року. Сума заборгованості за виконавчим написом складає 980 551, 48 грн., з яких: - 423 181,76 грн. - сума заборгованості за кредитом; - 509 883,50 грн. - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом; - 47 186,22 грн. - сума заборгованості за комісіями; - 300,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. 05.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилою Олегівною на підставі вказаного виконавчого напису 3004 від 29.08.2020 року винесено постанову (ВП № 63215876) про відкриття виконавчого провадження (а.с. 33-34). 05.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилою Олегівною описано та накладено арешт на транспортний засію, який належить позивачу - автомобіль «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] (35-37). 12.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилою Олегівною надіслано до ДП «СЕТАМ» заявку на реалізацію арештованого майна (38-39). 04.11.2020 року було проведено електронні торги з реалізації автомобіля «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , переможцем яких визначено [PERSON] . За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Відповідно до ст. ст.88 Закону України « Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. З гідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року рішення суду залишено без змін. Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі" визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 від 29 червня 1999 року / в редакції постанови КМУ від 29 листопада 2001 року /. Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У відзиві на позовну заяву відповідачем не зазначено які документи були передані приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Таку інформацію не було надано до суду і приватним нотаріусом. Таким чином, відповідачем не доведено, що ним було передано приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису документи відповідно до вище приведеного Переліку. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 750/1627/18 (провадження № 61-43895 св 18) від 06 червня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, з точки зору ст.88 Закону України « Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15, яка має враховуватися судом у порядку виконання судом вимог ч.4 ст.263 ЦПК України. На думку Верховного суду в постанові № 750/1627/18 (провадження № 61-43895 св 18) від 06 червня 2019 року, розрахунок заборгованості, зроблений стягувачем, з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи ці обставини та вимоги ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17. Відповідачем та третіми особами належних та допустимих доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин надано до суду не було. Будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості по наданому товариством нотаріусу Кредитному договору та розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має товариство при зверненні до нотаріуса. Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, спірності заборгованості позивача перед товариством, не спростованої відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо визнання виконавчого напису № 3004, який вчинено 29.08.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем таким, що не підлягає виконанню. При цьому, як було встановлено судом вище, автомобіль «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , 04.11.2020 року було реалізовано на електронних торгах переможцем яких визначено [PERSON] . Таким чином вбачається, що на даний час автомобіль «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , не перебуває у володінні ДП «СЕТАМ» та/або приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмилу Олегівну, а тому вимоги позивача про зобов`язання ДП «СЕТАМ» та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмилу Олегівну повернути позивачу описаний, арештований та переданий на зберігання до ДП «СЕТАМ» транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд звертає увагу, що спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства, як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії, при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Приватний нотаріус є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Таким чином, з відповідача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1 261,20 грн. (840,80 грн. за вимогу немайнового характеру та 420,40 грн. за подання заяви про забезпечення позову)

Outcome: partial