Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

До Березівського районного суду Одеської області звернулась [PERSON] з позовними вимогами до Березівської міської ради Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач у позовній заяві зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав їй на підставі договору купівлі-продажу від 30 березня 1979 року. 27 грудня 2019 року позивач звернулася до нотаріальної контори з питанням про відкриття спадкової справи та оформлення спадщини за законом після смерті матері, однак нотаріусом їй було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, у зв`язку з тим, що пропущений строк на прийняття спадщини. Позивач зазначає, що пропустила строк на прийняття спадщини у зв`язку з тим, що перебувала в глибокій емоційній депресії, адже на протязі місяця втратила двох найдорожчих людей - сестру [PERSON] та матір - [PERSON] . Після перенесення такої емоційної напруги позивач дуже сильно захворіла з діагнозом двостороння «Пневмонія» та тривалий час перебувала у медичних закладах на лікуванні. Інших спадкоємців окрім позивача у померлої не було. На даний час просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка залишилася після смерті матері, оскільки вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини. Відповідно до наказу №5-од про організацією Березівського районного суду Одеської області на час дії карантину ( з подальшими змінами), постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантинуз метою запобігання поширенню на території України гострої гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 року №641 та відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», установлено з 12.03.2020 року до 31.10.2020 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку. Справа неодноразово відкладалась у зв`язку з дією карантину на території України. У підготовче судове засідання 03.09.2020 року позивач разом зі своїм представником не з`явилися. Водночас , подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, на позовних вимогах наполягають та просять їх задовольнити. Представник відповідача Березівської міської ради Одеської області у підготовчі судові засідання також не з`явився. Разом з цим, 03.09.2020 року направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, так як на задоволенні позовних вимог не заперечує та просить задовольнити їх. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку представника позивача в заяві про розгляд справи за їх відсутності, визнання позову відповідачем, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.10.2018 року (а.с.6) померла [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] року матір`ю [PERSON] (дівоче - [PERSON] ) є [PERSON] (а.с.7). Житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30 березня 1979 року (а.с.17-18). Батько позивача - [PERSON] помер [INFO] (а.с.19) та сестра [PERSON] померла [INFO] (а.с.10-13), що підтверджується відповідними свідоцтвом. Згідно зі ст.1217 ЦК України: «Спадкування здійснюється за заповітом та за законом». Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1261 ЦК України: «У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки». Відповідно до статті 1218 ЦК України: «До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті». Згідно з частини першої статті 1270 ЦК України: «Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини». Як встановлено судом, позивач у грудні 2019 року вирішила оформити на своє ім`я житловий будинок, звернулася до державного нотаріуса, однак остання вказала відповідно до листа від 27.12.2019 року №1459/01-16, що [PERSON] пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду (а.с.9). Позивач також вказала, що не змогла вчасно звернутись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки втратила рідні їй людей фактично одразу, а саме: у вересні 2018 року сестру та у жовтні 2018 року її матір. Разом з цим, згідно виписки Міської клінічної лікарні №11 Одеської міської ради №4173 від 08.04.2019 року , позивач [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні з 03.10.2018 року по 02.04.2019 року з діагнозом: «двостороння пневмонія» Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено: «За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини». Згідно п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними,непереборними,істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено: «Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права». Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Статтею 41 ч.1, ч.4 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Право приватної власності є непорушним». Суд вважає, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, а саме: знаходячись на стаціонарному лікуванні з діагнозом «двостороння пневмонія» з 03.10.2018 року по 02.04.2019 року, а тому вимоги підлягають задоволенню шляхом визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved