Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 17984,46 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що ві повідно до укладеного договору від 25.01.2008 року, що складається з анкети-заяви та Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку, [PERSON] отримав кредит в сумі 8000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Кредитні кошти [PERSON] отримав, а свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконує, а тому станом на 29.12.2016 року утворилась заборгованість у сумі 17984.46 грн., з яких: 5237.13 грн. заборгованість за кредитом; 4959.07 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 6693.76 грн. заборгованість за пенею за прострочене зобовязання; 250.00 грн. фіксована частина штрафу; 844.50 грн. процентна складова штрафу. Оскільки позичальник добровільно не повертає отримані кошти, тому ПАТ КБ "ПриватБанк" змушений був подати позовну заяву до суду про стягнення заборгованості за кредитом з [PERSON] У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце судового розгляду ставився до відому належним чином. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд, враховуючи письмову заяву представника позивача розглядає справу за відсутності сторін, по матеріалах справи заочно. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із заяви позичальника від 25.01.2008 року та на підставі Умов та правил надання банківських послуг [PERSON] отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 8000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Згідно із статтями 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення умов договору та закону відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] заборгованість відповідача по кредиту станом на 29.12.2016 року становить 17984,46 грн., що складається з наступного: 5237,13 грн. заборгованість за кредитом; 4959,07 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 6693,76 грн. заборгованість за пенею за прострочене зобовязання; 250,0 грн. фіксована частина штрафу; 844,50 грн. процентна складова штрафу. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував умови договору, а тому у суду є всі підстави для стягнення суми заборгованості за кредитом у примусовому порядку. Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, що стверджуються платіжним дорученням від 09.03.2017 року. На підставі зазначеного та

Outcome: approved