Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис, яким вжити такі заходи тимчасового обмеження прав до її колишнього чоловіка - [PERSON] та покладення на нього обов`язків: заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання постраждалих осіб, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м. до місця навчання постраждалої дитини - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців. Свою заяву заявниця обґрунтовувала тим, що вона та [PERSON] з 6 вересня 2001 року перебували у шлюбі. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18 червня 2015 року шлюб було розірвано. Причиною розірвання шлюбу було те, що [PERSON] систематично, протягом тривалого часу вчиняв щодо заявниці фізичне та психологічне насильство у присутності дітей. Після розірвання шлюбу насильство не припинилося. Зокрема, заявниця зверталася в поліцію щодо епізодів, які сталися 7 жовтня 2015 року, 14 жовтня 2015 року та 15 жовтня 2015 року. По даних фактах вироком Личаківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2018 року, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 11 січня 2019 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (справа № 463/6238/15-к). Як встановив суд, 14 жовтня 2015 року [PERSON] заподіяв [PERSON] легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді синців на обличчі, струсу головного мозку, саден на шиї справа, забою м`яких тканин грудної клітки справа та передньої черевної стінки справа. З [PERSON] було стягнено на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди в розмірі 4 000 грн. Покарання за вчинене [PERSON] не поніс у зв`язку із закінченням строків давності (Постанова Верховного суду від 25 червня 2019 року). Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20 червня 2017 року було визначено місце проживання молодшого сина, [PERSON] , разом з [PERSON] (справа № 463/3301/16-ц). [PERSON] постійно погрожує заявниці за її місцем проживання та праці, переслідує малолітнього сина [PERSON] , зриває уроки в школі та погрожує застосовувати фізичне та психологічне насильство. [PERSON] приходив до заявниці на роботу, де влаштовував скандали і погрожував їй. У зв`язку з цим заявниця була змушена неодноразово змінювати місце роботи. Крім того, [PERSON] [INFO] жовтня 2016 року побив [PERSON] (теперішнього чоловіка заявника). Ця кримінальна справа досі розглядається у Франківському районному суді м. Львова. Заявниця зазначає, що [PERSON] є небезпечним як для неї та дітей, так і для інших осіб. Від систематичного насильства з його боку страждає заявниця та молодша дитина. Син [PERSON] перебував на обліку у Личаківському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, як такий, що потерпає від домашнього насильства. За результатами диспансеризації у квітні 2018 року сину - [PERSON] , [INFO] , поставлено діагноз: неврозоподібний стан, психоастенічний невроз, порушення постави, плоско-приведені стопи, систолічний серцевий шум. Такий стан, за твердженням заявниці, у дитини з`явився на фоні стресової ситуації через поведінку батька і за останній період стан хлопця погіршився, з`явивлися скарги на підвищену дратівливість, часті головні болі, поверхневий нічний сон. Така поведінка, як зазначає заявниця у своїй заяві, продовжується до сьогодні. У січні 2020 року [PERSON] приходив до заявниці додому та погрожував фізичною розправою. Заявниця у зв`язку з цим зверталася у Франківський ВП ГУНП у Львівській області. У лютому 2020 року [PERSON] приходив до школи, де навчається син [PERSON] , влаштував скандал в школі, зірвав урок, силою намагався забрати сина. Син сильно перелякався, не хотів іти з [PERSON] , вчителі викликали поліцію. Заявниця стверджує, що її колишній чоловік - [PERSON] вчиняє фізичне та психологічне насильство щодо неї та дітей протягом тривалого часу. Завдання їй тілесних ушкоджень та інше насильство відбувалося в присутності дітей. Також [PERSON] напряму вчиняє насильство щодо молодшого сина, переслідуючи його у школі. Така поведінка [PERSON] , підпадає під пункти 1,2,3,4,7,8,9,10,11,12,13,14,16,17,20,22,25,26 та 27 Оцінки ризиків вчинення домашнього насильства відповідно до Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України від 13 березня 2019 р. №369/180), з високим рівнем небезпеки. Ухвалою суду від 28 квітня 2020 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду. В судове засідання заявниця\~та її представник не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їхній відсутності, заяву підтримали з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяв про розгляд справи у його відсутності, щодо вирішення спору поклався на розсуд суду. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином згідно з ч. 9 та 11 ст. 128 ЦПК України. Про судове засідання, призначене на 29 квітня 2020 року о 16 год. 00 хв., повідомлявся телефонограмою . Про судове засідання, призначене на 07 травня 2020 року о 16 год. 00 хв., повідомлявся за допомогою оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно було розміщене за 24 год. до розгляду справи (розміщене 05.05.2020р.) та рекомендованим повідомленням. Неявка заінтересованої особи відповідно до ч. 1\~ст. 350-5 ЦПК України\~не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. З огляду на заяви заявниці, її представника, представника органу опіки та піклування та належне повідомлення заінтересованої особи [PERSON] , з врахуванням вимог ст.350-5 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Судом встановлено фактичні обставини справи. Заявниця [PERSON] та заінтересована особа - [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 06 вересня 2001 року Соколівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18 червня 2015 року шлюб між [PERSON] 1980 р.н. та [PERSON] 1976 р.н. розірвано, про що свідчить копія рішення суду, долучена заявницею до матеріалів заяви. Відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] ,виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 28 січня 2009 року, у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20 червня 2017 року (справа №463/3301/16-ц (проваддення №2/463/344/17) визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2018 року у кримінальному провадженні № 12015140040003396 від 08.10.2015р. встановлено, що обвинувачений [PERSON] [INFO] жовтня 2015 року близько 14 год. 00 хв., знаходячись в квартирі за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] , з особистих неприязних відносин, в ході конфлікту між ним та колишньою дружиною [PERSON] , умисно наніс останній тілесні ушкодження, в саме штовхнув до стіни, наніс кілька ударів головою до стіни, удар кулаком правої руки над оком у скроню, удари ногами у живіт, після чого, коли вона перебувала у кімнаті і сиділа на дивані, завдав декілька ударів по ногах, схопив за волосся і наносив удари кулаком правої руки в область грудей, та в ході подальшої словесної перепалки завдав ще кілька ударів в пах потерпілій, декілька ударів кулаком правої руки зверху голови та по потилиці, та в подальшому на кухні схопив її за волосся та кілька разів вдарив головою об поверхню газової плити, після чого завдав удар правою ногою в живіт, чим спричинив потерпілій синці на обличчі, струс головного мозку, садна на шиї справа, забій м`яких тканих грудної клітки справа та передньої черевної стінки справа, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Малолітній свідок [PERSON] повідомив суду у цій справі , що він є сином обвинуваченого та потерпілої, ствердив, що останній рік проживає з матір`ю, до цього певний час жив з батьком та братом. Коли йому було 6-7 років, то його батьки ще проживали разом. Протягом їх спільного проживання батько зловживав алкогольними напоями, систематично завдавав тілесних ушкоджень матері, у його присутності бив її руками і ногами в голову та інші частини тіла, погрожував, у зв`язку з чим неодноразово (5-6 разів, які він пригадує) приїжджали працівники міліції й забирали його батька до відділення міліції, а мама лікувалася у лікарні. Також він бив і його брата, розбивши останньому ніс. Цим вироком [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 80 (вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень та виправдано за ч. 1 ст. 125 КК України. Потерпілою в даному кримінальному провадженні визнано [PERSON] . Постановою Верховного суду від 25 червня 2019 року касаційну скаргу засудженого [PERSON] задоволено частково. Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 11 січня 2019 року щодо [PERSON] змінено та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК\~звільнено\~ [PERSON] \~від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності. Відповідно до листа вих. № 17123/41/01/11-17 від 29 вересня 2017 року Франківським ВП ГУ НП у Львівській області повідомлено [PERSON] про те, що відповідно до інформаційно-пошукової системи [PERSON] в період часу з 04 липня 2017 року по 27 вересня 2017 року вона 9 разів зверталася до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій [PERSON] , погроз в бік заявниці, вчинення скандалів в приміщенні школи, спроб викрадення дитини зі школи. Відповідно до листа Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської Ради за №2601-925 від 27.04.2018р. на ім`я [PERSON] , 27 квітня 2018 року з приводу поведінки [PERSON] в приміщенні СЗШ № 50 з метою забезпечення безпечного освітнього середовища було організовано зустріч з участю [PERSON] , адміністрації СЗШ № 50, [PERSON] , заступника Управління освіти Левицької Г.В. та завідувача сектору правової роботи та управління персоналом [PERSON] . За підсумками проведеної зустрічі, представники управління освіти рекомендували [PERSON] визначити години спілкування з малолітнім [PERSON] в судовому порядку, а останній пообіцяв, що не зриватиме освітній процес в школі , проте на початку 2018 року від СЗШ № 50 м. Львова надійшло повідомлення , що [PERSON] знову зірвав освітній процес. Також у цьому ж листі зазначено, що СЗШ № 50 м. Львова повідомляла управління освіти, що [PERSON] боїться свого батька [PERSON] , ховається від нього під парти або за спину вчителя та постійно плаче. Відповідно до висновку Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 2608- вих.-2812 від 26 червня 2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , районна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] . У зазначеному висновку Франківська районна адміністрація як орган опіки та піклування посилається на психолого-педагогічну характеристику СЗШ №50 на учня 3-Б класу. Дитина [PERSON] , [INFO] відвідує заклад з 01.09.2017р. по теперішній час. Періодично сина відвідував батько [PERSON] , котрий влаштовував скандали, неодноразово адміністрація школи викликала поліцію. Василько боїться батька, плаче, ховається. Після чергового складу 07.03.2018р., батько у школі не з`являється. Станом на сьогодні дитина змінилася, покращилися успіхи у навчанні, комінукує з однокласниками, відвідує позакласні заходи, їздить на екскурсії, стає більш впевненим у своїх силах. Мама постійно консультується з психологом, вчителями щодо навчання та виховання сина, приділяє належну йому увагу. Згідно з довідкою ОСББ «Велика Вікторія -2» в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та проживає без реєстрації [PERSON] згідно з актом обстеження і судових рішень від 20.06.2017р. та 10.11.2017р. Зі змісту\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має, зокрема, постраждала особа або її представник. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до правил\~статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Дослідивши усі надані заявницею докази, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить до висновку, що постраждалою особою від фізичного та психологічного насильства з боку кривдника - [PERSON] є заявниця [PERSON] , колишня дружина заінтересованої особи - [PERSON] , що виражалося у систематичному завданні їй побоїв, спричиненні тілесних ушкоджень, погроз та залякуванні, що підтверджується вироком Личаківського районного суду м.Львова від 26.09.2018р., неодноразовими зверненнями до органів поліції. Потерпілим від психологічного насильства є малолітній син заявниці [PERSON] та заінтересованої особи - [PERSON] - [PERSON] , яке полягає в тому, що на його очах його батько [PERSON] неодноразово наносив побої його матері - заявниці у справі - [PERSON] , що було встановлено вироком Личаківського районного суду м.Львова від 26.09.2018р. Під час розгляду справи малолітній [PERSON] був допитаний в якості свідка та пояснив, що протягом їх спільного проживання батько зловживав алкогольними напоями, систематично завдавав тілесних ушкоджень матері, у його присутності бив її руками і ногами в голову та інші частини тіла, погрожував, у зв`язку з чим неодноразово (5-6 разів, які він пригадує) приїжджали працівники міліції й забирали його батька до відділення міліції, а мама лікувалася у лікарні. Відповідно до інформації, наданої СЗС №5- м.Львова (лист №579 від 06.12.2017р.) малолітній [PERSON] боїться свого батька [PERSON] , ховається від нього під парти або за спину вчителя і постійно плаче. Зазначене також підтверджується висновком Франківської районної адімінстрації від 26.06.2019р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Влаштування скандалів батьком у школі негативно відображалося на психологічному стані малолітнього [PERSON] , із дитиною працював психолог. Оцінюючи вірогідність продовження чи повторного вчинення таких дій заінтересованою особою - [PERSON] по відношенню до заявниці та можливе настання тяжких або особливо тяжких наслідків їх вчинення, суд доходить до висновку про наявність високого рівня небезпеки продовження вчинення домашнього насильства щодо заявниці, а отже заявниця як жертва такого насильства потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", а тому доходить висновку про необхідність задоволення вимог [PERSON] в частині обмежувального припису відносно [PERSON] , щодо встановлення заборон відносно неї. Щодо вимог про видачу обмежувального припису про встановлення обмежень та заборон в спілкуванні та побаченнях [PERSON] з його рідним сином, суд доходить такого висновку. Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх праву і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною другою статті 155 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2 ст.155 СК України. Статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться у пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цим цілям, про які йдеться у пункті 2 (пункт 50 рішення Європейського суду у справі "Хант проти України"). Оцінюючи пропорційність будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, потрібно ретельно оцінювати низки факторів і в кожній конкретній ситуації суд повинен виходити з "найкращих інтересів дитини". Європейський Суд у своїй прецедентій практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення у справі "Мамчур проти України". Посилаючись на необхідність видачі обмежувального припису в частині заборони [PERSON] наближатися до місця навчання постраждалої дитини - [PERSON] , [INFO] та заборони вести листування, телефонні переговори або контактувати з ним, заявниця посилається на те, що [PERSON] продовжує вчиняти фізичне та психологічне насильство щодо малолітнього сина, яке виражається у тому, що [PERSON] переслідує сина [PERSON] у школі, намагається силою витягнути дитину звідти, поводить себе неадекватно. [PERSON] неодноразово приходив під вікна школи та кричав, зриваючи навчальний процес та не даючи можливості синові й іншим діям вчитися. До школи доводилося викликати працівників поліції. Малолітній син [PERSON] боїться батька. Завдання тілесних ушкоджень та інше насильство відносно заявниці відбувалося в присутності сина. Заявниця вважає, що поведінка [PERSON] шкодить здоров`ю, нормальному розвитку сина, травмує його свідомість, вселяє почуття страху і беззахисності. Заявниця з дитиною не може почувати себе в безпеці у власній квартирі, адже колишній чоловік може прийти до них з погрозами та спробами вибити двері у будь-який день та час. Дослідивши матеріли справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема, висловлену у рішенні від 09.06.2009р. у справі "Опуз проти Туреччини", відповідно до якого насильство в сім"ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що у свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави; у рішенні у справі " Мамчур проти України", суд доходить висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] також в частині видання обмежувального припису щодо тимчасового обмеження права [PERSON] наближатися до місця навчання та спілкуватися із малолітнім сином - [PERSON] , враховуючи найкращі інтереси дитини. Зазначене дозволить забезпечити розвиток малолітнього [PERSON] у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Як вбачається із листа Управління освіти Львівської міської Ради від 27.04.2018р. [PERSON] боїться свого батька, ховається від нього під парти або за спину вчителя та постійно плаче. Стан дитини покращився після того, як батько після чергового скандалу - 7.03.2018р., не з`являється у школу. Суд також бере до уваги, що малолітній [PERSON] був свідком систематичичних побоїв його батьком заявниці та ловживання ним алкогольними напоями, про що сам малолітній свідок дав покази у кримінальному провадженні, наведеному вище. Існує вірогідність продовження психологічного насильства щодо малолітнього сина та можливості настання тяжких наслідків, враховуючи вищенаведені обставини. Видання обмежувального припису щодо заборони наближатися до місця проживання, навчання та спілкування з малолітнім сином, є на думку суду, пропорційним щодо втручання у право заінтересованої особи [PERSON] на повагу до приватного і сімейного життя з метою запобігання домашньому насильству щодо малолітнього [PERSON] та виходячи з найкращих інтересів дитини. На думку суду, обставини, які складаються під час спілкування [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , не є благополучними, з огляду на прояви агресії батька щодо матері малолітньої дитини, неодноразові випадки зриву батьком навчального процесу в школі під час відвідування сина, та негативно впливають на його духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. В силу ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4\~ст. 350-6 ЦПК України\~рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved