Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту. В обгрунтування позову позивач зазначив, що 20.04.2007 року [PERSON], з метою отримання банківських послуг в ЗАТ КБ "ПриватБанк"(правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк"), підписав заяву б/н, згідно якої він отримав кредит у сумі 10200,0 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом в Заяві. Відповідно до п.п.2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідач надав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Також він зобов'язувався погашати заборгованість по кредиту та відсотках, а також оплачувати комісії, пеню та штрафи на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, внаслідок чого станом на 12.05.2016 року виникла заборгованість у сумі 16814,70 гривень, яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 10340,30 грн., заборгованості по відсотках у сумі 3200,51 грн., заборгованості за пенею в сумі 3631,28 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500,0 гривень, штрафу (процентна складова) в сумі 776,89 гривень, які позивач просить суд стягнути з відповідача і судові витрати по справі. Представник позивача подав до суду заяву, в якій позов підтримав і просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач позов визнав частково в сумі заборгованості за кредитом і заборгованості за відсотками, в іншій частині позов не визнав за строком позовної давності, і просив розглянути справу без нього, про що подав до суду заяву. У відповідності до ст.197 ЦПК України якщо розгляд справи відбувається без участі осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно матеріалів справи 20.04.2007 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг в ЗАТ КБ "ПриватБанк", підписав заяву б/н, згідно якої він отримав кредит у сумі 10200,0 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, із сплатою відсотків за користування кредитними коштами 36% на рік (а.с.14-49). Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом в Заяві. Відповідно до п.п.2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідач надав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до п.2.1.1.12.1 Умов та правил надання банківських послуг під борговим зобов'язанням за кредитом сторони узгодили зобов'язання клієнта з повернення тіла кредита, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта. Відповідач, користуючись кредитними коштами, свої зобов'язання за договором не виконує, внаслідок чого станом на 12.05.2016 року виникла заборгованість у сумі 16814,70 гривень, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 10340,30 грн., заборгованості по відсотках у сумі 3200,51, заборгованості за пенею в сумі 3631,28 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500,0 гривень, штрафу (процентна складова) в сумі 776,89 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6-13). ПАТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником всіх прав і зобов'язань ЗАТ КБ "ПриватБанк", що підтверджується копією статуту ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с.53). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статті 525, 526, 530 ЦК України передбачають, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. У відповідності до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по тілу кредиту в сумі 10340,30 гривень і заборгованість по відсотках у сумі 3200,51 гривень. Відповідно до ст.258 ч.2 п.1 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік . Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 03 вересня 2014 року (справа №6-100цс14). Отже, стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Строк порушення виконання основного зобов'язання був встановлений 01.01.2016 року, з цього часу і нараховується пеня, з позовною вимогою про стягнення пені позивач звернувся до суду 23.06.2016 року, тобто строк позовної давності позивачем не пропущений. Те ж саме стосується і штрафу, до вимоги якого застосовується строк позовної давності в один рік, який не пропущений позивачем. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за пенею і штрафами. Таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі, як такий, що підтверджений відповідними доказами. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути судові витрати по справі - суму судового збору в розмірі 1378,0 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved