Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

23.03.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. В позові зазначила, що у неї з відповідачем є спільна донька [PERSON], [INFO], сторони проживають окремо, донька проживає разом з позивачкою у с.Володимирівка Слободзейського району ПМР та знаходиться на її повному утриманні. На території України у позивачки проживають родичі і вони з відповідачем домовились, що він не буде перешкоджати в оформленні необхідних документів для виїзду позивачки разом з дитиною за межі території України. Однак відповідач не бажає надавати позивачці згоду на те, щоб неповнолітня дитина у встановленому порядку та без перешкод перетинала Державний кордон України. Позивачка просить суд винести рішення, яким: - надати їй дозвіл на неодноразовий виїзд неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] за межі України до Республіки Молдова у супроводі матері без письмової згоди та без супроводу батька дитини [PERSON], [INFO], з дня набрання законної сили рішення суду до досягнення дитиною повноліття; - надати позивачці дозвіл на виготовлення проїзного документу на неодноразовий виїзд неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] за межі України до Республіки Молдова у супроводі матері без письмової згоди та без супроводу батька дитини [PERSON], [INFO] Сторони в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача адвокат Магера Р.Ю. надав заяву про підтримання позовних вимог, представник відповідача [PERSON] - про визнання позову у повному обсязі, у своїх заявах сторони виявили бажання про розгляд справи у їх відсутність (а.с.17,18). В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; Судом встановлено, що позивачка [PERSON] в період з 16.02.2010 року по 04.09.2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], батьком якої згідно свідоцтва про народження дитини є відповідач по справі (а.с.4). Позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], та до складу її сім'ї входить донька - [PERSON], 2010 р.н., відповідні довідки наявні в матеріалах справи (а.с.5,19,20). Відповідно до довідки ЗАТ АКБ «Іпотечний» №18 від 14.04.2016р. [PERSON] працює на посаді бухгалтера-касира у ЗАТ АКБ «Іпотечний» м.Тираспіль (а.с.21). Згідно довідки №24 виданої 15.04.2016 року Муніципальним дошкільним навчальним закладом [PERSON], [INFO] відвідує МДНЗ №42 «Щасливий острів» м.Тираспіль з 08.01.2015 року по теперішній час (а.с.22). Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до п.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. П.4 Постанови Кабінету міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" передбачає, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Таким чином, судом встановлено, що визнання відповідачем по справі позову суперечить закону, а тому визнання відповідачем позову не приймається. Враховуючи викладене, суд роз'яснює [PERSON], що для виїзду та в'їзду в Україну дитині в супроводі одного з батьків, у разі відсутності другого з батьків у пункті пропуску, батькам дитини необхідно звернутись до нотаріуса для посвідчення згоди другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. За відсутності згоди одного з батьків на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон, відповідно до діючого законодавства України, передбачено можливість надання дозволу на одноразовий виїзд за умов визначення конкретного строку виїзду та в'їзду дитини в Україну, а також тривалості перебування дитини в конкретній країні. Надання дозволу на багаторазовий виїзд неповнолітньої дитини Законом не передбачено. На підставі ст.3, п.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п.4 Постанови Кабінету міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", ст.313 ЦК України,

Outcome: dismissed