Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

У квітні 2021 року до Носівського районного суду звернулась [PERSON] з позовними вимогами до [PERSON] , [PERSON] про: - скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності: реєстраційний номер обєкта нерухомого майна № 205090374238 та реєстраційний номер обєкта нерухомого майна № 318440174238; - припинення права власності [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна № 205090374238 та реєстраційний номер обєкта нерухомого майна № 318440174238. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2020 року у справі № 741/1369/19, яке набуло законної сили 01 вересня 2020 року, було визнано недійсним договір дарування житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані на земельній ділянці площею 0,0691 га, кадастровий номер 7423810100:01:040:0345, укладений 26 червня 2019 року між [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , посвідчений приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Рекухою Р.Б., зареєстрований у реєстрі за № 347; - договір дарування земельної ділянки площею 0,0691 га, кадастровий номер 7423810100:01:040:0345, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташована в в [ADDRESS] , укладений 26 червня 2019 року між [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , посвідчений приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Рекухою Р.Б., зареєстрований у реєстрі за № 349. З метою скасування державної реєстрації прав вказане вище рішення суду разом з іншими необхідними документами [PERSON] було подано Носівської міської ради, якою позивача було повідомлено, що скасування державної реєстрації прав здійснюється на підставі рішення суду з зазначенням реєстраційного номера обєкта нерухомого майна ( у разі внесення запису про скасування державної реєстрації прав чи скасування запису Державного реєстру прав та наявності відкритого розділу на обєкт нерухомого майна). З рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2020 року вбачається, що ним ухвалено визнати недійсним договір дарування, а не скасування державної реєстрації прав. Оскільки, на даний час попередня державна реєстрація права власності не скасована, позивач позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію права власності на себе у позасудовому порядку. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 28 травня 2021 року було відкрито позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок. Одночасно постановлено розгляд даної справи проводити за правилами загального позовного провадження. У судове засідання 29 вересня 2021 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили відзиву на позовну щаяву не подали, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від них не надходило. Отже, відповідачі у справі [PERSON] , [PERSON] на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним відповідних процесуальних дій. ( ч. 4 ст.12 ЦПК України). Позивач [PERSON] у судовому засіданні 29 вересня 2021 року до суду не зявилась, подавши письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повінстю та просила суд їх задовольнити. (а.с.52). Суд об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як слідує з рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2020 року у справі № 741/1369/19 26 червня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договори дарування житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки площею 0,0691 га, кадастровий номер 7423810100:01:040:0345, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташована за цією ж адресою, відповідно до яких [PERSON] безоплатно передала у власність [PERSON] належні їй на праві власності указані об`єкти нерухомого майна. Ці договори були посвідчені приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Рекухою Р.Б. та зареєстровані у реєстрі відповідно за № 347 та № 349, що підтверджується матеріалами справи. Одночасно, 26 червня 2021 року приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Рекухою Р.Б. як державним реєстратором та спеціальним суб`єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо: - земельної ділянки площею 0,0691 га, кадастровий номер 7423810100:01:040:0345, реєстраційний номер обєктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці: 318440174238, індексний номер: 47517052 , про що було сформовано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 171778582 (а.с.8); - житлового будинку, обєкту житлової нерухомості, загальною площею (кв.м): 55, житлова площе (кв.м): 30,8, розташованого за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер 7423810100:01:040:0345, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 205090374238, індексний номер: 47516180, про що було сформовано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 171771597 (а.с.9); У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 01 липня 2019 року серії [NUMBER] (а.с. ХХ). З копії спадкової справи № 69/2019 до майна померлої [PERSON] (а. с. 31-51) вбачається, що спадщину після її смерті прийняв чоловік [PERSON] , на ім`я якого 27 січня 2020 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. При цьому, син спадкодавця - [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. (а.с.33). Пізніше, рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2020 року у справі № 741/1369/19, було визнано недійсним договір дарування житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані на земельній ділянці площею 0,0691 га, кадастровий номер 7423810100:01:040:0345, укладений 26 червня 2019 року між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , посвідчений приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Рекухою Р.Б., зареєстрований у реєстрі за № 347; - договір дарування земельної ділянки площею 0,0691 га, кадастровий номер 7423810100:01:040:0345, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташована в в [ADDRESS] , укладений 26 червня 2019 року між [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , посвідчений приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Рекухою Р.Б., зареєстрований у реєстрі за № 349. Таке рішення суду набуло законної сили 01 вересня 2020 року. При цьому, питання про скасування державної реєстрації речових прав на вказане вище нерухоме майно, а також припиненням права власності [PERSON] на нього судом не вирішувалось. Так, правовідносини пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-ІV , із змінами. (далі - Закон 1952). За змістом пункту 1 частини 1 статті 2 Закону 1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом частини 9 статті 15 Закону 1952, державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії. Абзацом 7 пункту 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, встановлено, що нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до статті 11 Закону 1952 державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав. (ч. 1 ст. 12 Закону 1952). Також, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону 1952 (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року ) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, тлумачення наведеної норми права у чинній редакції, свідчить про те, що наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). До подібних висновків прийшов Верховний Суд у своїх постановах від 03 лютого 2021 року по справі 278/3367/19-ц, від 20 серпня 2020 року по справі № 916/2464/19. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За приписами ст 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Одним зі способів захисту права власності є гарантована в ст.391 ЦК України можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності. За викладених обставин суд вважає, що у наслідок наявності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності запису про право власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на житловий будинок, обєкт житлової нерухомості, загальною площею (кв.м): 55, житлова площе (кв.м): 30,8, адреса: [ADDRESS] (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 205090374238) та земельну ділянку кадастровий номер 7423810100:01:040:0345, площа 0,0691 га, (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 318440174238) позивач позбавлена можливості зареєструвати належне їй право власності на таке майно в позасудовому порядку. Таким чином, враховуючи, що договір дарування житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані на земельній ділянці площею 0,0691 га, кадастровий номер 7423810100:01:040:0345, та земельної ділянки площею 0,0691 га, кадастровий номер 7423810100:01:040:0345, укладений 26 червня 2019 року між [PERSON] , та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Рекухою Р.Б., зареєстрований у реєстрі за № 347 визнано судом недійсним, що в силу ст. 236 ЦК України вважається недійсними з моменту їх вчинення, тобто з 26 червня 2019 року, державна реєстрація речових прав на вказане вище майно підлягає скасуванню. При цьому, навіть дотримання нотаріусом при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за [PERSON] вимог щодо порядку державної реєстрації та подання всіх необхідних документів ( ст. 18-22 Закону 1952) не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, оскільки наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача [PERSON] . Тому, належним способом захисту прав позивача, який спрямований на настання реальних наслідків та бажаних результатів є скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за [PERSON] з дальшим припиненням права власності за нею. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано». Судом ураховано, що [PERSON] , померла [INFO] , а спадщину після її смерті прийняв чоловік [PERSON] , на ім`я якого 27 січня 2020 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. В той же час, син спадкодавця - [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. Необхідно зазначити, що позовна вимога про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно не може бути звернена до приватного нотаріуса Рекухи Р.Б. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (постанова від 30 липня 2020 року у справі № 357/7734/18). Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Положеннями статей 77-80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У пункті 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлено судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 грн. 00 коп. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це з [PERSON] та [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп. з кожного. У відповідності до ст. 1, 15 та 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та

Outcome: approved