Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

11 травня 2016 року ТОВ «Торговий дім « Афіна -Ко» звернулась до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору поставки. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 01 січня 2012 року між ТОВ «Торговий дім « Афіна -Ко» та фізичною собою-підприємцем [PERSON] укладено договір поставки №897П/03/Р, згідно до умов якого, ТОВ «Торговий дім « Афіна -Ко», як постачальник зобовязувався передати Покупцю, тобто відповідачу, у власність, а Покупець прийняти та оплатити товар на умовах, встановлених договором. Відповідно до умов зазначеного договору товаром є продукція, яка вказана в узгодженій Сторонами Специфікації, яка є невідємною частиною даного Договору. Поставка товару постачальником (позивачем) здійснюється окремими партіями у відповідності до заказу Покупця(відповідача). Загальну ціну по даному Договору відповідач зобовязався сплатити не пізніше 37 календарних днів з дати отримання товару. Позивач поставляв товар (12.06.2014р, 16.06.2014р., 19.06.2014р., 23.06.2014р., 26.06.2014р., 03.07.2014 р., 07.07.2014р., 10.07.2014р., 14.07.2014р, 17.07.2014р.) на загальну суму 23\~185 (двадцять три тисячі сто вісімдесят пять) гривень 90 копійок. Відповідач станом на 01.04.2016 року не сплатив за поставлений товар, і тому позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 23\~185 (двадцять три тисячі сто вісімдесят пять) гривень 90 копійок,крім того просить стягнути: -3% річних у розмірі 1\~148,72 грн. - інфляційні витрати у розмірі 14279,37 грн. - неустойка в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення у розмірі 3\~137,15 грн. Всього заборгованість становить 41\~751,14 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик в газеті «Урядовий курєр», а також шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному Веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області ( на 10.06.2016 р., на 16.06.2016 р., на 25.07.2016 р., на 10.08.2016 року ). Причини неявки суду\~ не повідомив Суд, вивчивши письмові пояснення позивач, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ТД «Афіна-Ко» підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до вимог\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до змісту ст.ст.\~11,\~15 ЦК України\~цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. У судовому засіданні встановлено, що 01 січня 2012 року між позивачем ТОВ «Торговий дім « Афіна -Ко» та відповідачем фізичною собою-підприємцем [PERSON] укладено договір поставки №897П/03/Р, згідно до умов якого, ТОВ «Торговий дім « Афіна -Ко», як постачальник зобовязався передати Покупцю, тобто відповідачу у власність, а Покупець (позивач) прийняти та оплатити товар на умовах, встановлених договором, що погоджуються сторонами договору в накладних, які є невід'ємною частиною договору (а.с. 12-15). Позивачем було поставлено товар згідно з наступними накладними на загальну суму 23\~185 (двадцять три тисячі сто вісімдесят пять) гривень 90 копійок: -№АВ-30509 від 12.06.2014 року на суму 4199,61 грн (часткова сплата по накладній складає 2342,48), до сплати підлягає 1846,13грн. - №АВ-31053 від 16.06.2014 року на суму 2271,40 грн. -№АВ-31590 від 19.06.2014 року на суму 4243,88 грн. -№АВ-32099 від 23.06.2014 року на суму 710,40грн. -№АВ-32710 від 26.06.2014 року на суму 1851,86грн. -№АВ- 33840 від 03.07.2014 року на суму 1654,21 грн. -№АВ-34431 від 07.07.2014 року на суму 268,46грн. -№АВ-35626 від 14.07.2014 року на суму 2159,86грн. -№АВ-35931 від 17.07.2014 року на суму 4767,13 грн. Відповідач умови договору поставки № 897/П/03/Р від 01.12.2012 року не виконав,а саме не сплатив кошти за поставлений товар, у звязку з чим сума боргу становить 41\~751(сорок одна тисяча сімсот пятдесят одна)гривня 14 копійок, яка складається з: 23\~185,90 грн. борг за поставлений товар ; 3 % річних у розмірі - 1\~148,72 грн.; інфляційні витрати 14\~279,73 грн.; неустойка в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення у розмірі - 3\~137,15 грн. Відповідно до п. 3.5 вказаного договору поставки, Покупець зобовязаний сплачувати товар ні пізніше 37 календарних днів з дати отримання товара Покупцем. (а.с.12). Як вбачається із Витягу з ЄДР ЮО та ФОП, [PERSON] 28.04.1999 року був за реєстровий як ФОП (а.с.22) За даними ЄДР ЮО та ФОП, 13.10.2014 року [PERSON] припинив свою діяльність як ФОП, номер запису 23820060008009497(а.с.22) Відповідно до\~ст. 712. ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно положень ст. ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або,законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. \~\~Згідно\~ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. \~Відповідно до\~ст. 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. \~\~Зі змісту договору поставки від 01.01.2012\~року вбачається, що умови укладеного договору відповідають нормам чинного законодавства, підписані сторонами. Перед укладенням договору, [PERSON] були відомі всі умови вказаного договору поставки, про що свідчить його особистий підпис у договорі. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року " Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", оскільки у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ЦК провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому\~Законом України від 15 травня 2003 року N 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. Після припинення провадження у господарській справі з підстави, наведеної вище, спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Аналогічну позицію щодо відповідальності фізичної особи-підприємця після припинення підприємницької діяльності зазначено в п. 6 розділу «Спори щодо забезпечення виконання зобов'язань» листа Верховного Суду України від 01 лютого 2014 року «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1\~ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013 р.», з огляду на положення статей 51, 52, 598 - 609 ЦК України, статей 47 - 49 Закону України від 14 травня 1992 р. N 2343-ХІІ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи - підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Виходячи з аналізу чинного законодавства, судової практики, та встановлених у судовому засіданні відповідних обставин, враховуючи, що [PERSON] свою діяльність як фізична особо-підприємець припинив, а зобов'язання по сплаті за поставлений товар не виконані, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки в сумі 38\~613 (тридцять вісім тисяч шістсот тринадцять)гривень 99 копійок, в яку входить:23\~185,90 грн. борг за поставлений товар ; 3 % річних у розмірі - 1\~148,72 грн.; інфляційні витрати 14\~279,73 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачем не спростований. В частині стягнення з відповідача неустойки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення у розмірі 3\~137,14 грн., суд дійшов наступного. Відповідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Отже, зобовязання за своїм значенням поділяються на: основні зобовязання які можуть існувати самостійно, та додаткові (акцесорні) зобовязання які забезпечують належне виконання основних зобовязань і виникають та існують виключно за умови існування основного зобовязання. Відповідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Отже, основним зобовязанням покупця [PERSON] за договором поставки є покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, зокрема, громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Отже, антитерористична операція на території Луганської області була запроваджена з 14.04.2014 року. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористичная операція, в якому міститься місто Луганськ Луганської області. Як вбачається зі справи, відповідач [PERSON] зареєстрований у м.Луганськ, а тому він є суб'єктом Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якого, відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов'язань. Крім того, комерційним банкам Національним Банком України у листі за № 18-112/62138 від 27.10.2014 року були надані роз'яснення, згідно з якими банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»\~ і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу. За таких обставин, суд вважає, що в частині стягнення неустойки у сумі 4450,68 гривень необхідно відмовити в їх стягненні, оскільки Законом України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» встановлена заборона їх нарахування з 14.04.2014 року. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до\~вимог ст.88 ЦПК України\~стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, що складаються із судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог. Відповідно оригіналу платіжного доручення №372 від 04.05.2016 року позивачем при подачі позову позивачем була сплачена сума судового збору у розмірі 1378,00 грн (а.с.36). Оскільки позовні вимоги задоволені на 92,4% , з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1273,27 грн (1378*92,4%=1273,27 грн). На підставі наведеного,

Outcome: partial