Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

25.08.2016 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON]Ю, про звернення стягнення на предмет іпотеки. В направленому на адресу суду позові, який в подальшому неодноразово уточнювався, позивач зазначив, що 11.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» , яке в подальшому було перейменовано у ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №137/08-ПК, згідно умов якого [PERSON] було надано кредит в сумі 60000 доларів США, що складає еквівалент 303000 грн. за курсом НБУ на момент укладення договору, зі строком користування по 09.02.2018 року. Відповідно до договору та Договору про внесення змін до Кредитного договору і Додаткової угоди №1 за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 17,0 % річних та щомісячна комісія в розмірі 0,07 % від суми кретиту. Банк виконав умови договору надавши відповідачеві кредит, а відповідач постійно порушував умови кредитного договору, зважаючи на що рішенням Миргородського міськрайонного суду від 16.11.2015 року було винесене рішення за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 920358,12 грн.. В той же час, [PERSON]Ю, рішення суду не виконується і станом на 12.08.2016 року його заборгованість за кредитним договором становить 1244326,74 грн. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №137/08-ПК від 11.02.2008 року між Банком і [PERSON] 11.02.2008 року було укладено Іпотечний договір. Предметом іпотеки є житловий будинок зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, що знаходиться за адресою; м. Миргород, вул.. Київська 50-А. Зважаючи на ту обставину, що умови кредитного договору відповідачем [PERSON]Ю, не виконуються у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Просить суд в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за кредитним договором №137/08-ПК від 11.02.2008 року, що становить 1244326,74 грн., звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом Договору іпотеки від 11.02.2008 року, який був укладений між Банком та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №885, а саме: житловий будинок зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 131,1 кв.м., житловою площею 83,8 кв.м., що знаходиться за адресою; м. Миргород, вул. Київська, б. 50-А, та на земельну ділянку, загальною площею 1155,00 кв.м., кадастровий номер 5310900000:50:011:0003, що знаходиться за адресою: м. Миргород, вул.. Київська, б. 50-А, шляхом визнання права власності на вказану нерухомість за Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» за ціною 934000 грн. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати при зверненні з позовом до суду. Представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] заслухана судом в порядку відео конференції змінені банком позовні вимоги підтримала. Позов просила задовольнити з підстав викладених у змінених позовних заявах, як законний та обґрунтований. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що дійсно між ним та позивачем було укладено 11.02.2008 року кредитний договір №137/08-ПК за яким він отримав кредитні кошти в сумі 60000 доларів США. Для забезпечення виконання зобовязань за вище зазначеним кредитним договором між ним та банком було укладено 11.02.2008 року договір іпотеки №885. Предметом іпотеки є належна йому нерухомість: житловий будинок зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном та земельна ділянка, що знаходиться в м. Миргороді по вул. Київській №50-а. Внаслідок фінансової кризи він не оплачує кредит з 2013 року. Житловий будинок, який перебуває в іпотеці придбаний не за рахунок коштів, які він отримав в кредит. Це його єдине житло. В будинку зареєстровані він, його дружина, дочка та внук. На даний час на продаж виставлені його кредитні зобовязання і є фінансова компанія, яка їх викупить. Він не згодний з оцінкою належного йому нерухомого майна проведеною на замовлення позивача, оскільки вона є заниженою і не відповідаючою дійсній вартості нерухомого майна. В задоволенні позову ПАТ «ВіЕйБі Банк» просить відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що в задоволенні позову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» слід відмовити з таких підстав. Встановлено, що 11 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський акціонерний банк, яке в подальшому змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №137/08-ПК за яким відповідач отримав грошові кошти 60000 доларів США, що складає еквівалент 303000 грн. за курсом НБУ на момент укладення цього договору. Кредитні кошти надаються строком по 09 лютого 2018 року За користування коштами встановлюється плата 14% річних. Погашення кредиту здійснюється відповідно до затвердженого графіку (а.с.16-26). З метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з кредитного договору між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнським [PERSON] Банком та відповідачем [PERSON] 11 лютого 2008 року було укладено іпотечний договір за умовами якого іпотекодавець передає, а іпотеко держатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах визначених договором нерухоме майно, а саме: житловий будинок (домоволодіння), загальною площею 131,1 кв.м., що розташований за адресою : м. Миргород, вул.. Київська буд. 50-А та земельну ділянку загальною площею 1155 кв.м. цільове призначення якої для ведення садівництва, яка також розташована за адресою: м. Миргород, вул.. Київська буд. 50-А (а.с.32-39). Відповідно до пункту 7.1 іпотечного договору іпотекодержатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок Предмета іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку (терміну) виконання зобовязань , вони не були виконані (виконані належним чином) та у випадку, якщо інформація або документи, надані іпотекодавцем при укладенні цього договору, виявляться недостовірними та/або недійсними, у випадку не виконання та/або неналежного виконання зобовязань за кредитним договором та за цим договором, а також у інших випадках передбачених Кредитним договором, цим договором та чинним законодавством України. Згідно пунктів 7.2, 7.3 , 7.4 Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору, продажу Іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору. Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п. 7.2 цього договору. Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 16 листопада 2015 року стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором станом на 26 червня 2015 року в сумі 920358 грн. 12 коп. (а.с.13-15). Рішення Миргородського міськрайонного суду від 16.11.2015 року не виконано. Станом на 12.08.2016 року у наслідок невиконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором у нього мається перед позивачем заборгованість за вище зазначеним кредитним договором в сумі 1244326,74 грн., розмір якої відповідачем не оспорюється (а.с.9-12). Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку"іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Частиною п'ятою статті 3 Закону України "Про іпотеку"передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії договору іпотеки. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань (частина четверта статті 631 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України). Статтею 17 Закону України "Про іпотеку"передбачено підстави припинення іпотеки, серед яких, зокрема, зазначено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору та визнання договору іпотеки недійсним. Таким чином, якщо договір іпотеки не припинено з визначених законом підстав, то усі права і обов'язки, набуті сторонами за цим правочином, повинні безперешкодно здійснюватися і є діючими до його повного виконання. Суд встановив, що основне зобов'язання боржник не виконав, наявність та розмір заборгованості підтверджений наданим розрахунком заборгованості. Крім того, договір іпотеки не визнавався недійсним, строк його дії не закінчився. Частиною другою статті 16 ЦК Українипередбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку"звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У частині першій статті 36 цього Законузазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статтідоговір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку"; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. При цьому згідно частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку"правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачається лише у статтях 335та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Отже, аналіз статей 36, 37, 38, 39 Закону України "Про іпотеку"та статей 328, 335, 376, 392 ЦК Українидає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України "Про іпотеку"). Отже, суд встановив, що боржник не виконував умови договору, кредиту не погасив, унаслідок чого утворилася заборгованість, а положеннями іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто банк має право на визнання права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі N 6-1219цс16. Ураховуючи сутність іпотеки та зміст правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, ефективним способом відновлення прав кредитора є застосування передбаченої сторонами в договорі процедури звернення стягнення на іпотечне майно як однієї з умов надання (отримання) кредиту. Як вбачається з матеріалів справи іпотечний договір, зокрема п.п. 7.2, 7.3, 7.4., 7.4.1. містять відповідні застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, які надають позивачу право в позасудовому порядку захистити свої права, в тому числі шляхом переходу до іпотеко держателя права власності на предмет іпотеки, при цьому іпотекодавець наділив позивача всіма необхідними для цього правами. Беручи до уваги, обставини справи, наведені норми закону та положення ст.ст. 3, 15 ЦК України, вимоги позивача не підлягають задоволенню у зв'язку з безпідставністю, оскільки за таких умов, права позивача є непорушеними і останній має, узгоджену сторонами в договорі, можливість самостійно в позасудовому порядку задовольнити свої вимоги за зобов'язанням, яке випливає з кредитного договору. Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду України № 6-1219цс16, №6-504цс16 які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Outcome: dismissed