Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] про відшкодування шкоди. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів: 03.02.2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує наступним, 25 квітня 2016 року між «СК «Українська страхова група», та ТОВ "Транс-Сервіс-1" був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-1301-16-00120, предметом якого є страхування транспортного засобу «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] . 28 квітня 2017 року в м. Львові на пepexpecтi вул. Любінська - Петлюри відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортною засобу «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортною засобу «Skoda Oktavia» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно довідки поліції та постанови Шевченківського районною суду м. Львова № 466/3111/17 від 15.05.2017 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася в наслідок порушення [PERSON] . ПДР України. До ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся Страхувальник - ТОВ "Транс-Сервіс-1" із заявою про настання страхового випадку та виплат страховою відшкодування і надав при цьому усі необхідні документи. 11.05.2017 року ПАТ «СК «Українська страхова група» на підставі рахунку № 2676 від 28.04.2017 року, було складено страховий акт № 3CKA 6568 та розрахунок суми страхового відшкодування, що належить до виплати Страхувальнику. На підставі вищевказаних документів Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі: 30 702 (тридцять тисяч сімсот дві) грн. 20 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 8711 від 12.05.2017 року. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 15.05.2017 року у справі № 466/3111/17 Відповідача визнано винним. На момент дорожньо-транспортна пригоди цивільна відповідальність Відповідача була застрахована у ПрАТ "СК "ПЗУ Україна", яка сплатила на користь Позивача страхове відшкодування вартості відновлювального ремонту, в розмірі 15 993 грн. 66 коп. Після чого Позивач отримав залишок в розмірі: 30 702,20 - 15 993,66 = 12 921,46 ґрн. Вказаний залишок відшкодовується безпосередньо винуватцем ДТП тобто відповідачем. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача 12 921, 46 грн., а також судові витрати. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав. Процесуальні дії у справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 24.02.2020 року позовну провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 24.03.2020 року (а.с. 25-26) В судове засідання 03.12.2019 року: представник позивача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - Нечай Ю.В. не з`явилась, про дату, час, та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.28). У позовній заяві зазначила, що розгляд справи просить проводити у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.1-3); відповідач - [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить інформація вихідної кореспонденції суду (а.с.27), конверт на адресу суду повернувся без вручення (а.с.29) розписка. Причини неявки не відомі. Заяв та клопотань не надходило; Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Встановлено, що 28 квітня 2017 року в м. Львові на пepexpecтi вул. Любінська - Петлюри відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортною засобу «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортною засобу «Skoda Oktavia» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 15 травня 2017 року винуватцем ДТП визнано [PERSON] - водія автомобіля марки Skoda Oktavia» державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 9). На момент ДТП, на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу укладеного 25 квітня 2016 року між ПАТ «СК «Українська страхова група», та ТОВ "Транс-Сервіс-1" автомобіль марки ««Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] застраховано в ПАТ «СК «Українська страхова група» (а.с.5-6). Відповідно до заяви від 28.04.2017 року ТОВ "Транс-Сервіс-1" звернулось до Приватного акціонерне товариство ПАТ «СК «Українська страхова група» про виплату страхового відшкодування на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу укладеного 25.04.2016 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Транс-Сервіс-1» (а.с.11). ПАТ «Страхова компанія Українська страхова група» здійснила виплату страхового відшкодування у сумі 30 702,20 грн., на підставі результату огляду транспортного засобу, страхового акту № 3CKA 6568 та розрахунку суми страхового відшкодування (а.с. 13-17). Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, враховуючи обґрунтування позивача, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч 7ст. 279 ЦПК України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Відповідно до ст. 131 ЦПК України, У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до вимог ст.. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач у поданій заяві на адресу Шевченківського районного суду м. Львова, зазначає, що у випадку неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. ЦК України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме: особисте, майнове та страхування відповідальності. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з такого. Нормами цивільного законодавства передбачено право зворотної вимоги за декількома правовідносинами. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч.1 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Відповідних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 03 жовтня 2018 року справа № 686/ 17155/15-ц, провадження № 61-1884Осв18, від 05 грудня 2018 року справа № 752/19570/15-ц, провадження № 61-19564св18, від 22 січня 2019 року справа № 676/518/17, провадження № 61-8307св18. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України Обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Таким чином, доводи позивача частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме, судовий збір у розмірі 1921,00 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України Фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: approved