Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що [PERSON] , [INFO] , є рідним онуком [PERSON] , [INFO] . Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] , народився син [PERSON] , [INFO] . Однак, починаючи з квітня 2016 року, [PERSON] та [PERSON] повністю самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, та зникли у невідомому напрямку. З цього часу взагалі перестали бачити сина та дбати про його духовний та матеріальний стан. А тому позивачка просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітнього сина. Призначити її опікуном над малолітнім правнуком та стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали і суду пояснила, що діти проживають разом з нею. Відповідачі жодних обов`язків як мати та батько не виконують, аліменти не сплачує, життям дітей не цікавляться. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, на сайті Кагарлицького районного суду Київської області було розміщено оголошення про виклик відповідачів в судове засідання, що відповідає вимогам ст. 128 ч.11 ЦПК України, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України та зі згоди позивачки та її представника суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з слідуючих підстав. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є рідним онуком [PERSON] , [INFO] . Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] , народився син [PERSON] , [INFO] . Однак, починаючи з квітня 2016 року, [PERSON] та [PERSON] повністю самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, та зникли у невідомому напрямку. З цього часу взагалі перестали бачити сина та дбати про його духовний та матеріальний стан. Згідно довідки-характеристики від 07.10.2019 року № 1731/02-41, що видана Кагарлицькою міською радою відносно [PERSON] неодноразово викликався на засідання комісії з питань захисту прав дитини при Кагарлицькій міській раді, стосовно неналежних умов проживання для малолітньої дитини, конфліктів з батьком, неналежного виконання батьківських обов`язків. Згідно довідки-характеристики від 07.10.2019 року № 1732/02-41, що видана Кагарлицькою міською радою відносно [PERSON] , остання неодноразово викликалась на засідання комісії з питань захисту прав дитини, при Кагарлицькій міській раді, стосовно неналежних умов проживання для малолітньої дитини, конфліктів з батьком чоловіка, неналежного виконання батьківських обов`язків. З березня 2015 року по лютий 2016 року сім`я [PERSON] знаходилась в МЦСССДМ на обліку сімей, як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах. Була знята з обліку в зв`язку з переїздом для проживання в м. Біла Церква. Влітку 2016 року сім`я знову повернулася в м. Кагарлик. В липні, цього ж року, у МЦСССДМ надійшло повідомлення про неналежне виконання [PERSON] та [PERSON] батьківських обов`язків, а саме: дитина, [PERSON] , тривалий час проживає в прабабусі - позивачки [PERSON] , і прадідуся, батьки не цікавляться ним, не допомагають утримувати дитину. Працівники МЦСССДМ неодноразово проводили з [PERSON] та [PERSON] відповідні бесіди та вони не дали позитивного результату. Останнім часом [PERSON] дуже рідко приходить до сина, [PERSON] зовсім не приходить до дитини. Відповідачі не цікавиться його здоров`ям, не бере участі у вихованні та утриманні сина. Місце проживання та місце роботи [PERSON] та [PERSON] , на даний час, позивачці невідомо. [PERSON] має судимість. Відповідно до ч.3 "Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, органами опіки та піклування є районні, районні у м. Києві та м.Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. 05.11.2019 року, Кагарлицькою РДА, як органом опіки та піклування за результатом звернення [PERSON] з питанням про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їхнього малолітнього сина, було складено висновок № 01-28-2280 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . Як вказано у Висновку, " беручи до уваги те, що громадяни [PERSON] та [PERSON] самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, не цікавляться станом здоров`я дитини, не виявляють бажання зустрічатися із сином, Кагарлицька районна державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] ". Разом із цим, відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-Х11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. і ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № з "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до ї внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п. 16 ППВСУ від 30.03.2007 року № з). Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.1 ст. 164 СК України, Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: і) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини: 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до положень ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ст. 243 СК України закріплено, що опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно ч. 2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання Дитини від 02.10.2019 року, за участь фахівців МЦСССДМ було встановлено, що дитина проживає за адресою [PERSON] Будинок цегляний, наявне електропостачання, газове опалення, водопровід та водовідведення. У дитини є окрема кімната, яка облаштована належним чином для проживання та нормального. Дитина проживає разом із прабабусею та прадідусем. Згідно характеристики, що надана вихователем ЗДО "Ромашка", дитину постійно приводять та забирають прадідусь - [PERSON] та прабабуся - [PERSON] . Хлопчик доглянутий, має завжди охайний вигляд, вихований, відповідає своєму рівню знань, всі витрати відносно дитини несуть прадідусь та прабабуся. Батьків вихователь не знає, так як останні жодного разу не з`являлися до садка та не цікавились вихованням дитини. Вказане підтвердила допитана в судовому засіданні в якості свідка вихователь дитвсадка [PERSON] , яка також пояснила, що кошти за дитсадок сплачує прабабуся [PERSON] та прадідусь, відвідують батьківські збори, батьки не цікавляться джитиною. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона являється сусідкою позивачки, проживає поруч з будинком [PERSON] . Дитина постійно проживає у [PERSON] , батьків дитини не бачила близько 2 років. [PERSON] водять до дитсадка, займаються дитиною. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є родичкою позивачки. [PERSON] виховують дитину, повністю нею піклуються про неї, водять до дисадочка. Батьки не цікавляться дитиною. Згідно ч. 4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно 4.3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Також за необхідне слід зазначити, що згідно ч. 3 ст. 166 СК України, якою передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, 2, з, 4, 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, дітям, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Відповідачі наразі працездатні та здорові, і можуть у повній мірі сплачувати аліменти на утримання своєї дитини. Позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку сплачувати аліменти. Відповідно до ч. з ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до 4.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дане стверджується копіями паспортів, свідоцтва про народження, довідки про місце реєстрації дитини, характеристик відносно [PERSON] та [PERSON] , висновку Кагарлицької РДА, акті обстеження житлово-побутових умов, характеристики із ЗДО «Ромашка», витягів з протоколів, довідками Кагарлицької міської ради, довідками про стан здоров`я дитини та позивачки, , актом депутата , свідоцтвом про одруження. Таким чином, діючи виключно в інтересах дітей, а також те, що відповідачі ухиляються від обов`язку щодо виховання свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , чим завдають йому сильних моральних переживань та страждань, завдають шкоди психологічному здоров`ю дитини, а тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України суд вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина. Призначити позивачку опікуном малолітнього [PERSON] та стягнути з відповідачів на користь позивачки на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі по ј частині заробітку , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову 09.12.2019 року і до моменту досягнення дитиною повноліття з кожного. Враховуючи викладене,

Outcome: approved