Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем [PERSON] ( [PERSON] ), який є громадянином республіки Польща, посилаючись на те, що з червня 2016 року між ними припинилися шлюбні стосунки. Відповідач тривалий час проживає в Польщі, а вона з дочкою в м.Тернополі на Україні, не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер. Також зазначила, що [PERSON] тривалий час перебуває в нових стосунках з іншою особою та має намір створити нову сім`ю та укласти шлюб. Спір щодо проживання неповнолітньої дитини та поділ майна подружжя між сторонами відсутній. Відтак, враховуючи наведені обставини, просить шлюб розірвати. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] ( [PERSON] ), який є громадянином республіки Польща, в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Згідно інформації районного суду Вроцлав-Фабрична у Вроцлаві, наданої на виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 11 червня 2019 року, вручення документів відбулося відповідно до чинного в їхній країні законодавства, тобто шляхом повідомлення про посилку двічі. [PERSON] ( [PERSON] ) не з`явився на засідання у місцевому суді, яке було призначене на 17.10.2019 рік. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. У даній справі 11 червня 2019 року ухвалою суду доручалось компетентному суду Республіки Польща у встановленому порядку вручити копію позовної заяви та додані до неї документи [PERSON] ( [PERSON] ), який проживає за адресою: [ADDRESS] . Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив. [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ), який є громадянином республіки Польща, зареєстрували шлюб 23.11.2008 року в місті Лондоні, Велика Британія, що підтверджено Витягом із акту про одруження, виданого відділом РАЦС в м. Вроцлав, Республіка Польща від 28.05.2012 року за №1023/2012. У даному шлюбі у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується офіційно копією актового запису про народження серії [NUMBER] від 16.07.2009 року, виданого органом цивільного стану району Лондона Волтем-Форест, Великобританія. Судом з`ясовано, що сторони з червня 2016 року не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, втратили почуття взаєморозуміння та любові один до одного. Сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Шлюб існує лише формально. Відповідно ст. 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків. Згідно ст. 13 Закону України "Про міжнародне приватне право" документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до вимог ст..15 договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікованого Постановою ВР України від 04.02.1994 року, документи які підготував або засвідчив відповідний орган однієї з Договірних сторін, скріплені гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи, мають силу документа на території іншої Договірної Сторони без потреби будь-якого іншого засвідчення. Це стосується також копій і перекладів документів, які засвідчені відповідним органом. Таким чином, суд визнає витяг із акту про одруження, виданого відділом РАЦС в м. Вроцлав, Республіка Польща, яким підтверджено укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований [INFO] року в м.Лондоні, Велика Британія. Відповідно до ст. 2 Цивільно-процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та "Про міжнародне приватне право". Питання, що виникають у сфері приватно-правових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право". Згідно ст. 60 Закону України "Про міжнародне приватне право" правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним. Згідно з вимогами ст..26 договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікованого Постановою ВР України від 04.02.1994 року, розірвання шлюбу проводиться згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя в момент порушення справи. Якщо в момент порушення справи один з подружжя є громадянином однієї Договірної сторони, а другий - громадянином іншої Договірної Сторони, розірвання шлюбу проводиться згідно законодавством тієї Договірної сторони, на території якої вони мають місце проживання. Якщо один з подружжя має місце проживання на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство тієї Договірної Сторони, орган якої порушив справу. Компетентним органом є орган тієї Договірної Сторони, на території якої подружжя має місце проживання. Відповідно до вимог ст. ст. 111, 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частини третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Суд дослідивши та оцінивши докази надані сторонами, вважає, що шлюб слід розірвати так, як останній носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки порушує його особисті права та законні інтереси. На підставі наведеного та

Outcome: approved