Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

5 січня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Бажана 24/1" до [PERSON] про стягнення заборгованості за обслуговування будинку та прибудинкової території. В обґрунтування позову позивач вказав, що відповідач у період з 1 грудня 2017 року по 30 листопада 2020 року має заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 11806,32 грн. Враховуючи те, що відповідач не виконує свої зобов`язання належним чином та не сплачує внески, просив суд стягнути з нього суму основного боргу, інфляційні втрати в розмірі 734,72 грн., 3% річних в сумі 430,55 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 5 січня 2021 року справу передано судді Шаповаловій К.В. Ухвалою суду від 11 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб. Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року у цивільній справі призначено судове засідання на 24 березня 2021 року та викликано учасників справи. У судове засідання, призначене на 24 березня 2021 року з`явилися представники позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації. До суду повернувся конверт із позовною заявою та ухвалою суду про відкриття провадження у справі з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». Судове засідання було відкладено на 13 квітня 2021 року. У судове засідання 13 квітня 2021 року з`явились представники позивача, підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити, вказали, що відповідач є власником квартири, за якою наявна заборгованість, в квартирі фактично проживають його сини, їм відомо про наявність справи в суді, проте кошти на утримання прибудинкової території вони все рівно не сплачують. У судовому засіданні 13 квітня 2021 року представники позивача не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача та не заперечували щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання 13 квітня 2021 року не з`явився, про день, час та місце розгляду справи декілька разів повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання. До суду надійшли зворотні повідомлення, в якому зазначено, що повідомлення повертається до суду у зв`язку із відсутність адресата. Відзив на позову заяву відповідач не подав. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідач 24 березня та 13 квітня 2021 року у судові засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що позивач не заперечував щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд 13 квітня 2021 року ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, заслухавши пояснення представників позивача, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 100,40 кв. м, що підтверджується інформаційною довідкою Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" ББ-2020 № 56 від 16 листопада 2020 року, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 28, 56). Згідно із статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до статті 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно із пунктом 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Відповідно до положень статті 4 вищевказаного Закону об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Згідно із статтею 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Положеннями статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, серед іншого, приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; укладати договори; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до статей 14, 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», здійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших власників. Співвласник серед іншого зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням. 13 квітня 2016 року проведено державну реєстрацію ОСББ «Бажана 24/1», яке здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] (а.с. 18). Статтею 10 Закону визначено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту тощо. Відповідно до статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Звертаючись із позовом до суду позивач зазначає, що у період з 1 грудня 2017 року по 30 листопада 2020 року у відповідача виникла заборгованість щодо сплати внесків за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 18470,17 грн. Відповідача частково сплачував кошти за утримання будинку та прибудинкової території, та за вказаний період здійснив проплат на загальну суму 6663,85 грн, що не заперечувалось представниками позивача. В той же час відповідач не сплатив на користь позивача заборгованість в розмірі 11806,32 грн. Згідно з із протоколу загальних зборів членів ОСББ «Бажана 24/1» від 21 грудня 2016 року № 3 затверджено кошторис на 2017 рік, зокрема внесок на обслуговування будинку та прибудинкової території в розмірі 3.45 грн./кв.м загальної площі для 2-16 поверхів та 3.13 грн./кв.м для 1-го поверху (а.с. 35). Відповідно до протоколу загальних зборів членів ОСББ «Бажана 24/1» від 6 січня 2018 року № 5 затверджено кошторис на 2018 рік, зокрема затверджено внесок на обслуговування будинку та прибудинкової території в розмірі 4,20 грн./кв.м загальної площі та 3,73 грн./кв.м для 1-го поверху (а.с. 38). З протоколу загальних зборів членів ОСББ «Бажана 24/1» від 23 грудня 2018 року № 6 вбачається, що було затверджено кошторис на 2019 рік по внесках співвласників на утримання будинку у розмірі 4,70 грн./кв.м. загальної площі та 4,17 грн./кв.м для 1-го поверху (а.с. 42). Відповідно до протоколу загальних зборів членів ОСББ «Бажана 24/1» від 30 січня 2020 року № 7 затверджено кошторис на 2020 рік, зокрема затверджено внесок на обслуговування будинку та прибудинкової території в розмірі 4,96 грн./кв.м загальної площі та 4,36 грн./кв.м для 1-го поверху (а.с. 49). Судом встановлено, що з грудня 2017 року [PERSON] не в повному обсязі сплачував обов`язкові внески на утримання будинку та прибудинкової території, що обумовило виникнення заборгованості. На підтвердження розміру позовних вимог позивачем надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого заборгованість відповідача по обов`язковим внескам на утримання будинку та прибудинкової території станом на 30 листопада 2020 року становить 11806,32 грн. (а.с. 4). Позивачем надсилалась відповідача претензія щодо необхідності погашення заборгованості по внескам на утримання будинку та прибудинкової території 11 листопада 2020 року, що підтверджується матеріалами справи та копією фіскального чеку про відправку претензії, до вказаної претензії також був долучений розрахунок заборгованості. Проте відповіді на цей лист позивач не отримав та кошти відповідач до подання позову до суду позивачу не сплатив. Розрахунок заборгованості за внескам на утримання будинку та прибудинкової території був перевірений судом та покладається в обґрунтування рішення як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих відповідачу сум, і здійснений на основі затверджених в установленому порядку норм та пропорційно до загальної площі належної відповідачу квартири. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно із частиною шостою статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Відповідно до положень статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Як вбачається із позовної заяви, позивачем у зв`язку із несвоєчасною сплатою відповідачем внесків на утримання будинку та прибудинкової території протягом тривалого часу, нараховане інфляційне збільшення та 3% річних, відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно з наданим позивачем розрахунком, що міститься в позовній заяві його втрати від інфляції склали 734, 72 грн., а три проценти річних від простроченої суми склали 430,55 грн. Перевіривши розрахунок інфляційного збільшення та 3% річних, наданий позивачем, судом встановлено вірність здійсненого нарахування. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення і не спростований відповідачем. Відповідачем не надано доказів на спростування обставин та розрахунків наданих позивачем. Споживачі зобов`язані оплатити послуги, якщо вони фактично користувались ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 березня 2018 року у справі № 308/10167/15-ц. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ОСББ «Бажана 24/1» до [PERSON] про стягнення заборгованості за обслуговування будинку і прибудинкової території з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох процентів річних в загальному розмірі 12971,59 грн, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, позивачем заявлено до суду вимогу про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Адвокатом Нікітченко В.В. відповідні докази суду були подані у строки, визначені статтею 141 ЦПК України. В обґрунтування заяви про понесені позивачем витрати на правничу допомогу, адвокат Нікітченко В.В. подав договір № 22/12 про надання правової (правничої) допомоги від 22 грудня 2020 року, додаткову угоду № 1 від 22 грудня 2020 року, укладені між відповідачем АО «Свобода» та ОСББ 2Бажана 24/1», відповідно до пункту 1 якої, сторони погодили, що виконавець бере на себе обов`язок стягнути на користь клієнта заборгованість з [PERSON] , власника квартири [ADDRESS] , яка виникла на підставі не сплати внесків, прийнятих загальними зборами ОСББ. Пунктом 5 угоди сторони погодили, що одна година роботи виконавця коштує 1000 грн.; акт приймання-передачі робіт (наданих послуг) від 24 грудня 2020 року, підписаний від ОСББ «Бажана 24/1» головою правління [PERSON] та адвокатом Нікітченком В.В., як президентом АО «Свобода», відповідно до якого визначено обсяг роботи, що була виконана адвокатським об`єднанням із зазначенням кількості годин, що було витрачено на неї та визначена загальна вартість послуг в розмірі 5000 грн., платіжне доручення № 1272 від 24 грудня 2020 року про сплату ОСББ «Бажана 24/1» на користь АО «Свобода» коштів за надання правничої допомоги в розмірі 5000 грн. Отже, адвокатом Нікітченком В.В. надано суду докази щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, зважаючи на категорію та юридичну кваліфікацію правовідносин у справі, розгляд справи в спрощеному позовному провадженні, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, враховуючи поведінку відповідача під час розгляду справи, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. підлягають задоволенню. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved