Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що 19.05.2012 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, від шлюбу сторони мають дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини фактично між ними припинені. Через відсутність взаєморозуміння, подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Позивач у судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, подавши заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що [PERSON] є громадянкою Російської Федерації та має посвідку на проживання в Україні. 19.05.2012 року між сторонами укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 19.05.2012 року, актовий запис 787, видане Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї. (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають дітей - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], актовий запис № 2272, виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ у м. Києві та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], актовий запис № 723, виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ у м. Києві (а.с. 6-7). Сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України "Про міжнародне приватне право" правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Статтею 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що судом установлено, що позивач є громадянкою іншої держави, однак сторони постійно проживають на території України, шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та дітей, вжиття судом заходів для примирення сторін бажаного результату не надали, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї між сторонами є неможливим, шлюб існує формально і може бути розірваним в порядку, передбаченому нормами СК України. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Outcome: approved