Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення неправомірними та скасування постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про розшук майна боржника та повернення майна, посилаючись на те, що на підставі Виконавчого листа від 24.12.2010 року Відповідачем було відкрите виконавче провадження №24341772, про що державним виконавцем Заболотним А.В. було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.02.2011р. В межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем Заболотним А.В. було винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.01.2012р., згідно якої було накладено арешт на автомобіль SEAT ALTEA д.н.з. [NUMBER], та на автомобіль ВАЗ 21093 д. н. з [NUMBER], що належать Позивачу. 08.02.2013 р. старшим державним виконавцем Сімоненко І.О. було винесено Постанову про розшук майна боржника,згідно якої оголошено у розшук автомобіль SEAT ALTEA д.н.з. [NUMBER], та на автомобіль ВАЗ 21093 д. н. з [NUMBER], що належать Позивачу. Про всі зазначені вище дії позивача, як боржника, жодного разу не було належним чином повідомлено та проінформовано, що позбавило позивача права на оскарження дій Відділу Державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції. 04.02.2014 року позивач дізнався про наявність виконавчого провадження та зазначених постанов, коли позивача було зупинено під час руху на автомобілі SEAT ALTEA д.н.з. [NUMBER] працівником ДАІ та затримано і вилучено вказаний автомобіль, про що було складено відповідний Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. Тому строк, встановлений чинним законодавством для оскарження дій державного виконавця починає відлік з 04.02.2014р. Позивач вважає зазначену Постанову про арешт та Постанову про розшук незаконними, та такими, що порушують права позивача. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Представник Відповідача в судове засідання не з»явився , про час слухання справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що 17.11.2010 року між Позивачем та Третьою особою було укладено Договір про надання споживчого кредиту, та в забезпечення виконань зобов'язання за яким було укладено Договір застави транспортного засобу №00012-СЬ-000000000175/Ф, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за №3958, згідно якого в заставу Третьої особи Позивачем було передано автомобіль SEAT ALTEA д.н.з. [NUMBER]. Відомості про обтяження автомобілю заставою внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується Витягом №29287164 від 18.11.2010р. Відповідно до ст. 1. Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно ст. 17. Закону України "Про заставу" заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. Статтею 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. У відповідності до ч. 1 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Крім цього, вказаною статтею визначений виключний перелік підстав для звернення стягнення на майно, що передане в заставу, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, проте в даному випадку застосування жодної з цих підстав не було визначено, та, взагалі, є неможливим. Про вказані обставини позивачем було повідомлено Відповідача, крім того, про зазначені обставини із вимогою усунення порушень зверталася й Третя особа, яка в свою чергу повідомила, що станом на поточний час застава є чинною та у неї відсутні будь-які підстави звертати стягнення на предмет застави. Проте, Відповідач жодним чином не відреагував на звернення, не усунув порушення, та не надав будь-якої обгрунтованої відповіді на такі звернення. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування. А згідно ст. 44 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таким чином, як вбачається з наведеного, Відповідач не має правових підставу звертати стягнення на переданий в заставу автомобіль SEAT ALTEA д.н.з. [NUMBER], а дії державного виконавця Заболотного A.B. в частині винесення Постанови про арешт та дії старшого державного виконавця Сімоненко І.О. в частині винесення Постанови про розшук є неправомірними, та, відповідно, Постанова про арешт і Постанова про розшук є незаконними.

Outcome: approved