Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

10 травня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до ФОП [PERSON]\~ про розірвання договору та стягнення коштів, в якому просить розірвати Договір AU 145 від 04.11.2015 року, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] Стягнути з ФОП [PERSON] на її користь кошти у загальному розмірі 2393, 10 гривень, з яких 2000 гривень сплачених за договором, інфляційні витрати 158, 10 гривень, 10 % за користування чужими грішми у розмірі 200 гривні, та 3 % річних у розмірі 35 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 04.11.2015 року вона та ФОП [PERSON] уклали Договір AU 145 про виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій вартістю 2191 грн., згідно якого Замовник доручає, а Виконавець зобовязується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками Виконавця протягом пятдесяти робочих днів з моменту укладення договору. Вказує, що на виконання умов договору нею було сплачено завдаток у сумі 2 000 грн., проте відповідач не виконав умови договору, вікна не виготовив та не доставив. Зазначає, що для захисту своїх прав вона звернулася до поліції. Вказує, що відповідач написав розписку, що погоджується повернути кошти, проте кошти не повернув. А тому позов просить задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просять розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи чи інших заяв не надійшло, відзив не направив.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ст. ст. 223, 280 ЦПК, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.\~\~ Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи\~ правосуддя,\~ суд\~ захищає\~ права, свободи\~ та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 04.112015 року між позивачем [PERSON] (далі Замовник) та відповідачем ФОП [PERSON] (далі Виконавець) укладено Індивідуальний договір (далі Договір) AU 145 про виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій вартістю 2191 грн., згідно якого Замовник доручає, а Виконавець зобовязується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками Виконавця, а Замовник зобов'язується оплатити та прийняти готові вироби та роботу згідно з умовами цього Договору. Згідно з п. 1.3. Договору якість Виробів, що постачається за Договором, повинна відповідати технічним умовам Виконавця, нормам якості для даного виду Виробів. Відповідно до умов договору ФОП [PERSON] зобовязався поставити конструкцію на технічному кресленні з боку панель, загальною площею 1, 148 м.кв., колір білий, заповнення 4 мм.* 16*4мм, профіль ПВХ RОТТА, вартістю 2191 грн. Відповідно до п.2.1, 2.2, 2.3 Договору вартість виробів складає 2191 грн., завдаток 2000 грн., борг до передачі виробів у власність 191 грн. Згідно з п.3.1 цього ж договору Замовник зобов'язується оплатити вартість виробів в сумі 2191 грн. Пунктом 3.2 встановлено, що після виконання п.3.1 Виконавець зобов'язується передати у власність Замовника виготовлені вироби протягом 50 робочих днів з моменту укладення договору. Договір діє з дня його підписання до повного виконання сторонами всіх зобов'язань (п.3.12.). Відповідно до п. 3.9. Договору обовязки за Договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання Замовником акту прийому - передачі Виробів. Згідно п. 4.2 Договору, у випадку невиконання п. 3.2,\~ виконавець зобовязаний сплатити неустойку в розмірі 0,1 % від вартості даного договору за кожний робочий день прострочення. На виконання умов договору позивачем було сплачено 2000 грн. завдатку, що підтверджується: розпискою [PERSON] від 06.06.2016р. та квитанцією від 04.11.2015 року, проте відповідач не виконав умови договору, ПВХ конструкції не виготовив та не доставив. Тобто між сторонами було укладено договір побутового підряду (ч. 1 ст. 865 ЦК України). До відносин за договором побутового підряду, не врегульованим ЦК України, застосовується законодавство про захист прав споживачів (ч. 3 ст. 865 ЦК України). Відповідно до ст.\~ 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. У відповідності до п.п. 18,20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1995 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» договір побутового підряду є різновидом договору підряду, тому до нього застосовуються загальні правила про договір підряду. При вирішенні питання про відповідальність та про наявність і розмір збитків, заподіяних споживачу, у зв'язку з недоліками товару необхідно виходити як із загальних положень Закону, так і із спеціальних норм законодавства, а також із умов укладеного сторонами договору. Згідно ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовник), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. У відповідності до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.ст.626,627 ЦК України - договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч.1-3ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Згідно з ч.2ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.5 ст.653 ЦК якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Як вбачається з оспорюваного позивачем договору (пункти 2.1 - 2.3), він має ціну 2191 грн., але не вказані умови та строки її сплати, що в свою чергу суперечить п. 3.2 та робить неможливим його виконання, так як даним пунктом (3.2) передбачений обов'язок виконавця передати у власність замовника виготовлений виріб протягом 50 робочих днів з моменту укладення договору. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. В силу ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", суд дійшов висновку, що умови договору (пункти 2.1-3.1) є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач у своїй розписці від 06.06.2016 року визнав отримання від позивача коштів в сумі 2000 грн. на виконання договору індивідуальний номер замовлення АU 145 від 04.11.2015 року. Відповідачем до суду не надано доказів того, що ним умови договору виконанні. Враховуючі вищезазначені обставини, приймаючі до уваги, що згідно вищевказаного договору позивач умови договору виконав, здійснивши оплату замовленого товару, проте відповідач відповідні послуги за угодою сторін ні в зазначений в договорі строк, ні на час розгляду справи позивачу не надав, про причини невиконання зобовязань не повідомив, доказів іншого до суду не надано, суд вважає можливим розірвати договір, стягнути сплачені кошти в рахунок завдатку за договором. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 158, 10 гривень, 10 % за користування чужими грішми у розмірі 200 гривні, та 3 % річних у розмірі 35 грн., то суд вважає що дана вимога не підлягає задоволенню, так як дані правовідносини виникають на підставі договору з надання послуг, а не з договору з виконання грошових зобовязань, а тому у звязку з цим дана вимога не підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, що відповідно до ч.5 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Пунктом 4.2 Договору сторони погодили, що у випадку невиконання п.3.2, виконавець зобов'язаний сплатити неустойку у розмірі 0,1% від вартості даного Договору за кожен робочий день прострочення. Отже, сторони погодили відповідальність виконавця у вигляді сплати пені. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, а саме: розірвати Договір UA 145 від 04.11.2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 2000 гривень. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з ФОП [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1285,55 грн. (2393,10/100=23,93; 2000/23,93=83,57%; 704,80/100х83,57=589,00+704,80=1293,80). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial