Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який 12.05.2014 року уточнили, вказавши, що згідно договору № ML-311/124/2008 від 26.06.2008 року Закрите акціонерне товариство ‹‹ОТП Банк›› (Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ЗАТ «ОТП Банк») надали відповідачу [PERSON] кредит на суму 17 000,00 дол. США з фіксованою процентною ставкою 13,99 %. Для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений Договір поруки №SR-311/124/2008 від 26.06.2008 року, відповідно до якого відповідач [PERSON] прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання відповідачем [PERSON] всіх боргових зобов'язань перед банком за кредитним договором № ML-311/124/2008 від 26.06.2008 року. Згідно договору кредиту відповідач зобов'язувався здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків протягом всього строку дії договору. Відповідачі не виконували зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредиту станом на 13.06.2013 року з врахуванням курсу валю станом на 08.05.2014 року у розмірі 710020,63 гривень, а саме: залишок заборгованості за кредитом - 15583,32 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 08.05.2014 р. складає 180657,43 грн.; заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом - 1833,04 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 21250,43 грн.; пеню за прострочення виконання зобов'язання - 508112,77 грн. Позивач придбав у ЗАТ ‹‹ОТП Банк›› за договором купівлі-продажу кредитний портфель, відповідно якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором, тому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь у судовому порядку заборгованість у національній валюті, а також витрати по справі: судовий збір у розмірі 3441 гривень. Не погоджуючись з первісним позовом [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до ТОВ«ОТП Факторинг Україна» про захист прав споживача, розірвання кредитного договору. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона дійсно отримувала кредит на споживчі цілі, одночасно також був укладений Договір поруки з [PERSON] від 26.06.2008 року № SR-311/124/2008 від 26.06.2008 року, відповідно до якого прийняла на себе обов'язок відповідати за своєчасне виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Згідно ст. 11 ч.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Таким чином договір був укладений на споживчі цілі, є споживчим кредитом. З моменту укладення договору відповідач-позивач [PERSON] виплачувала тіло кредиту та відсотки вчасно, але після економічної кризи долар по відношенню до гривні зріс , що призвело до неможливості сплачувати суми по кредитному договору своєчасно, в зв'язку з чим утворилась заборгованість. Просила суд винести рішення, яким розірвати кредитний договір № ML-311/124/2008 від 26.06.2008 року, укладений між нею [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк». В судовому засіданні представник позивача-відповідача Маринченко О.В. первісний позов підтримала в повному обсязі та посилаючись на обставини, викладені в уточненому позові, просила суд його задовольнити та стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором на користь позивача, проти зустрічного позову заперечувала. Представник відповідача-позивача [PERSON] проти первісного позову заперечувала, та посилаючись на обставини викладені в зустрічному позові [PERSON] просила суд його задовольнити та розірвати кредитний договір № ML-311/124/2008 від 26.06.2008 року, укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», в задоволені первісного позову відмовити в повному обсязі. При цьому також просила суд врахувати, що вимоги позивача в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором також з поручителя [PERSON] не відповідають вимогам ч.4 ст. 559 ЦК України. Відповідач-позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Вислухавши сторони, дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] до ТОВ"ОТП Факторинг Україна" про захист прав споживача, розірвання кредитного договору, задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно кредитного договору № ML-311/124/2008 від 26.06.2008 року Закрите акціонерне товариство ‹‹ОТП Банк›› надали відповідачу [PERSON] кредит на суму 17 000,00 дол. США з фіксованою процентною ставкою 13,99 % та кінцевою датою повернення кредиту 25.06.2012 року ( а.с.6-9 копія кредитного договору). На підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON]. (а.с.20 копія свідоцтва, а.с.21-45 копії свідоцтв, статутів та договору купівлі-продажу з додатком). Згідно з п.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. ст. 526,530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у строк, встановлений у зобов'язанні. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач-позивач [PERSON] не виконувала належним чином умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 08.05.2014 року у розмірі 710020,63 гривень, а саме: залишок заборгованості за кредитом - 15583,32 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 08.05.2014 року складає 180657,43 грн.; заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом - 1833,04 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 21250,43 грн.; пеня за прострочення виконання зобов'язання - 508112,77 грн. ( а.с. 13- розрахунок, а.с. 117 копія довідки). Для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений Договір поруки №SR-311/124/2008 від 26.06.2008 року, відповідно до якого відповідач [PERSON] прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання відповідачем [PERSON] всіх боргових зобов'язань перед банком за кредитним договором № ML-311/124/2008 від 26.06.2008 року. (а.с.12 копія договору поруки). Відповідно до ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Зважаючи на викладені обставини, суд приходить висновку, що вимоги позивача-відповідача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № ML-311/124/2008 від 26.06.2008 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд вважає необґрунтованими вимоги відповідача-позивача [PERSON], викладені в зустрічному позові про розірвання кредитного договору № ML-311/124/2008 від 26.06.2008 року в зв'язку з істотними змінами обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, а саме підвищенням курсу іноземної валюти обумовленої договором, виходячи з наступних підстав. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно частин 1, 2 та 3 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору, виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. Підписанням кредитного договору, фактом отримання і використання кредиту, частковим погашенням кредитних коштів відповідачем-позивачем [PERSON] підтверджено, що остання в повному обсязі ознайомлювалась з умовами кредитування в Банку та орієнтовною сукупною вартістю кредиту і прийняла на себе зобов'язання по його виконанню. Крім того, взаємні права обов'язки сторін детально визначені у підписаному сторонами кредитному договорі в тому числі і порядок та строки розрахунку. На момент укладення договору відповідач - позивач [PERSON] знала про необхідність повернення кредиту саме в доларах США і вважала такі умови справедливими та прийнятними для себе. При укладенні даного правочину не існувало ніяких умов, які б примусили відповідача [PERSON] прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах. З урахуванням наведеного, суд вважає, що саме по собі зростання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі ст. 652 ЦК України, оскільки зазначене стосується обох сторін договору і [PERSON] при належній завбачливості могла, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість одержання кредиту в національній валюті. Крім того, безпідставним є посилання позивачки на порушення відповідачем ст. ст. 11, 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач. Судом не можуть бути прийняті і заперечення представника відповідача-позивача [PERSON] в судовому засіданні в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором, в зв'язку з припиненням договору поруки, оскільки, як вбачається з умов п.4.2. Договору поруки №SR-311/124/2008 від 26.06.2008 року укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], її відповідальність як поручителя за за кредитним договором № ML-311/124/2008 від 26.06.2008 року припиняється лише після виконання боргових зобов'язань у повному обсязі. Таким чином, початок обчислення строку пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів пов'язаний з моментом настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі, а не з фактом припинення сплати платежів за кредитним договором. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зважаючи на те, що зазначений у позовних вимогах позивача-відповідача розмір пені в сумі 508112,77 гривень, значно перевищує розмір збитків, а саме існуючої заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, суд вважає за необхідне,

Outcome: partial