Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Однак з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно йому стало відомо, що на вказаний будинок накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 3765675, зареєстрований 21.09.2006 року реєстратором - Першою черкаською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Ощадбанку м. Чигирина від 12.03.1991 року, без номера, при цьому згідно довідки Ощадного банку від 08.01.2020 року № 2 в ТВБВ № 10023/01 філії - Черкаське обласне управління АТ "Ощадбанк" він не має заборгованості за кредитами, кредитний договір та договір застави на його ім`я в установі банку відсутній. Під час його звернення до Чигиринської державної нотаріальної контори за роз`ясненнями, листом від 08.01.2020 року № 10/01-16 позивача повідомлено про те, що документи, на підставі яких було внесено відомості про накладення заборони, в нотаріальній конторі не зберігаються, а без наявності кредитного договору та договору застави нотаріус не може зняти вказану заборону. Посилаючись на те, що наявність цієї заборони перешкоджає йому у здійсненні свого права розпоряджатися майном, яке належить йому на праві власності, позивач просить зняти обтяження з належного йому нерухомого майна, в тому числі і з житлового будинку, внесене до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В судове засідання сторони не викликалися. Відповідач у судове засідання не з"явилвся, надавши лист щодо відсутності заперечень щодо задоволення позовних вимог та розгляд справи без його участі. Вивчивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та ст. 321 ЦК України, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно приписів ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року №5, правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з даних Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САК № 318331 (індексний номер свідоцтва 47289731), виданого 10.11.2015 року Чигиринським районним управлінням юстиції Черкаської області, та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕКА № 593863 (індексний номер витягу 47289974) позивач є власником житлового будинку загальною площею 76,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Судячи з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 196208532 від 14.01.2020 року відомості щодо заборон відчуження об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні. Разом з тим, згідно даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 196210017 від 14.01.2020 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за індексним номером 21199581 від 08.05.2015 року державним реєстратором Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Ржевською А.В. на підставі даних Першої черкаської державної нотаріальної контори від 21.09.2006 року за реєстраційним номером 3765675 (архівний запис 104702-160 від 12.03.1991 року) зареєстровано обтяження у виді заборони на нерухоме майно. А, як встановлено з листа Чигиринської державної нотаріальної контори від 08.01.2020 року № 10/01-16, в Реєстрі Чигиринської державної нотаріальної контори для реєстрації заборони (арештів) на будинки за 1978-2007 роки (с. 31-11) 12.03.1991 року здійснено запис про накладення заборони на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Чигиринський район, с. Галаганівка, яке належало [PERSON] . При цьому, відмітка про зняття заборони відсутня. Документи, на підставі яких здійснено внесення відомостей про заборону, в Чигиринської державної нотаріальної конторі не зберігаються, що унеможливлює зняття нотаріальною конторою заборони відчуження. З наведеного слідує, що обтяження накладено за суб`єктом нерухомого майна, тобто на невизначене майно, належне позивачу, а житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , як окремо визначений об`єкт нерухомості, під забороною відчуження не перебуває. З довідки № 2 від 08.01.2020 року, виданої ТВБВ № 10023/01, вбачається, що [PERSON] не має заборгованості за кредитами в ТВБВ № 10023/01 філії - Черкаське обласне управління АТ "Ощадбанк", кредитний договір та договір застави на його ім`я не зберігаються. За змістом ч. 2 ст. 509, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів та інші правочинів. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 598 ЦК України припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Як зазначалося вище, документальне підтвердження виникнення та підстави обтяження майна позивача відсутнє, оскільки кредитний договір та договір застави на його ім`я в ТВБВ № 10023/01 філії - Черкаське обласне управління АТ "Ощадбанк" не зберігаються, документи, на підставі яких здійснено внесення відомостей про заборону, в Чигиринської державної нотаріальної конторі теж не зберігаються, а тому суд розглядає справу за наявними доказами і виходить з того, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт того, що існують матеріальні претензії до належного позивачу нерухомого майна, доказів протилежного відповідачем не надано. Разом з тим як вбачається з листа Чигиринської державної нотаріальної контори від 08.01.2020 року № 10/01-16 позивачу відмовлено у знятті заборони відчуження даного нерухомого майна та рекомендовано звернутися до суду. А як передбачено п. 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. В ст. 391 ЦК України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17.10.2013 року № 868, припинення обтяження проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили. З врахуванням того, що документальне підтвердження виникнення та підстави обтяження майна позивача відсутнє, а позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку зняти обтяження з належного йому на праві власності майна, що порушує його право як власника на вільне та безперешкодне розпорядження майном, беручи до уваги, що починаючи з 1991 року до часу розгляду справи судом АТ "Ощадбанк" не скористалося своїм правом на звернення стягнення на предмет обтяження, суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, вважає необхідним позов задовольнити частково, припинивши обтяження на належне позивачу майно, яке не визначене конкретними об`єктами, що надасть йому можливість розпоряджатися ним на власний розсуд. Водночас, суд не вбачає підстав для зняття заборони обтяження з належного позивачу житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , оскільки даний об`єкт нерухомості під забороною відчуження не перебуває і відомості про це в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України та беручи до уваги, що позивач відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії ЧЕР № 010903 від 17.09.2009 року та пенсійного посвідчення № 1932912019 від 03.11.2009 року, є особою з інвалідністю ІІ групи і звільнений від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: partial