Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, де в свої вимогах покликається на те, що [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 29.12.2011, отримав кредит у розмірі 1000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат згідно Умов. Проте, відповідач [PERSON] систематично порушував взяті на себе договірні зобов'язання щодо сплати кредиту та процентів. Станом на 28.02.2018 р. заборгованість відповідача по кредитному договору становить 46643.98 грн., яка складається з: 993.00грн. - заборгованості за кредитом; 36945,65грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 6008.00грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500.00грн. - штраф (фіксована частина); 2197.33грн. - штраф (процентна складова). Оскільки, відповідач не виконував умов договору, то посилаючись на цивільно-правові норми позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 46643.98 грн. та сплачені судові витрати. 18 червня 2018 року відкрито провадження у справі. 26.06.2018 позивачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості. Відповідно до якого він вважає вказаний позов незаконним і необгрунтованим та таким, що підлягає залишенню без задоволення. Із посиланням на вимоги ч. 1 ст.626, ч.1 ст.628,, ст.638, ст.1054 ЦК України, вважає,що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Зазначає, що ніколи не звертався до будь-якого з відділень «Приватбанку» щодо оформлення кредитної картки, свідченням чого є подання ним заяви про кримінальне правопорушення до Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області (талон-повідомлення №21 від 25 червня 2018 року). Також зазначає, що в анкеті-зяві відсутні будь-які умови, які є істотними для кредитного зобов'язання: відсутня умова про надання Позивачем тієї чи іншої суми, відсутня умова про обов'язок повернення тієї чи іншої суми, відсутній строк надання грошових коштів Позивачем та строк повернення цих коштів відповідачем, відсутні будь які посилання на картку, з якої Відповідач міг отримувати грошові кошти, відсутня умова про отримання цієї картки відповідачем. Крім цього, просить суд застосувати позовну давність мотивуючи тим, що згідно наданих банком Умов не вбачається, що вони підписані Позичальником і взагалі чи були вони чинні станом на момент укладення договору кредиту, оскільки дата відсутня. Зазначає, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що передбачено ч. 1 ст. 261 ЦК України. Як вбачається з позову, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, прострочення платежу більше ніж на 30 днів є підставою для звернення з позовом до суду. Тобто моментом початку перебігу строку позовної давності є перша несплата в строки передбачені договором, тобто порушення зобов'язань. Згідно розрахунку, наданого Позивачем, платежів по погашенню кредиту здійснено не було, отож право Позивача було порушено при несплаті наступного щомісячного платежу в період сплати, як це передбачено Умовами надання кредитних послуг. Тобто право на звернення в суд з заявою про стягнення боргу виникло в позивача 31.01.2012 року, а позовна давність, виходячи з наведеного, спливає 31.01.2015 року. Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк» пред'явив позов вже після спливу позовної давності (04.04.2018 року). 07.08.2018 представником позивача подано відповідь на відзив, де зазначає, що саме на відповідача відповідно до ст.81 ЦПК України покладено обов'язок доведення того факту, що він не був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, не отримував кредитний ліміт чи не підписував кредитний договір, за невиконання умов якого до нього пред'явлено позов. Вказує, що укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв'язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Тобто Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку, (п.п. 1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов). Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування вцілому. Крім цього, позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 29.12.2011 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки, де відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто. Також до матеріалів позовної заяви долучено витяг з "Тарифів обслуговування кредитних карт", де вказано поточну процентну ставку, розміри комісій тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім цього, виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Тому, виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Щодо строків позовної давності зазначають. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.І ст. 259 ЦК України). Відповідно до пунктів 2.1.1.2.11 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. Згідно з довідкою про видачу кредитних карт, виданих за договором б/н від 29.12.2011 року, картка № 5211537403706570 була надана Відповідачу зі строком дії до останнього дня 10.2015 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 13.04.2018 року. У зв'язку із вищевикладеним просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не подали, у зв'язку з чим згідно з ч.5 ст.279 ЦПК справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та за наявності достатніх підстав, суд приходить до висновку про можливість ухвалення судового рішення без виклику осіб у порядку спрощеного позовного провадження. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Укладання договору б/н від 29.12.2011 між позивачем та відповідачем здійснювалося за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви на отримання кредиту (а.с.9 зворот) позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Згідно п.п. 1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Крім цього отримано платіжну картку, що зафіксовано на представленому банком фото. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку. Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку) складають Договір про надання банківських послуг Відповідачу було відкрито картковий рахунок № 5211537403706570 (п.1.1.1.90 , 2.1.1.11 Умов) - ключем до карткового рахунку є пластикова Картка (п. 1.1.1.62 Умов) яку отримав Відповідач та мобільний телефон який вказав Відповідач (п. 1.1.1.15 та п. 1.1.1.16 Умов) в Заяві. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 29.12.2011 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що останній висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчив свою згоду. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За змістом статей 599 та 625 Цивільного кодексу України боржник звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивач надав вказані кредитні кошти відповідачу [PERSON], тим самим своєчасно та в повному обсязі виконав свої зобов'язання перед останнім згідно кредитного договору. Суду надано виписку з карткового рахунку, з якої вбачається, що Відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Згідно довідки про видачу кредитних карт Відповідач отримав кредитну картку №5211537403706570 з терміном дії до останнього дня місяця 10.2015 року. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Посилання відповідача на те, що він не підписував Умов та Правил надання банківських послуг та підпису під анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг він не ставив, тому немає жодних боргових зобов'язань не знайшло свого підтвердження, оскільки в порушення вимог ч.3 ст. 12 ЦПК України та ст. 81 ЦПК України ним не було надано суду доказів на підтвердження своїх заперечень щодо відсутності у нього боргу перед позивачем про погашення ним взятого кредиту та відсутності заборгованості. Згідно положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було порушено умови на яких ним було взято кредит, а тому вимога банку щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом (тіло кредиту), заборгованості по відсотках та пені підлягає повному задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по судових штрафах, то суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Зі змісту Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що неустойка (пеня і штраф) нараховуються за одне і те ж порушення несвоєчасне виконання зобов'язань. Окрім нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості позивач нарахував також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 2197.33 грн. - штраф (процентна складова) за таке ж саме порушення. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. З огляду на наведене судом не встановлено підстав для стягнення штрафів фіксованої частини (500 грн.) та процентної складової (2197.33 грн.), оскільки діючим законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань. Отже, враховуючи викладене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, досліджених матеріалів справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин а також те, що рішення повинно бути не тільки законним, але і справедливим, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом 993 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 36945.65 грн. та заборгованість за пенею та комісією 6008 грн., а всього 43946.65 грн. Крім цього на підставі п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача оплачений ним при подачі позову судовий збір у розмірі 1762,00 грн. На підставі ст.ст.16,207,526,527,530,625,634,639,1050,1054 ЦК України,

Outcome: partial