Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

19.01.2015 року до суду з позовною заявою (з урахуванням уточнень від 23.02.2015 року), звернулася прокурора Петриківського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області до [PERSON] (далі Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Єлизаветівська сільська рада Дніпропетровської області про визнання недійсним договору оренди земельних часток (паїв), загальною площею 37 га вартістю 636 832,87 грн., який укладено 14.04.2014 року та зобов'язання повернути земельну ділянку загальною площею 37 га вартістю 636 832,87 грн. шляхом підписання акта приймання передачі землі. Свої вимоги мотивує тим, що датою укладання договору є 14.04.2014 року, разом з тим, розпорядженням Президента України №527/2014-рп [PERSON], який підписував спірний договір від імені Позивача як голова уповноваженого органу, 09.04.2014 року звільнено з посади. Крім того головою Петриківської РДА 11.04.2014 року винесено розпорядження про припинення повноважень голови РДА, яким покладено виконання обов'язків голови Петриківської РДА на заступника голови [PERSON] Акт приймання передачі земельної ділянки також підписаний не уповноваженою особою. Таким чином на момент укладення спірного договору [PERSON], який діяв від імені Петриківської РДА не мав відповідних на це повноважень, а тому вказаний договір є недійсним, у зв'язку з чим Відповідач має повернути земельну ділянку. Представник прокуратури Самойлюк Р.О. позов підтримала просила його задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник Позивача Безпальча Ю.М. також підтримала позов, просила його задовольнити. В своїх поясненнях вказала, що договір оренди земельних часток (паїв), був підписаний [PERSON] 09.04.2014 року та переданий через Відповідача на реєстрацію до Єлизаветівської сільської ради. На даний час екземпляр в райдержадміністрації відсутній, в суд такий надати неможливо. Відповідач та його представник [PERSON], проти позову заперечували, просили в його задоволенні відмовити. Посилаючись на те, що всі дії які вимагалися від Відповідача ним виконано. Договір підписано 09.04.2014 року та переданий ним до Єлизаветівської сільської ради для реєстрації, якою 14.04.2014 року він і був зареєстрований. Порушень з його боку умов договору не має. Також в спростування доводів прокурора та Позивача надав наявний в нього екземпляр договору, дата в якому значиться 09.04.2014 року. Третя особа, у вирішенні спору покладалася на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між Позивачем (Орендодавець) в особі голови [PERSON] з одного боку, та Відповідачем (Орендар) укладено договір оренди земельних часток (паїв), за умовами якого, об'єктом оренди є земельні частки (паї) у кількості 11 штук, які розміщені в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом площею 37,000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпоряджень Петриківської районної державної адміністрації від 04.03.2014 року № 113-р-14, від 27.03.2014 р. № 185-р-14 та від 08.04.2014 року № 213-р-14, яка розташована на території Єлизаветівської сільської ради. Кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки визначена в розмірі 509 848,67 гривень. Строк дії договору - 10 років, але до моменту оформлення громадянами права власності на земельні ділянки. Орендна плата в сумі 1274,62 грн. вноситься щомісячно до 05 числа, що настає за календарним місяцем. Договір укладено в трьох екземплярах, що мають однакову юридичну силу, один з яких залишається у Орендодавця, другий у Орендаря, третій в органі, який провів його реєстрацію. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Зокрема, за змістом ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотні умови договору оренди визначені в ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі». У своєму рішенні від 25.12.2013 року Верховний Суд України зробив правовий висновок, що відповідно до ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав. В обґрунтування свого позову прокурор, вимоги якого підтримав представник Позивача, вказує на те, що договір був підписаний 14.04.2014 року, в підтвердження чого надано копію договору з написаною від руки відповідної дати. Спростовуючи дане твердження, Відповідачем надано свій екземпляр договору, дата якого також написана від руки, однак зазначено «09.04.2014 року». Надаючи оцінку доводам сторін, суд враховує пояснення представника Позивача, який не заперечував, що спірний договір був підписаний саме 09.04.2014 року. Також допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], вказав, що даний договір підписано ним в період з 09.04.2014 року до 11.04.2014 року, тобто до дати його офіційного звільнення. Підписаний документ передав секретарю Брунич М.В. для подальшого оформлення. При цьому, хто саме ставив печатку адміністрації він не знає, однак вказав що безпосередньо він її не проставляв. Допитаний у якості свідка [PERSON], засвідчив, що спірний договір було підписано 09.04.2014 року. Допитана у якості свідка [PERSON], яка здійснювала державну реєстрацію спірного договору, пояснила, що 11.04.2014 до Єлизаветівської сільської ради звернувся Відповідач стосовно реєстрації договору оренди. Оскільки за час її роботи з вказаного питання зверталися вперше, для перевірки відповідності договору та можливості його реєстрації попрохали Відповідача написати відповідну заяву (а.с. 114), яка датована 11.04.2014 року та зареєстрована цією ж датою. Після перевірки, за відсутності підстав, які б перешкоджали реєстрації, вказаний договір був зареєстрований 14.04.2014 року (а.с. 123). При цьому суд оцінює критично доводи представника прокуратури щодо неможливості точно ідентифікувати зі змісту заяви саме спірний договір, так як свідок [PERSON], вказала, що з даним договором звертався лише Відповідач та його син, інших подібних договорів до сільської ради не надходило. Також суд враховує, як пояснили представники Позивача та третьої особи, про порушення Відповідачем умов договору їм не відомо, відповідних претензій щодо невиконання договору теж не висувалося. Представник прокуратури про факти порушення умов договору так саме не повідомляв. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 24 червня 2003 р. у справі «Stretch v. United Kingdom» («Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірлан\-дії»), є неприпустимими визнання недійсним договору, відповідно до якого покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон. Суд зазначив (пп. 32-34), що, відповідно до усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини, "майно" розглядають як "існуюче майно" або активи, включаючи вимоги, стосовно яких заяв\-ник може заявити, що він має, принаймні, "законні очікування" отримання ефективної реалізації права власності… У пп. 36-41 вказано: "Уряд заперечував на тій підставі, що оскільки місцевий орган влади не був зобов'язаний за законодавством подовжувати оренду, відмова зробити це не може вважатися втручанням у право заявника. Однак, враховуючи умови договору, який був укладений із заявником, Суд дотримується того погляду, що дії органу влади можуть бути розцінені як такі, що перешкоджають законним очікуванням заявника згідно із договором та позбавляють його частково тих міркувань, на підставі яких було укладено договір… У цій справі місцевий орган влади уклав договір оренди, не знаючи, що його повноваження не дозволяють домовитись про умову щодо подовження договору. Але він отримав погоджену плату за оренду…Уряд заперечив на тій підставі, що заявник, так само, як і всі інші особи, які укладають договори із місцевими органами влади, мав знати про наслідки будь-якої недієздатності відповідного органу влади, і що він мав можливість отримати юридичну пораду або вчинити позов проти своїх адвокатів за недбалість при наданні такої поради. Проте, оскільки місцевий орган сам вважав, що має повноваження включити таку умову, не здається нерозумним, що заявник та його юридичні радники прийняли до уваги цю саму впевненість …". Таким чином суд констатує, що датою укладення спірного договору є 09.04.2014 року, тобто час до звільнення [PERSON] з посади голови районної державної адміністрації. Стосовно доводів представника прокуратури про підписання акта про прийом та передачу земельної ділянки в натурі до державної реєстрації договору оренду, суд враховує, що до позову, прокурором додано акт про прийом та передачу земельної ділянки в натурі без дати. Між тим, Відповідачем надано свій екземпляр, який містить дату 09.04.2014 року. Таким чином, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, та очікування Відповідача на законність дій уповноважених органів, вказані доводи не можуть бути прийняті судом як безумовна обставина визнання недійсним договору оренди земельних часток (паїв). За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed