Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки, в обґрунтування вимог зазначив, що між ним як орендодавцем та орендарем, СФГ «Людмила» укладено договір оренди належної їй на праві власності земельної ділянки, але відповідач умови договору не виконує в зв`язку з чим існує заборгованість, тому позивач бажає в односторонньому порядку розірвати вищевказаний договір. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Від представники відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі проти позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити виходячи з того, що відповідачем умови договору повністю виконуються та вчасно виплачується позивачеві орендна плата, заборгованість по сплаті орендної плати перед позивачем відсутня. Розглянувши подані заяви, дослідивши справи, суд приходить до наступного висновку. Пункт 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» вказує що: оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частина 1 статті 6 Закону України "Про оренду землі", встановлює, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Полтавської райдержадміністрації від 25.08.2005 р. та Свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач [PERSON], як спадкоємиць є власником земельної ділянки площею 5,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Також встановлено, що 01 липня 2015 року сторони уклали договір оренди землі , відповідно до якого орендодавець [PERSON] (батько позивача) в оренду СФГ « Людмила » вищевказану земельну ділянку. Отже можливо зробити висновок про те, що відповідно до умов укладеного договору оренди землі, сторони визначили наступні умови щодо нарахування та виплати орендної плати (а.с.4-8). Пунктом 9 Договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3% ( у грошовому вигляді 4678,97 грн. ) від вартості земельної ділянки у натуральній формі ( с/г продукція ) за ринковими цінами у коморі в с. Кашубівка або в грошовій ( гривнях ) при умові попереднього запису за 30 днів до початку видачі орендної плати. Пунктом 11 Договору визначено, що орендна плата вноситься за два рази : з 01 серпня по 30 серпня та з 01 жовтня по 30 жовтня. Пунктом 38 Договору, встановлено, що дія Договору припиняється шляхом його розірвання за : взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення,пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Згідно п. 39 Договору, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є безпідставне невиконання умов договору однією із сторін на протязі не менше як два роки. Згідно ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати своєчасного внесення орендної плати. Позивач в своїй позовній заяві як на підставу розірвання договору оренди землі посилається на систематичне порушення відповідачем зобов'язання по сплаті орендної плати та наявність заборгованості по орендній платі, але дане твердження не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Із положень статті 31 Закону України "Про оренду землі", на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду , в порядку встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими Законами України ( ч. 1 ст. 32 Закону ). Згідно п."д" ч. 1 ст. 141 ЗКУ підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Відповідно до правових позицій викладених у постановах Верховного суду України від 12.12.2012 року у справі № 6-14цс12 та від 28.09.2016 року у справі № 6-977цс16 підставою розірвання договору оренди земельної ділянки є саме систематична несплата орендної плати. Разове порушення умов договору не може бути підставою для його розірвання. Згідно відомостей про виплату грошей № 7 від 18.11.2015 р., № 14 від 14.12.15 р. та № 20 від 22.12.2015 р. стосовно виплати орендної плати пайщикам за 2015 рік, в тому числі [PERSON] було виплачено орендну плату за пай у готівковій формі у розмірі 12000 грн., про що свідчить його особистий підпис на відомостях, що перевищує суму орендної плати, яка передбачена п.9 Договору та яку повинен сплачувати орендар за Договором (а.с.33, 34, 35). Відповідно до відомості про виплату грошей № 22 від 09.12.2016 р. стосовно виплати орендної плати пайщикам за 2016 рік, [PERSON] виплачено орендну плату за пай у готівковій формі у розмірі 5000 грн., про що свідчить її особистий підпис на відомості.( а.с.36 ) . Згідно платіжного доручення № 583 від 27.11.2017 р., відповідач сплатив орендодавцю, [PERSON] орендну плату за пай за 2017 рік в розмірі 10 000 грн. ( а.с. 37 ). Також слід зазначити, що згідно умов договору оренди, передбачено, що виплата орендної плати здійснюється орендарем, у строки передбачені договором, лише за умови попереднього запису орендодавцем за 30 днів до початку видачі орендної плати. Позивачем не було надано доказів на підтвердження факту звернення до орендаря (відповідача) з метою отримання орендної плати. Твердження позивача про те, що орендна плата має сплачуватись щорічно по 2 рази на рік в розмірі 3% від вартості земельної ділянки, суд вважає безпідставним і таким, що спростовується умовами договору оренди землі, якими чітко визначається порядок виплати орендної плати орендодавцеві. За таких підстав, систематична несплата орендної плати відповідачем не знайшла свого підтвердження на день звернення позивача до суду і заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті орендних платежі за оренду землі відсутня, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для розірвання договору оренди землі і як наслідок у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed