Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача щодо стягнення суми страхового відшкодування. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 10 січня 2014 року ПрАТ СК «Провідна» уклав договір добровільного страхування наземного транспорту з [PERSON], за яким був застрахований автомобіль "ВАЗ 2114". Згідно з цим договором позивач брав на себе зобов'язання виплатити страхове відшкодування у випадку пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок ДТП. 26 березня 2014 року по вул. Леваневського, 57 у м. Біла Церква Київської області трапилася ДТП за участю автомобіля "Фольксваген" під керуванням [PERSON] та застрахованого автомобіля "ВАЗ-2114" під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілю "ВАЗ-2114" завдано технічних пошкоджень. Згідно з довідкою ДАІ та постанови Деснянського районного суду м. Києва від 26.05.2014 р. ця подія трапилася з вини водія [PERSON], тому останній повинен відшкодувати власнику автомобіля "ВАЗ 2114" шкоду заподіяну з його вини. Відповідно до розрахунку суми матеріального збитку, визначено, що страхувальнику підлягає до виплати страхове відшкодування у розмірі 1 134,75 грн. На виконання умов договору страхування позивач виплатив страхове відшкодування, яку просить стягнути з відповідача, посилаючись на ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, згідно з якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. В судове засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи судом був повідомлений належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки позивачем було виплачено страхове відшкодування, до нього перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Як встановлено в судовому засіданні, 10 січня 2014 року ПрАТ СК «Провідна» уклав договір добровільного страхування наземного транспорту з [PERSON], за яким був застрахований автомобіль "ВАЗ 2114". Згідно з цим договором позивач брав на себе зобов'язання виплатити страхове відшкодування у випадку пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок ДТП. 26 березня 2014 року по вул. Леваневського, 57 у м. Біла Церква Київської області трапилася ДТП за участю автомобіля "Фольксваген" під керуванням [PERSON] та застрахованого автомобіля "ВАЗ-2114" під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілю "ВАЗ-2114" завдано технічних пошкоджень. Згідно з постановою Деснянського районного суду м. Києва від 26.05.2014 р. подія трапилася з вини водія [PERSON], якого притягнуто до адміністративної відповідальності. (а.с.15) Відповідно до даних Моторно (транспортного) страхового бюро України, цивільно правова відповідальність водія автомобіля "Фольксваген" д\\н [NUMBER] на момент вчинення ДТП не була застрахована. Згідно з розрахунком суми матеріального збитку, який розраховано відповідно до умов договору страхування та договору про врегулювання страхового випадку від 08.04.2014 р., страхувальнику підлягає до виплати страхове відшкодування у розмірі 1 134,75 грн. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. 21.07.2014 р. позивач перерахував через систему масових платежів «ПриватМані» на підставі заяви страхувальника, відшкодування в розмірі 1 134,75 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 21.07.2014 р. та відомістю від 14.07.2014 р. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до вимог ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у розмірі суми страхового відшкодування - 1 134,75 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати у вигляді судового збору - 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved