Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач - ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі Черкаського центрального відділення ПАТ «Банк «Київська Русь» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 10.02.2009 року між Акціонерним Банком «Київська Русь», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Київська Русь», в особі Черкаського центрального відділення та [PERSON] укладений кредитний договір № 847-12-09, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 174 500,00 гривень, строком з 10.02.2009 по 10.02.2013, відсоткова ставка 28 % річних. 08.02.2013 року між банком та позичальником укладено додатковий договір про внесення змін до Кредитного договору, відповідно до якого відповідач зобов»язаний здійснити остаточне погашення кредиту, відсотків за його користування та можливих штрафних санкцій не пізніше 10.02.2015 року. Банк виконав свої зобов'язання, надавши обумовлений кредитним договором кредит, що підтверджується випискою по рахунку. Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний до 28.02.2013 сплатити 4841,67 грн.; щомісячно з 1-го по 10-те число кожного календарного місяця погашати кредит рівними частинами в сумі 2820,00 грн., починаючи з березня 2013 року по січень 2015 року включно; залишок по кредиту в розмірі 2840,00 грн. сплачується позичальником не пізніше 10.02.2015. Пунктом 2.3 кредитного договору передбачено обов'язок позичальника сплачувати кредитодавцю відсотки за користування кредитом щомісячно не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем, за який вони нараховані, а також разом з повним погашенням кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними коштами в місяці, в якому здійснюється погашення. У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, ПАТ «Банк «Київська Русь» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою про стягнення заборгованості з позичальника та поручителя станом на 14.03.2014. Проте, умовами п. 9.1 кредитного договору встановлено, що кредитний договір діє до повного виконання зобов'язань за ним. Зобов'язання, встановлені кредитним договором, позичальником не виконані, за період з 14.03.2014 по 10.02.2015 по кредитному договору утворилася прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом. 10.04.2015 відповідачу банком направлена вимога про погашення простроченої заборгованості по процентам, проте зазначена вимога залишена без реагування. Пунктом 7.2 кредитного договору передбачена відповідальність сторін, а саме: - у випадку порушення позичальником строків сплати відсотків за користування кредитом, зазначених п. 2.3 кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 10 відсотків від суми прострочених відсотків за кожний випадок прострочення. Таким чином, станом на 25.05.2015 заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 14.03.2014 по 10.02.2015 по кредитному договору №847-12-09 від 10.02.2009 складає 5 625,95 гривень, з яких: - поточна заборгованість по процентам - 5 114,50 грн.; - штраф за невиконання умов кредитного договору, передбачений пунктом 7.2 кредитного договору - 511,45 грн. В забезпечення своєчасного та належного виконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору, укладено договір поруки № 886-12-11 від 11.02.2011між Акціонерним Банком «Київська Русь», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі Черкаського центрального відділення та [PERSON] 08.02.2013 між банком та поручителем укладено додатковий договір до договору поруки № 886-12-11 від 11.02.2011, в якому закріплено всі зміни, що були внесені до кредитного договору, а саме те, що поручителю відомо, що позичальник зобов'язаний до 28.02.2014 сплатити 4841,67 грн.; щомісячно з 1-го по 10-те число кожного календарного місяця погашати кредит рівними частинами в сумі 2820,00грн., починаючи з березня 2013 року по січень 2015 року включно; залишок по кредиту в розмірі 2840,00грн. сплачується позичальником не пізніше 10.02.2015. Відповідно до п. 2.1 договору поруки поручитель зобов'язується солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником. Відповідно до п.п. 3.1.1 договору поруки у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором у строки, зазначені в ньому, поручитель зобов'язується оплатити заборгованість боржника в десятиденний строк з дати пред'явлення кредитором вимоги. Датою пред'явлення кредитором вимоги про оплату заборгованості боржника є або день вручення кредитором вимоги особисто поручителю, або день здачі такої вимоги до установи зв'язку. 10.04.2015 поручителю банком направлена вимога про погашення простроченої заборгованості. Вказана вимога залишена без реагування. На підставі викладеного, просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» суму заборгованості станом на 25.05.2015 по кредитному договору № 847-12-09 від 10.02.2009 в сумі 5 625,95 грн. В судове засідання представник позивача - за довіреністю Некрасов Д.А. не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повторно в судове засідання не з'явилися, про причину неявки суду не повідомили, були належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи рекомендованими листами, які повернулися до суду не отриманими, що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Суд, на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: в судовому засіданні встановлено, що 10.02.2009 між АБ "Київська Русь" та [PERSON] укладений кредитний договір № 847-12-09, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі в сумі 174500,00 грн., строком з 10.02.2009 по 10.02.2013, відсоткова ставка 28% річних. Крім того, 08.02.2013 між АБ "Київська Русь" та [PERSON] укладено додатковий договір про внесення змін до кредитного договору, відповідно до якого [PERSON] зобов'язаний здійснити остаточне погашення кредиту, відсотків за його користування та можливих штрафних санкцій не пізніше 10.02.2015. Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний до 28.02.2013 року сплатити 4841,67 грн.; щомісячно з 1-го по 10-те число кожного календарного місяця погашати кредит рівними частинами в сумі 2820,00 грн., починаючи з березня 2013 року по січень 2015 року включно; залишок по кредиту в розмірі 2840,00 грн. сплачується позичальником не пізніше 10.02.2015 року. Пунктом 2.3 кредитного договору передбачено обов'язок позичальника сплачувати кредитодавцю відсотки за користування кредитом щомісячно не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем, за який вони нараховані, а також разом з повним погашенням кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними коштами в місяці, в якому здійснюється погашення. Пунктом 2.5 кредитного договору передбачено, що у випадках, встановлених підпунктами "а-г" п. 3.1 кредитного договору, після пред'явлення кредитодавцем повідомлення з вимогою дострокового погашення кредиту, позичальник зобов'язаний достроково повернути кредит, сплатити відсотки та штрафні санкції в десятиденний строк з дати пред'явлення кредитодавцем повідомлення. Датою пред'явлення кредитодавцем повідомлення є або день вручення кредитодавцем повідомлення позичальнику, або день здачі такого повідомлення до установи зв'язку. Пунктом 3.1 кредитного договору передбачено право банку вимагати достроковою повернення кредиту у разі утворення простроченої заборгованості за кредитом та/або відсотками щонайменше на один календарний місяць. [PERSON] грубо не виконує умови кредитного договору, що виражається у несплаті кредиту та відсотків за користування кредитом, що є порушенням п.2.1 кредитного договору. Також, в судовому засіданні встановлено, що між ПАТ "Банк "Київська Русь" та [PERSON] укладений договір поруки № 886-12-11 від 11.02.2011, в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором кредиту, в тому числі щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та штрафних санкцій. 08.02.2013 між банком та позичальником укладено додатковий договір про внесення змін до кредитного договору, відповідно до якого [PERSON] зобов'язана здійснити остаточне погашення кредиту, відсотків за його користування та можливих штрафних санкцій не пізніше 10.02.2015. Судом встановлено, що грошові кошти відповідач [PERSON] отримала, але свої зобов'язання по поверненню кредиту та інших платежів за користування ним не виконує. У зв'язку з невиконанням позичальником, тобто [PERSON] умов кредитного договору, ПАТ «Банк «Київська Русь» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою про стягнення заборгованості з позичальника та поручителя станом на 14.03.2014. Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 травня 2014 року позовні вимоги ПАТ "Банк "Київська Русь" - задоволено, а саме: стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ "Банк "Київська Русь" 66336,83 грн. - заборгованість за кредитним договором та судовий збір - 663,37 грн. Проте, умовами п. 9.1 кредитного договору встановлено, що кредитний договір діє до повного виконання зобов'язань за ним. Таким чином, станом на 25.05.2015 заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 14.03.2014 по 10.02.2015 по кредитному договору №847-12-09 від 10.02.2009 складає 5 625,95 гривень, з яких: - поточна заборгованість по процентам - 5 114,50 грн.; - штраф за невиконання умов кредитного договору, передбачений пунктом 7.2 кредитного договору - 511,45 грн. 10.04.2015 [PERSON] та [PERSON] направлялися вимоги про погашення простроченої заборгованості, але зазначені вимога залишена без реагування. Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК Укаїни встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ст. 549 ч.1 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст.549, 550 ЦК України. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суму, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ст. 551 ч.ч. 1,3 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Як передбачено ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 554 ЦК України, в разі невиконання позичальниками своїх зобов'язань по договору кредиту, поручитель - відповідач відповідають перед кредитором - позивачем, як солідарні боржники. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача [PERSON] в дохід держави необхідно стягнути судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved