Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що відповідач відвідує своїх дітей, привозить їм цукерки, інколи інші подарунки. Щомісяця відповідач дає кошти на утримання 3-ох дітей в різних розмірах від 500 до 1000 грн., а в лютому 2019 року дав 2000 грн. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Просить стягувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 1200 грн. на кожну дитину щомісяця, для того щоб забезпечити їх потреби усім необхідним. Їх старша дочка навчається у медичному коледжі на 2-му курсі і за її навчання необхідно платити більше 10000 грн. в рік. Син навчається у школі і на забезпечення його потреб теж необхідні кошти, так само як і на забезпечення потреб самої молодшої дитини. Крім того, що вона утримує соціальну допомогу на діти, у неї будь-яких інших доходів, немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що згідний сплачувати на утримання своїх 3-ох дітей аліменти в розмірі від 2000 грн. до 2500 грн., враховуючи те, що він ніде непрацює, займається внутрішніми ремонтно-будівельними роботами, немає постійної роботи та стабільного доходу, а також проживає у незареєстровапному шлюбі із іншою жінкою, яка має 2-ох дітей від попереднього шлюбу та одну їх спільну дитину. Вони проживають в м. Тернопіль, орендуючи житло, а тому він не зможе сплачувати аліменти на утримання дітей у тому розмірі в якому просить позивач. Вважає, що такий розмір аліментів на утримання дітей, який він згідний сплачувати є достатнім для їх належного забезпечення. Стан його здоров'я добрий. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав. У відповідності із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено, що у 2019 році прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить з 1 січня - 1626 гривень, дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2027 гривень. В силу ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22 березня 2018 року розірвано, що підтверджується рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області, яке не оскаржувалось та набрало законної сили. Від вказаного шлюбу у сторін народилось троє дітей, а саме: - дочка - [PERSON], [INFO]; - син - [PERSON], [INFO]; - син - [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні, що підтверджено нею в судовому засіданні та не заперечено відповідачем, а також вбачається із довідок виданих Голгочанською сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області за вих.№№343, 344 від 07 лютого 2019 року. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного. Відповідачем не заперечується факт батьківства та позов визнано частково, а також те, що діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Встановлено, що відповідач ніде офіційно не працює, немає регулярного заробітку, але разом з тим, ним, суду не подано жодних доказів про неможливість працевлаштуватись на постійній основі чи про його непрацездатність за станом здоров'я. Відповідач є молодим, здоровим, а тому зобов'язаний утримувати своїх дітей. В судовому засіданні відповідач пояснив, що він через своїх знайомих з'ясовував, який розмір заробітної плати він би одержував, якщо б влаштувався на роботу в м. Тернопіль відповідно до здобутої ним спеціальності, при цьому він дізнався, що працюючи офіційно на роботі за своєю спеціальністю він би одержував 5-6 тис. грн., що його аж ніяк не влаштовує. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Положеннями ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання відповідача на те, що у нього на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей його співмешканки та їх спільна дитина, а також, що вони орендують в м. Тернопіль житло, як на підстави часткового визнання позову, суд вважає безпідставними і такими, що не можуть бути враховані при вирішенні питання про визначення розміру аліментів, оскільки такі твердження [PERSON] є голослівними і не підтверджені жодними належними та допуститими доказами, при цьому аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу його співмешканки, можуть стягуватись за рішенням суду із їх батька. Враховуючи, обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: матеріальне становище відповідача, відсутність у нього постійної роботи, наявність на утриманні малолітньої дитини, відсутність непрацездатних дружини, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема: рівність сторін в утриманні дітей, їх вік та стан здоров'я, розмір встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також й те, що діти проживають спільно з матір'ю, яка ними опікується постійно, і об'єктивно несе більші витрати на їх утримання та враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання їх 3-ох неповнолітніх дітей належить визначити в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 08 лютого 2019 року, тобто з часу пред'явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст.191 СК України, до досягнення ними повноліття, у відповідності до ст.180 СК України, оскільки вважає, що вищезазначений розмір аліментів на дітей, буде необхідним та достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку. При постановленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved