Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON], що діє від свого імені та в інтересах неповнолітньої дитини - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Український страховий дім» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньої транспортною пригодою, посилаючись на те, що 25 вересня 2013 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем Mitsubishi номер [NUMBER] по вулиці 60 років Жовтня міста Святогірська, в районі будинку № 13при повороті ліворуч на вулицю Свободи міста Святогірська, не переконавшись у безпеці маневру, скоїла зіткнення з належним їй автомобілем Hundai реєстраційний номер [NUMBER]. В результаті дорожньо - транспортної пригоди належний їй автомобіль Hundai реєстраційний номер [NUMBER] отримав технічні пошкодження. Вчинення даної дорожньо - транспортної пригоди стало можливим в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України, а саме: 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. 16.3 У разі необхідності надання переваги у русі транспортним засобам, які рухаються по пересічній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою. За порушення Правил дорожнього руху України [PERSON] Слов'янським міськрайонним судом була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. В результаті дорожньо - транспортної пригоди їй була завдана матеріальна шкода. На підставі ст. 1188 Цивільного кодексу України «Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою…». Між протиправними діями [PERSON] та наставшими наслідками - завданням матеріальної шкоди, мається прямий причинний зв'язок. У відповідності з абзацами 2,3 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» «…під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів був укладений між Приватним акціонерним товариством «Український страховий дім» та власником автомобіля Mitsubishi реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON], поліс АС № 1869211 від 31 березня 2013 року. На підставі п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року (При настанні страхового випадку страховик у відповідності з лімітами відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яку було спричинено в результаті дорожньо - транспортної пригоди, життю, здоров'ю, майну третьої особи… На підставі ст. 29 зазначеного Закону у зв'язку з пошкодженнями транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням спрацювання. У відповідності зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто [PERSON] зобов'язана відшкодувати франшизу згідно договору страхування, укладеного між нею та Приватним акціонерним товариством «Український дім». Внаслідок скоєного [PERSON] правопорушення, належному їй автомобілю спричинені механічні пошкодження. Пошкодження підтверджуються: Протокол № 303 від 28 вересня 2013 року, фототаблиця до протоколу огляду. Згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження вартість матеріальної шкоди (з урахуванням ремонту та втрати товарної вартості) спричиненої їй як власнику Hundai реєстраційний номер [NUMBER] складає 50928 грн. 00 коп. За послуги по складенню калькуляції та експертизі нею сплачено 400 грн. Підтверджується: Висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 303 від 28 вересня 2013 року, квитанція прибуткового касового ордеру № 057 від 28 березня 2013 року. Загальна матеріальна шкода складає 50928,00 грн. Оскільки сума страхового відшкодування, вказана у страховому полісі у разі пошкодження майна складає 50000,00 грн і за мінусом франшизи, сума, яка може бути стягнута зі страхової компанії «Український страховий дім» складає 50000 - 500 = 49500,00 грн. Матеріальна шкода, спричинена їй складає 50928,00 грн. Таким чином, сума матеріальної шкоди, який слід стягнути з [PERSON] складає 50928,00 грн - 49500,00 грн= 1428,00 грн ( з яких 500 грн - франшиза, 928 грн - недостаюча сума по страховій виплаті) За надання юридичної допомоги нею сплачено 3000 грн. Підтверджується: квитанція № 05 від 16 вересня 2014 року У відповідності з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди , спричиненої внаслідок порушення її прав. Згідно частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: - у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з знищенням чи пошкодженням її майна; - у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Крім того, на підставі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила. Протиправними діями [PERSON], їй було спричинено маральну шкоду в сумі 10000 грн., яка виражається в тому, що в результаті ДТП та внаслідок пошкодження її автомобіля вона перенесла нервові потрясіння та загрузки, її потрясіння посилилися відмовою відповідачів надати їй матеріальну допомогу у відновленні належного їй автомобіля. Дані обставини підтверджується: Випискою з амбулаторної карти від 26 вересня 2013 року. Через дії відповідача вона витрачає свій час на відвідування міліції, експерта, суду, що доставляє їй додаткові турботи. В результаті дій відповідача вона вимушена була займати гроші у своїх рідних, знайомих, для проведення ремонту автомобіля. Після дорожньо - транспортної пригоди тривалий час автомобіль нею не використовувався, що викликало значні труднощі для неї та її сім'ї, їй щоденно необхідний автомобіль для забезпечення нормальної життєдіяльності. У зв'язку з даними обставинами у неї загострилися сердечні болі, розладився сон, з'явилися головні болі, безсоння, почуття занепокоєння, стан депресії, роздратованість та запальність, хоча раніше такого у неї не спостерігалося. Крім того, спричинена моральна шкода в сумі 10 000 грн. її дочці малолітній [PERSON], [INFO], яка в момент ДТП знаходилася в автомобілі, який виразився в наступному: у неї стали проявлятися не властиві раніше нервове напруження, невсидливість на уроках, підвищена тривожність, порушення сну. Раніше до ДТП у неї таких симптомів не спостерігалося. У зв'язку з даними та зняттям нервового напруження вона вимушена була звернутися за допомогою до практикуючого психолога для проведення корегуючо - розвиваючих занять. Дана обставина підтверджується: висновком психологу школи № 12 міста Святогірська. Якщо судом встановлено відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3,4 частини другої статті 23 ЦК України, таке відшкодування в розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди. В добровільному порядку спричинену їй та [PERSON] матеріальну та моральну шкоду відповідачі не відшкодовують. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, на обґрунтування яких послалася на обставини, викладені у позовній заяві, та зазначила, що у зв»язку з ДТП вона та її дитина пережили сильний стрес, тільки вона сама займалася питанням відшкодування спричиненої їй шкоди. Вважає, що її позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. Просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Український страховий дім» на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 49500 грн. 00 коп. Стягнути з [PERSON] на її користь франшизу у розмірі 500,00 грн. та недостаючу до страхового відшкодування суму 928,00 грн Стягнути з [PERSON] на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. Стягнути з [PERSON] та Приватного акціонерного товариства «Український страховий дім» солідарно на її користь судові витрати 1156 грн. 88 коп., а саме: судовий збір - 756, 88 грн. та оплата послуг автотоварознавця - 400 грн., витрати на правову допомогу 3000 грн, витрати на оголошення у газеті - 630,00 грн. Представник позивача [PERSON]- адвокат [PERSON], який діє на підставі Ордеру серія ДН №000 4340 від 16 вересня 2014 року, Договору про надання правової допомоги від 16 вересня 2014 року ( а.с. 2,26) в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON] та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи ( а.с. 37, 41). 02 жовтня 2014 року від відповідача надійшла до суду Заява, в якій вона просить суд розглянути справу без її участі, з участю її представника - адвоката [PERSON] ( а.с. 31). Представник відповідача [PERSON]- адвокат [PERSON], яка діє на підставі Ордеру серія ДН №000 109241 від 02 жовтня 2014 року, Договору про надання правової допомоги від 02 жовтня 2014 року ( а.с. 32-33) в судовому засіданні повністю визнала позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1428 грн. Частково визнала позовні вимоги позивача в частині спричиненої саме позивачу моральної шкоду у розмірі 1500 грн. Не визнала позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди на користь її неповнолітньої дитини- [PERSON], оскільки позивачем не надано до суду переконливих доказів, які б свідчили про спричинення її дитині моральної шкоди. Також вважає, що витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідачів не в солідарному порядку, а пропорційно задоволеним позовним вимогам. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Український страховий дім» до судового засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи ( а.с.2). У відповідності до ч.8 ст. 74 ЦПК України «Судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв»язку з їх діяльністю». Згідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України «Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.» Оголошення у пресі - Газеті «Урядовий кур»єр» про виклик до судового засідання представника Приватного акціонерного товариства «Український страховий дім» було опубліковано у Газеті «Урядовий кур»єр» № 193 від 18 жовтня 2014 року ( а.с. 61-68) і тому з 18 жовтня 2014 року представник Приватного акціонерного товариства «Український страховий дім» вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], що діє від свого імені та в інтересах неповнолітньої дитини - [PERSON] до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Український страховий дім» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо транспортною пригодою підлягають задоволенню повністю, а позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково з наступних підстав. На підставі ст. 1188 Цивільного кодексу України «Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 2) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою…». У відповідності до ч.1 ст. 1166 ЦК України « Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала». Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року „ Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" „Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останьої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв"язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини". У відповідності зі ст. 1187 ч.2 ГК України « Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, збереження або зміст якого створює підвищену небезпеку.» Як вбачається з вимог ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов»язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку». В судовому засіданні встановлено, що 25 вересня 2013 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем Mitsubishi номер [NUMBER] по вулиці 60 років Жовтня міста Святогірська, в районі будинку № 13 при повороті ліворуч на вулицю Свободи міста Святогірська, не переконавшись у безпеці маневру, скоїла зіткнення з належним позивачу [PERSON] автомобілем Hundai реєстраційний номер [NUMBER]. ( а.с. 17) В результаті дорожньо - транспортної пригоди належний позивачу автомобіль Hundai реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Вчинення даної дорожньо - транспортної пригоди стало можливим в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України, а саме: 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. 16.3 У разі необхідності надання переваги у русі транспортним засобам, які рухаються по пересічній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою. За порушення Правил дорожнього руху України [PERSON] на підставі постанови Слов'янського міськрайонного суду Донецької області була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ( а.с. 21). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що винним в даній дорожно-транспортній пригоді, що мала місце 25 вересня 2013 року є [PERSON] Яких-небудь доказів, що спростовують ці обставини і підтверджують провину позивача [PERSON] в скоєні ДТП, [PERSON], а також її представник в судове засідання не надали. У судовому засіданні встановлено, що у відношенні [PERSON] Протокол про адміністративне порушення за порушення Правил Дорожнього Руху України 25 вересня 2013 року ніколи не складався, вона до відповідальності не притягувалася. [PERSON] ніколи не була визнана винною, у передбаченому законом порядку, у скоєні ДТП, що мала місце 25 вересня 2013 року. Таким чином, в судовому засіданні встановлено і не спростовується матеріалами справи, або будь-якими іншими доказами, що дійсно відповідач [PERSON] винна у скоєнні ДТП 25 вересня 2013 року, яка на період скоєння ДТП є власником автомобіля Mitsubishi номер [NUMBER], тобто володільцем джерела підвищеної небезпеки. У відповідності до ч.2 ст.1192 ЦК України « Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі». З Висновку № 303 експертного автотоварознавчого дослідження від 28 вересня 2013 року вбачається, що « Вартість матеріальної шкоди, причиненої власнику автомобіля «Hundai- 1Х-35» державний реєстраційний номер АН 7893 1В, що належить [PERSON] на момент проведення дослідження складає 50928,00 грн ( а.с. 14-15). Вказаний Висновок експертного автотоварознавчого дослідження не викликає сумнівів у суду, оскільки наявність механічних пошкоджень підтверджена Протоколом № 303 огляду транспортного засобу від 28 вересня 2013 року ( а.с. 9-13). Згідно п.4 .Постанови Пленуму Верховного Судові України №6 від 27 березня 1992 року з послідуючими змінами « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"-„Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює есплуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу прав власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав ( договорові оренди , довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела ( шофер, машиніст, оператор і т. Інш)". Оскільки в судовому засіданні встановлено і не оспарюється, що на момент ДТП автомобілем Mitsubishi номер [NUMBER], що належить [PERSON] керувала [PERSON] ,її провина у скоєні ДТП встановлена в судовому засіданні, то вона як володілець джерела підвищеної безпеки, згідно ст. 1187 ч.2 ЦК України повинна нести відповідальність перед позивачем і відшкодувати їй заподіяну матеріальну шкоду. В судовому засіданні встановлено, що у [PERSON] з Приватним Акціонерним Товариством « Український страховий дім» укладено Договір про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів- Поліс АС № 1869211 від 31 березня 2013 року, а також те, що Приватне акціонерне товариство « Український страховий дім»» має обов»язок, відповідно до умов зазначеного Договору відшкодувати позивачу матеріальні збитки в межах, передбачених Договором лімітів, а саме 50000 грн, сума франшизи складає 500 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована полісом АС № 1869211 від 31 березня 2013 року обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданим страховою компанією Приватне Акціонерне Товариство «Український страховий дім» ( а.с. 69). Вказані обставини в судовому засіданні сторонами по справі не заперечувалися. У відповідності до ст. 979 «За договором страхування одна сторона ( страховик) зобов»язується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму ( страхову виплату), а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору». Згідно до Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року: Стаття 3: « Обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників». Стаття 5: « Об»єктом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов»язані з відшкодуванням особою, цивільно- правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров»ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу». Стаття 6: «Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність». Стаття 9- п.9.1:» Обов»язковий ліміт відповідальності страховика- це грошова сума, в межах якої страховик зобов»язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування». Стаття 22 п.22.1 « При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи». Стаття 28 « Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого,- це шкода, пов»язана: -з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу». Стаття 29 «У зв»язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов»язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством…». Згідно вищевказаного та ст. 988 ЦК України, страховик зобов»язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором». Згідно до Страхового полісу АС № 1869211 від 31 березня 2013 року Приватне Акціонерне Товариство «Український страховий дім» має обов»язок, відповідно до умов зазначеного Договору відшкодувати позивачу матеріальні збитки в межах, передбачених Договором лімітів, тобто 50000 грн.- 500 грн (розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих по кожному забезпеченому транспортному засобу) ( а.с. 69 ). Згідно до Розділу 5 ЦПК України, доказами можуть бути лише ті факти, які мають документальне та фактичне підтвердження та на підставі яких в подальшому суд може дослідити їх правдивість. Таким чином з Приватного Акціонерного Товариства «Український страховий дім » на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди слід стягнути: 49500 грн. Згідно до вимог ст. 1194 ЦК України «Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 7 Закону України « Про страхування» від 7 вересня 1996 року об»єктами обов»язкового страхування цивільної відповідальності, на які поширюються положення ст. 1194 ЦК України, є: б) страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів;. Приймаючи до уваги ті обставини, що матеріальна шкода, спричинена позивачу в результаті ДТП складає 50928,00 грн., тобто перевищує розмір страхового відшкодування, то з відповідача - [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди: 50928,00 грн. - 49500 грн.= 1428,00 грн., із яких 500 грн складає сума франшизи, а 928,00 грн- сума, недостаюча до грошового відшкодування. Вказана сума повністю визнана в судовому засіданні представником відповідача [PERSON] Позивачем також заявлені і вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн., яка виражається в тому, що в результаті ДТП та внаслідок пошкодження її автомобіля позивач перенесла нервові потрясіння та загрузки, її потрясіння посилилися відмовою відповідачів надати їй матеріальну допомогу у відновленні належного їй автомобіля. Дані обставини підтверджується: Випискою з амбулаторної карти від 26 вересня 2013 року ( а.с.22). Через дії відповідача позивач витрачає свій час на відвідування міліції, експерта, суду, що доставляє їй додаткові турботи. В результаті дій відповідача вона вимушена була займати гроші у своїх рідних, знайомих, для проведення ремонту автомобіля. Після дорожньо - транспортної пригоди тривалий час автомобіль нею не використовувався, що викликало значні труднощі для неї та її сім'ї, їй щоденно необхідний автомобіль для забезпечення нормальної життєдіяльності. У зв'язку з даними обставинами у неї загострилися сердечні болі, розладився сон, з'явилися головні болі, безсоння, почуття занепокоєння, стан депресії, роздратованість та запальність, хоча раніше такого у неї не спостерігалося. Крім того, спричинена моральна шкода в сумі 10 000 грн. дочці позивача малолітній [PERSON], [INFO], яка в момент ДТП знаходилася в автомобілі, який виразився в наступному: у неї стали проявлятися не властиві раніше нервове напруження, невсидливість на уроках, підвищена тривожність, порушення сну. Раніше до ДТП у неї таких симптомів не спостерігалося. У зв'язку з даними та зняттям нервового напруження вона вимушена була звернутися за допомогою до практикуючого психолога для проведення корегуючо - розвиваючих занять. Але, згідно ст. 1167 ЦК України „ Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини..." Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" зазначено, „ що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до діючого законодавства моральна шкода може полягати, зокрема:... в моральних переживаннях у зв"язку з ушкодженням здоров"я, у порушенні нормальних життєвих зв"язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків". Однак, якщо шкода завдана майну фізичної особи, то права на відшкодування моральної шкоди без вини у потерпілого не виникає. У відповідності до Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року п.22.3 «Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3,4 частини другої ст. 23 ЦК України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди». З урахуванням положень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" „позивач повинен надати докази про моральні переживання у зв"язку з ушкодженням здоров"я, про порушення нормальних життєвих зв"язків через неможливість продовження активного громадського життя, дані про порушення спілкування з оточуючими людьми, дані про настання інших негативних наслідків". Оскільки в судовому засіданні встановлено, що винною у ДТП, що сталася 25 вересня 2013 року є відповідач [PERSON], то відшкодовувати моральну шкоду повинна вона, оскільки є безпосередньо винною в спричиненні моральної шкоди позивачці. Згідно частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: - у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з знищенням чи пошкодженням її майна; - у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру враховуються вимоги розумності і справедливості. Також відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується". Однак, не в позовній заяві, не в судовому засіданні позивач [PERSON], яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітньої дитини - [PERSON] обгрунтовано не вказує з яких саме міркувань вона виходила, визнаючи розмір моральної шкоди-10000 грн для себе та 10000 грн для своєї неповнолітньої дитини, а також не надала ніяких об"єктивних доказів, якими б підтвердила спричинення їй та її дитині моральної шкоди саме в цих розмірах. Оскільки 25 вересня 2013 року з вини відповідача [PERSON] було скоєно ДТП, а у відповідності до ст. 3 Конституції України « Людина, її життя і здоров»я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, то суд вважає, що причинення моральної шкоди позивачу мало місце. Крім того,через дії відповідача позивач витрачає свій час на відвідування міліції, експерта, суду, що доставляє їй додаткові турботи. В результаті дій відповідача вона вимушена була звертатися за медичною допомогою у зв»язку з погіршенням стану її здоров»я, що підтверджується Випискою з амбулаторної картки позивача ( а.с. 22), займати гроші у своїх рідних, знайомих, для проведення ремонту автомобіля. Після дорожньо - транспортної пригоди тривалий час автомобіль нею не використовувався, що викликало значні труднощі для неї та її сім'ї, їй щоденно необхідний автомобіль для забезпечення нормальної життєдіяльності. Якщо судом встановлено відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3,4 частини другої статті 23 ЦК України, таке відшкодування в розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині відшкодуванні їй моральної шкоди підлягають задоволенню частково і стягненню моральної шкоди у розмірі 1500 грн. на користь позивача, що на думку суду, буде відповідати перенесеним нею моральним стражданням і переживанням. Крім того, суд не може погодитися з твердженнями позивача в тій частині, що у наслідок ДТП було спричинено моральну шкоду і дочці позивача - малолітній [PERSON], [INFO], оскільки в судовому засіданні позивачем не надано доказів того факту, що дитина в момент ДТП знаходилася в автомобілі. Крім того, Із Довідки Святогірської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату 1-2 ступенів №12 Донецької обласної ради № 603 від 19 грудня 2013 року не вбачається, що дитина потребує допомоги прктикуючого психолога саме у зв»язку з подією ДТП.( а.с. 23), а тому суд приходить до обгрунтованого висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн на користь її неповнолітньої дитини- [PERSON] слід відмовити у зв»язку з відсутністю підстав. Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України „ Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. " У відповідності до абз.5 п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» - При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів». Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року № 719-V11 мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2014 року складала 1 218 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн., 513,28 грн. (а.с.1,2). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 50928,00 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 1500 грн. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 513,28 грн та 243,60 грн, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів і тому з відповідачів слід стягнути у на користь позивача [PERSON] витрати по сплаті нею судового збору, у розмірі 756,88 грн. ( а.с.1,2) пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог. Суд також вважає, що з відповідачів - варто також стягнути на користь [PERSON], пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суму понесених нею судових витрат по проведенню судової автотоварознавчого дослідження - по встановленню вартості шкоди, що складає 400,00 грн., що підтверджується Квитанцією до прибуткового касового ордера №057 від 28 вересня 2013 року ( а.с. 16). У відповідності до абз.2 п. 49 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» -Після закінчення розгляду справи витрати, пов»язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, підлягають розподілу судом відповідно до статті 88 ЦПК України». Як встановлено в судовому засіданні, оголошення у пресі про виклик до суду представника Приватного Акціонерного товариства «Український страховий дім» було оплачено позивачем у розмірі 630, 00 грн ( а.с.53-56). Що стосується відшкодування витрат, понесених позивачем на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. За ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних із розглядом справи належать витрати на правову допомогу. У відповідності до п.47 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» -Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/ 2013). Витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі 111 Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-У1 «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом ( стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-У1 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору ( статті 12, 42, 56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-У1 «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» З укладеного Договору про надання правової допомоги (а.с. 26) вбачається, що він складений та підписаний адвокатом та позивачем. Так, Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-IY «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлений граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах та зазначено, що розмір компенсації витрат не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також данні щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Представником позивача - адвокатом [PERSON] документально підтверджені понесені [PERSON] витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн,, а саме надано суду Квитанцію від 16 вересня 2014 року,з якої вбачається, що [PERSON] сплачено адвокату [PERSON] за надання юридичної допомоги 3000 грн ( а.с. 25), тобто вказані витрати документально підтверджені і тому сума 3000 грн. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial