Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Барвінківська» (надалі - АФ «Барвінківська»), Головного управління Держпраці у Харківській області, треті особи - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України у Барвінківському районі Харківської області, Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Подолівська» (надалі-АФ «Подолівська»), про поновлення на роботі, скасування акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і моральної шкоди, вчинення певних дій, в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, які були прийняті судом (т.4. а.с.76-79), просив позов задовольнити, поновити його на роботі тракториста-машиніста у АФ «Барвінківська» із 27.03.2014 року, скасувати акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 11 квітня 2014 року, зобов'язати відповідачів виконати вимоги «Порядку проведення розслідування та ведення облі\-ку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Поста\-новою Кабінету Міністрів України №1232 від 30.11.2011 року, стягнути із АФ «Барвінківська» заробітну плату за час вимушеного прогулу, тобто із 27 березня 2014 року по час розгляду справи судом у розмірі 135812,96 грн., 32360,27 грн. сум індексації, 79581, 39 грн. компенсації втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати та витрати на правову допомогу у розмірі 7684,47 грн., а всього - 25543,09 грн. Крім того стягнути на його користь 100000 грн. відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову посилається на наступне. 12 березня 2014 року його фактично було допущено до роботи трактористом-машиністом АФ «Барвінківська». 27 березня 2014 року, виконуючи роботу на закріпленому за ним тракторі, він отримав виробничу травму. Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку з тяжким наслідком визначено, що даний випадок не пов'язаний з виробництвом, бо договір від 12.03.2014 року, укладений між начебто ним АФ «Барвінківська» не містить ознак трудового договору. Зазначає, що договір від 12.03.2014 року він не укладав, підпис в цьому договорі йому не належить, що підтверджується рішенням апеляційного суду Харківської області від 6 листопада 2015 року. Стверджує, що за вказівкою керівництва АФ «Барвінківська» ним виконувалась робота в іншому підприємстві, а саме АФ «Подолівська» без забезпечення належних умов праці. Так не були виконані вимоги ст. 6 Закону України «Про охорону праці», оскільки технічна допомога бригадою ремонтників йому надана не була, а самостійне полагодження несправності призвело до травмування. Вважає, що нещасний випадок підпадає під дію «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», оскільки його дія поширюється на працівників, які фактично допущені до роботи роботодавцем. Так як договір №212 від 12.03.2014 року він не підписував, слід вважати укладення з ним безстрокового трудового договору на невизначений строк. В обґрунтування того, що він перебував у трудових відносинах з підприємством, звертає увагу на те, що 12 березня 2014 року його було фактично допущено до роботи трактористом - машиністом АФ «Барвінківська». За період роботи з 12 по 15 березня 2014 року заробітна плата склала 475.98 грн. Час вимушеного його прогулу - 856 днів. А тому відповідач повинен сплатити заробітну плату у розмірі 135812,96 грн. Крім того, на виконання вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого ПКМ України від 17.07. 2003 № 1078, просить стягнути 32360,27 грн. індексації. А також, на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати» - 79581, 39 грн. компенсації втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати та витрати на правову допомогу у розмірі 7684,47 грн. Обгрунтовуючи свою вимогу про стягнення із АФ «Барвінківська» 100000 грн. як відшкодування моральної шкоди, посилається на те, що незаконними діями відповідача були порушені його трудові права. Зокрема незаконне звільнення із роботи з підробкою підписів на договорі. Все це вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, він та сім'я втратили можливість на достатній життєвий рівень, який включає достатнє харчування, забезпечення одягом, житлом, належне лікування. Були принижені його честь, гідність, що призвело до моральних страждань, викликало погіршення його здоров'я з урахуванням отриманої травми. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини та підстави, наведені в позовній заяві з урахуванням змін. Пояснив, що певний час він перебував на обліку у органі зайнятості населення, де в тому числі пройшов перенавчання для роботи на імпортній техніці. Після цього центром зайнятості був направлений для постійного працевлаштування в АФ «Барвінківська». Прибувши на тракторну бригаду, він віддав корінець направлення, паспорт та трудову книжку. З 12.03. 2014 по 27.03. 2014 в АФ «Барвінківська», за вказівками керівництва, на тракторі виконував різні сільгоспроботи. На його ім'я оформлялися путівки, отримував горюче-мастильні матеріали. Тобто вважав себе постійним працівником. 27.03. 2017 роботи виконував на полі АФ «Подолівська» де і був травмований. Виявивши поломку техніки, він про це повідомив керівництву але технічна служба не прибула. Перед цим інструктаж по техніці безпеки не проводився. В той час коли після травми він перебував в лікарні, від його імені був підписаний договір про начебто його роботу на умовах цивільно-правової угоди. Договір судом визнаний недійсним. З 27.03.2017 більше ніде не працював за станом здоров'я. Фактично перебуває на утриманні у батьків. Представник відповідача АФ «Барвінківська» проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні з посиланням на те, що між позивачем та АФ «Барвінківська» виникли не трудові відносини, а цивільно-правові. Наказ про прийом на роботу не видавався. Крім того позивач травмувався зі своєї вини оскільки сам намагався усунути поломку техніки. Його інструктаж по техніці безпеки проводився за місцем виконання роботи в АФ «Подолівська». Розслідування нещасного випадку проведено об'єктивно та відповідно до вимог закону. Підстав для відшкодування моральної шкоди немає. Свою правову позицію обгрунтовує також посиланням на ст. 1187 ЦК України. Більш детально правова позиція викладена у письмових запереченнях на позов(т.4 а.с.81-87). Представник третьої особи АФ «Подолівська» Рєзніков В.І. проти задоволення позову заперечував, підтримавши правову позицію представника АФ «Барвінківська» та поясним що дійсно [PERSON] виконував сільгоспроботи на їх полі 27.03. 2014. Підставою для цього був договір між АФ «Барвінківська» та АФ «Подолівська» про надання послуг. 27.03. 2017 він прийняв зміну від механізатора [PERSON] та приступив до роботи. Близько 11.00 год виникла поломка борони зубчатої про що [PERSON] повідомив по телефону керуючого відділенням АФ «Подолівська» [PERSON] Останній доповів про це головному інженеру фірми [PERSON], а той дав завдання слюсарю-ремонтнику [PERSON] виїхати на поле для ремонту борони. Проте [PERSON], не дочекавшись ремонтника, приступив до ремонту борони самостійно і під час розшплінтування пальця, який тримав трос, трос вивільнився, із з силою ударив [PERSON] і той був відкинутий на борону і травмувався. Тобто [PERSON] грубо порушив вимоги ст. 14 Закону України «Про охорону праці». З питань охорони праці [PERSON] було проінструктовано 26.03. 2017. Наведене вбачається також і з письмових заперечень на позов ТОВ АФ «Подолівська», які були вивчені у судовому засіданні. Представник Головного управління Держпраці у Харківській області, яке ухвалою суду від 03.03. 2016 за їх клопотанням було залучене до участі у справі як правонаступник відповідача - Територіального управління Державної служби гірничного нагляду та промислової безпеки у Харківській області, у судове засідання не з`явився, надав лист до суду з проханням розглядати справу за його відсутності(т.3 а.с.70,71, 79). Раніше Територіальне управління Державної служби гірничного нагляду та промислової безпеки у Харківській області, своїм листом проти позову заперечувало, вважаючи, що цей спір щодо них має розглядатися як справа адміністративною юрисдикції. Інших заперечень проти позову тощо не надано(т.1 а.с.68,69,140). Разом із тим, згідно ухвалили апеляційного суду Харківської області від 06.08. 2017 цей спір випливає із трудових відносин і не має ознак піблічного. Представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України у Барвінківському районі Харківської області у судове засідання також не з`явився, раніше ними було надано листа до суду, в якому вказано, що проти задоволення позову не заперечують та просять розглядати справу за їх відсутності(т.3 а.с.108). За таких обставин справа розглядається за відсутності вказаних осіб. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, зазначає наступне. 04 квітня 2016 року рішенням Близнюківського районного суду Харківської області по цивільній справі, що розглядається, у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено повністю(т. 3 а.с.146-151). Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2016 року апеляційна скарга [PERSON] на зазначене рішення відхилена, рішення залишене без змін(т.4 а.с.14-20). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 серпня 2017 року касаційна скарга [PERSON] задоволена. Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 04.04.2016 та ухвала апеляційного суду Харківської області від 14.06.2016 скасовані, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що суди першої і апеляційної інстанцій, не врахували вимоги ст.ст. 3,21,ч.4 ст. 24, ст. 171 КЗпП України і дійшли передчасного висновку про відсутність між сторонами трудових відносин. Не звернули увагу на те, що [PERSON] було знято з обліку як безробітнього 12 березня 2014 року у зв'язку з працевлаштуванням до АФ «Барвінківська», договір про виконання разової роботи від 12.03. 2014 судом визнаний недійсним, а відтак [PERSON] було фактично допущено до роботи(т. 4 а.с.39-45). Врахувавши висновки та мотиви, з яких було скасовано попередні судові рішення судом касаційної інстанції, встановивши при цьому нові та додаткові обставини по справі, дослідивши докази на їх підтвердження, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Позивач [PERSON] є громадянином України, що підтверджено паспортом (т.1 а.с 29,31). З картки платника податків вбачається, що його ідентифікаційний номер [NUMBER](т.1а.с.31). Згідно посвідчення [NUMBER] він є трактористом-машиністом із категоріями А,В,С,D, Е (т.1 а.с.15). АФ «Барвінківська» є юридичною особою. Ідентифікаційний код 38072129. Керівник - Пархоменко Андрій Олександрович. Місцезнаходження - Харківська область, Барвінківський район, м. Барвінкове, вул. Скрипника, буд №6 на підтвердження чого свідчать статут товариства та довідка з ЄДРПОУ, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців( т.2 а.с.81-103). 10 березня 2014 року між АФ «Подолівська» та АФ «Барвінківська» було укладено договір надання послуг №100314-ПБ, згідно якого АФ «Барвінківська» зобов`язалась надавати послуги з використанням своєї сільськогосподарської техніки, своїх власних паливних та мастильних матеріалів, за участю свого обслуговуючого персоналу на земельних ділянках АФ «Подолівська» (т.3 а.с. 115-117). З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що з 01.01. 2014 по 11.03. 2014 він перебував на обліку у Барвінківському районному центрі зайнятості та йому виплачувалася допомога по безробіттю. Виплата припинена 11.03. 2014. Подальших записів про працевлаштування немає (т.1 а.с. 19). У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що в подальшому крім роботи в АФ "Барвінківська" він ніде не працював. 11 березня 2014 року [PERSON] отримав Направлення на працевлаштування в АФ «Барвінківська» де і працював, як вважає як постійний працівник на умовах безстрокового трудового договору до свого травмування 27.03. 2017. Проте на думку іншої сторони - він працював на умовах цивільно-правової угоди. Вирішуючи спір у цій частині суд виходить з такого. 11 березня 2014 року [PERSON] отримав Направлення на працевлаштування № 20141402280009001. Із цього направлення вбачається, що його направлено для працевлаштування в АФ «Барвінківська» згідно поданої ними інформації про потребу у працівниках від 28.02. 2014. При цьому направлено саме на працевлаштування і на вільне робоче місце з конкретно визначеною посадою - тракторист-машиніст сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва(т.1 а.с.158). Направлення, як паперовий документ, містить розділ «Відповідь про прийняте рішення (заповнюється роботодавцем). Всі пункти цього розділу крім першого, передбачають внесення до них певної інформації яка свідчить про неможливість працевлаштування або таку можливість в подальшому за певних умов. Перший пункт містить інформацію «прийнято з ______ , наказ від _____». Цей пункт заповнений таким чином: «прийнято з 12.03 2014, наказ - договір ЦПХ». Тексти «12.03 2014», «договір ЦПХ» виконано рукописним текстом без зазначення особи яка їх виконала і не скріплено печаткою підприємства. Така ж інформація міститься і в корінці направлення на працевлаштування на вільне робоче місце (т.3 а.с.128). На спростування вимог позивача представник АФ "Барвінківська" посилається на лист Барвінківського районного центру зайнятості від 07.05.2015 року № 1111, вказуючи що в листі зазначено, що корінець Направлення на працевлаштування [PERSON], повернутий до центру АФ «Барвінківська», містить інформацію про працевлаштування [PERSON] за умовами цивільно-правового договору. Суд цю обставину не заперечує оскільки в третьому абзаці листа центру зайнятості лише константовано, що вони отримали корінець із такою відміткою роботодавця. Проте як на підставу зняття [PERSON] з обліку центр зайнятості посилається і на абзац 2. п.п.1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 р. № 198 де зазначено - припинення реєстрації з дня працевлаштування за наймом на умовах трудового договору (контракту)(т.2 а.с.25). Останнє підтверджується і листом Барвінківського районного центру зайнятості від 10.06. 2016 № 1091 в якому вказано, що 12.03. 2014 [PERSON] було знято з обліку як безробітнього у зв'язку із «працевлаштуванням до СТОВ «Барвінківська» (т. 3 а.с.201) Наведене не спростовується і листом Барвінківського районного центру зайнятості від 10.06. 2016 №1096 на який також посилається відповідач(т.3 а.с.208) Як вбачається із Акту прийому-передачі автотранспортної та причепної техніки від 14.03.2014, [PERSON] від інженера АФ «Барвінківська» прийняв трактор NEW HOLLAND Т8.390, номерний знак [NUMBER](т.1 а.с. 186,187). [PERSON], як працівник АФ "Барвінківська" отримував дорожні листи на трактор(т.3 а.с. 109). 27.03.2014 [PERSON] при виконанні робіт на полі АФ «Подолівська» було травмовано. Як пояснив у судовому засіданні [PERSON], керівництвом АФ «Барвінківська», після його травмування і під час перебування в лікарні, пропонувалося написати розписку про порушення ним правил техніки безпеки за обставин що склалися 27.03. 2014 і він начебто отримав 1700 грн. компенсації від підприємства і до підприємства претензій не має. Підписати такий документ він відмовився. Зразок розписки долучено до справи(т.1 а.с.18). Із листків непрацездатності Ізюмської центральної міської лікарні в тому числі і поліклінічного відділення, вбачається, що місцем роботи [PERSON] є Агрофірма «Барвінківська». У зв'язку із перебуванням на стаціонарному та амбулаторному лікуванні він був звільнений від роботи з 27.03. 2014 по 30.05. 2014 (т.1 а.с.20,21). Діагноз захворювання [PERSON] підтверджено випискою із історії хвороби Ізюмської центральної міської лікарні (т.1 а.с.70). Згідно договору №212 «Про виконання разової роботи», який був наданий АФ «Барвінківська», він начебто укладений 12.03. 2014 між [PERSON] та АФ «Барвінківська» в особі директора Пархоменка Андрія Олександровича. При цьому [PERSON], як підрядник, зобов'язався на свій ризик виконувати наступну разову роботу: послуги по ремонту с/х техніки, боронування під посів гороху, соняшника. Строк його дії - до 31.03. 2014 року(т.1 а.с. 10-11). До договору №212 додано Акт приймання-передачі виконаної роботи від 15.03. 2014 з якого вбачається, що в період з 12.03. 2014 по 15.03. 2014 [PERSON] належним чином виконав роботи по ремонту техніки та боронування під посів і визначено його винагороду у розмірі 475,98 грн.(т.1 а.с.12). Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 6 листопада 2015 року по цивільній справ №611/103/15-ц позов [PERSON] до АФ «Барвінківська», Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки у Харківській області, третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України у Барвінківському районі Харківської області, про визнання договору на виконання разової роботи №212 від 12.03.2014 року недійсним, задоволено. Визнано недійсним договір на виконання разової роботи №212 від 12.03.2014 року між СТОВ АФ «Барвінківська» в особі директора Пархоменка А.О. та [PERSON] Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і не оскаржувалося. При цьому апеляційний суд установив, що цей договір не відповідав внутрішній волі [PERSON], був підписаний замість нього іншою особою(т.3 а.с.48). За правилами ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Крім того, висновком експерта НДЕКЦ ГУМВС України в Харківській області №382 від 10.11.2014 року підтверджено, що підпис від імені [PERSON] в графі «за підрядника» в акті приймання - передачі виконаної роботи до договору про виконання разової роботи №212 від 12.03.2014 року, виконаний не [PERSON], а іншою особою. Вказана обставина представником АФ «Барвінківська» під час судового розгляду за провадженням, що розглядається не заперечувалася. На підтвердження укладення між АФ «Барвінківська» та [PERSON] іншого правочину, який би мав ознаки цивільно-правової угоди, доказів не надано. У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу. Заперечуючи проти позову, представник АФ "Барвінківська" посилався на те, що як і [PERSON] за договором про виконання разової роботи працювали і інші працівники, зокрема на одному ж ним тракторі гр. [PERSON] Долучені копія договору з [PERSON], акти приймання-передачі робот, касові ордери про проведення розрахунків, відомості про виплату грошей(т.1 а.с.182-191). Відхиляючи ці докази суд виходить із того, що наявність певного правочину укладеного між підприємством із третьою фізичною особою не може само по собі заперечувати укладення іншого правочину з другою фізичною особою. Крім того не надано доказів, що той же [PERSON] був прийнятий на роботу за направленням органу зайнятості населення як [PERSON] Також відповідачем АФ "Барвінківська", на підтвердження обізнаності [PERSON] з порядком та умовами виконання робіт на умовах договору підряду, надано такий договір від 04.04. 2013, укладений між ними та акт виконаних робіт від 15.04. 2013(т. 3 а.с.205-207). До цього доказу суд також ставиться критично оскільки сама по собі обізнаність з такого виду договорами і виконання за нами певної роботи не є доказом на підтвердження укладення іншого договору в наступному році. А крім того, як установив суд, такий договір у 2014 році [PERSON] взагалі не підписував і він визнаний судом недійсним. Також як на доказ того, що [PERSON] працював саме за договором підряду, представник АФ "Барвінківська" посилається і на те, що така інформація зазначена у видатковому касовому ордері від 28.03. 2014 з додатком до нього - Відомістю №199 за березень 2014 року. Суд вважає що і ці докази не спростовують вимоги позивача. Так ордер та відомість датовані 28.03. 2014, тобто після травмування [PERSON] 27.03. 2014. Він в цей час перебував у лікарні про що свідчать листок непрацездатності та виписка із історії хвороби. Крім того, в ордері відсутня інформація щодо особи якої він стосується. Графа «підпис одержувача» не містить підпису цієї особи. Отже не доведено, що [PERSON] був ознайомлений із цим документом і міг усвідомити зазначену у ньому інформацію про виплату коштів згідно "договору підряду». Щодо відомості №199 то графа «підпис одержувача» містить такий підпис. Разом із тим, [PERSON] заперечував належність цього підпису саме йому, вказуючи що він в цей час був в лікарні. Представник АФ "Барвінківська" це твердження [PERSON] не спростував, допускаючи що підпис міг бути виконаний братом [PERSON] Разом із тим, зазначена відомість містить дані про індивідуальний податковий номер [PERSON] , серію і номер його паспорта, дату видачі та орган який його видав. Цим спростовується, що [PERSON] при працевлаштуванні не надав працедавцеві ці документи, про що вказано у довідці інспектора кадрів АФ "Барвінківська" від 26.01. 2015(т.1 а.с. 191). Крім того в цій довідці зазначено, що вказівки щодо працевлаштування [PERSON] в штат підприємства від керівництва не було, а тому наказ про прийом не видавався та записів до трудової книжки не вносилось. Крім того до матеріалів справи долучено фотокопію паспорта [PERSON] та його картки платника податків які як копія посвідчені АФ "Барвінківська". Зокрема на кожній сторінці фотокопії паспорта зазначено: «Згідно із оригіналом. Директор Пархоменко А.О.» Підпис Пархоменка А.О. скріплено відтиском круглої печатки підприємства(т.2 а.с. 29-31). Отже слід вважати доведеним, що паспорт, ідентифікаційний номер [PERSON] в АФ "Барвінківська" всупереч їх тверджень, [PERSON] був наданий. Щодо трудової книжки, [PERSON] вказував що він її надавав разом із цими документами і відповідачем це не спростоване. Заперечуючи проти позову, відповідачем АФ «Барвінківська» надано штатний розпис яким вони намагаються довести відсутність на 12.03. 2014 в товаристві вакантних посад трактористів -машиністів (т.3 а.с.113-114, 140-141). Проте вбачається, що це штатний розклад станом на 01.01. 2014 та 01.05. 2014 року і належних доказів про те, що він не змінювався станом на 12.03. 2014 - дату працевлаштування [PERSON], не надано. Крім того, [PERSON] згідно поданої АФ «Барвінківська» інформації, органом зайнятості було його направлено не для виконання якоїсь іншої роботи, а саме на вільне робоче місце тракториста-машиніста. Крім того, виявивши помилку тощо, за відсутності такої посади вони могли і відмовити, вказавши про це у відповідному розділі направлення та корінця направлення про що йшлося вище. Відповідно до ст.3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю. Згідно зі ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник - виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Отже відповідно до ст. 21 КЗпП України предметом трудового договору (контракту) є праця (трудова функція) особи, яка є об'єктом саме трудових правовідносин, які повною мірою врегульовані трудовим законодавством. Відповідно до ч. ч. 2,3 ст. 24 КЗпП України при укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Між тим трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження видано не було, але працівника фактично було допущено до роботи (ч. 4 ст. 24 КЗпП України, чинної на час виникнення спірних правовідносин). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Що стосується цивільно-правового договору то це угода між громадянином (організацією, установою), на виконання першим певної роботи (наприклад договір на надання послуг) предметом, якого є надання певного результату праці. Суттю такого виду цивільно-правових відносин є те, що одна сторона зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу (надати певну послугу) за завданням другої сторони, а ця друга сторона повинна прийняти та оплатити виконану роботу (надану послугу). Основною ознакою, що відрізняє такі види договорів цивільно-правового характеру від трудових є те, що саме трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності та її організація, натомість за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Особа, яка виконує роботу за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, вона сама організовує свою роботу і виконує її на власний ризик. За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штатного розпису підприємства для виконання певної роботи за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлення трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації, натомість за договором цивільно-правового характеру оплачується не процес праці, а її результати, які визначаються після закінчення роботи і оплачуються. Таким чином, суд зазначає, що за наявності ознак притаманних трудовим відносинам, укладається трудовий договір, а за наявності ознак притаманних цивільно-правовим відносинам, укладається договір цивільно-правового характеру. З матеріалів справи вбачається, що фактичні обставини справи свідчать про те, що між [PERSON] та АФ «Барвінківська» склались саме трудові відносини. Суд вважає доведеним що між АФ «Барвінківська» та [PERSON] був укладений безстроковий трудовий договір оскільки його фактично було допущено до роботи 12 березня 2014 і він працював до 27 березня 2014 роки коли і отримав виробничу травму. Таким чином є правомірним застосування до спірних правовідносин ч.4 ст. 24 КЗпП України та трудового законодавства взагалі. Отже, позовні вимоги про поновлення на роботі до АФ «Барвінківстка» із 27.03.2014 року, стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу із 27 березня 2014 року по 18 жовтня 2017 року, сум індексації, компенсації втрати частки доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, з урахуванням прийнятих судом змін до позову від 18.10. 2017 (т.4 а.с.76-79) підлягають задоволенню, що крім вище викладеного доводиться і наступним. Згідно п.п.21,22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N13 " Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 . Відповідно до п.1 цього Порядку він застосовується у випадках вимушеного прогулу. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Як слідує із акту приймання-передачі виконаної роботи від 15.03.2014 , складеного АФ «Барвінківська», за період із 12 по 15 березня 2014 року заробітна плата [PERSON] склала 475 грн.98 коп. Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України оплата середнього заробітку за весь час понад один рік провадиться за вимушений прогул і за умови, що заява про поновлення на роботі розглядалась більше одного року і в цьому не було вини працівника. Вбачається що [PERSON] до Барвінківського районного суду Харківської області із позовом про поновлення на роботі звернувся 26.06. 2014(т.1 а.с.1). Станом на 20.11. 2017 розгляд справи триває і не з вини працівника. У Рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 року № 8-рп/2013 положенням ст. 233 КЗпП надане додаткове офіційне тлумачення, відповідно до якого у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.05.2013 № 708/0/4-13 вказано, що індексація є складовою частиною заробітної плати, додатковою заробітною платою і, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У відповідності до Листа Міністерства соціальної політики України від 04.09.2013 р. № 9884/ 0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік», кількість робочих днів склала відповідно у березні-20, квітня-21, травні -19, червні-19, липні-23, серпні-20, вересні-22, жовтні-23, листопаді-20 та грудні того ж року-23. Отже, за 2014 рік кількість робочих днів вимушеного прогулу склала всього з урахуванням 27, 28 і 31 березня -190, за які відповідач повинен сплатити заробітну плату у розмірі: 475,98:3 х 190 = 30145,4 грн. Відповідно до Листа Міністерства соціальної політики України від 9 вересня 2014 р. №10196/ 0/14-14/, кількість робочих днів у 2015 році становить -251 день. Таким чином, відповідач повинен сплатити заробітну плату за 2015 рік у розмірі 39823 грн. 66 коп. Згідно Листа Міністерства соціальної політики України від 20 липня 2015 року № 10846/0/14-15/13, «Про розрахунок норми робочого часу на 2016 piк, кількість робочих днів у 2016 році становить -251 день. Отже, за 2016 рік відповідач повинен сплатити заробітну плату у розмірі 39823 грн.66 коп. Як слідує із Листа Міністерства соціальної політики України від 05 серпня 2016 року № 11535/ 0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» кількість робочих днів склала відповідно у січні - 20, лютому-20, березні-22, квітні-19, травні -20, червні-20, липні-21, серпні-22, а всього 164 дні вимушеного прогулу, за які відповідач повинен сплатити заробітну плату у розмірі-475,98:3 х164 = 26020,24 грн. Разом нарахування заробітної плати за час вимушеного прогулу, який складає-856 днів, становить 135812,96 грн. Як визначено ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» , індексації серед іншого підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення). Згідно п.1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078, цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Пунктом 2 вказаної вище Постанови передбачено, що індексації серед іншого підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер. Результат розрахунку індексації: Період Коеф. Індексації Прожитковий мінімум Сума індексації Серпень 2017 Липень 2017 Червень 2017 Травень 2017 Квітень 2017 Березень 2017 Лютий 2017 Січень 2017 Грудень2016 Листопад 2016 Жовтень 2016 Вересень 2016 Серпень 2016 Липень 2016 Червень 2016 Травень 2016 Квітень 2016 Березень 2016 Лютий 2016104,30 104,30 104,30 97 97 97 89,80 89,80 89,80 82,30 82,30 82,30 82,30 82,30 82,30 72,30 72,30 72,30 72,301684 1684 1684 1684 1600 1600 1600 1600 1600 1450 1450 1450 1450 1450 1450 1450 1378 1378 13781756,41 1756,41 1756,41 1639,48 1552 1552 1436,80 1436,80 1436,80 1193,35 1193,35 1193,35 1193,35 1193,35 1193,35 1048,35 996,29 996,29 996,29 Січень 201672,301 378,00996,29 Грудень 201569,801 378,00961,84 Листопад 201569,801 378,00961,84 Жовтень 201569,801 378,00961,84 Вересень 201569,801 378,00961,84 Серпень 201569,801 218,00850,16 Липень 201569,801 218,00850,16 Червень 201566,201 218,00806,32 Травень 2015 Квітень 201545,80 31,601 218,00 1218,00557,84 384,89 Березень 201524,901 218,00303,28 Лютий 201521,201 218,00258,22 Січень 201517,601 218,00214,37 Грудень 201415,501 218,00188,79 Листопад 201412,701 218,00154,69 Жовтень 20148,701 218,00105,97 Вересень 20148,701 218,00105,97 Серпень 20147,201 218,0087,70 Липень 2014 Червень 20147,20 3,301 218,00 1218,0087,70 40,19 Травень 20140,001 218,000,00 Квітень 20140,001218,000,00 Отже, за сорок два місяці вимушеного прогулу АФ «Барвінківська» повинно нарахувати та виплатити заробітну плату [PERSON] з індексацією у розмірі 135812,96+32360,27=168173,23 грн. Крім того, статтями 1 та 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: заробітна плата. Згідно ст.3 згаданого вище Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Згідно Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з по-рушенням термінів їх виплати проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: заробітна плата. Отже, неотримана з вини власника заробітна плата [PERSON] за час вимушеного прогулу, тобто за період із квітня 2014 року по вересень 2017 року, підлягає нарахуванню із застосуванням положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати». Таким чином, з відповідача підлягає стягненню за таблицею: 79581,39 грн. Період інд. Індексаціїсума нарахованої,але не виплаченої зарплатисума компенсації Серпень 2017 Липень 2017 Червень 2017 Травень 2017 Квітень 2017 Березень 2017 Лютий 2017 Січень 2017 Грудень 2016 Листопад 2016 Жовтень 2016 Вересень 2016 Серпень 2016 Липень 2016 Червень 2016 Травень 2016 Квітень 2016 Березень 2016 Лютий 2016 Січень 2016104,30 104,30 104,30 97 97 97 89,80 89,80 89,80 82,30 82,30 82,30 82,30 82,30 82,30 72,30 72,30 72,30 72,30 72,303490,52 3331,86 3173,2 3173,2 3014,54 3490,52 3173,2 3173,2 3490,52 3490,52 3173,2 3490,52 3490,52 3331,86 3173,2 3014,54 3331,86 3490,52 3331,86 3014,54 3640,61 3475,12 3309,64 3078 2924,10 3385,80 2849,53 2849,53 3134,48 2872,69 2611,54 2872,69 2872,69 2742,12 2611,54 2179,51 2408,93 2523,64 2408,93 2179,51 Грудень 201569,803649,18 2547,12 Листопад 201569,803331,862325,63 Жовтень 201569,803490,522436,38 Вересень 201569,803490,522436,38 Серпень 201569,803173,22214,89 Липень 201569,803649,18 2547,12 Червень 201566,203173,22100,65 Травень 2015 Квітень 201545,80 31,602855,88 3331,861307,99 1052,86 Березень 201524,90 3331,86829,63 Лютий 201521,203173,2672,71 Січень 201517,603173,2 Грудень 201415,503649,18 565,62 Листопад 201412,703173,2401,99 Жовтень 20148,703649,18317,47 Вересень 20148,703490,52303,67 Серпень 20147,203173,2228,47 Липень 2014 Червень 20147,20 3,303649,18 3014,54262,74 99,47 Травень 20140,003014,54 Квітень 20140,00 Всього 79581,39 У судовому засіданні зазначені розрахунки та їх правове обгрунтування, надані позивачем, відповідачами не оспорювалися і не спростовані. Контразрахунок тощо не надавався. Отже у цій частині позов необхідно задовольнити повністю. При цьому суд вважає некоректним посилання відповідача АФ «Барвінківська» у своїх письмових запереченнях на позов на норми ст. 1187 ЦК України (Відшкодування шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки) оскільки вимоги позивача грунтуються на нормах законодавства України про працю і питання відповідальності за завдану майнову шкоду не є предметом цього позову. Як на підставу своїх вимог та заперечень в іншій частині позовних вимог, сторони посилаються на Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку з тяжкими наслідками, що стався 27 березня 2014 року о 11 год. 30 хв. на СТОВ АФ «Барвінківська», який складений 11 квітня 2014 року комісією, утвореною наказом від 31.03. 2013 №82-н/в Територіального управління служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Харківській області та затверджений начальником цього управління 25.04. 201 (надалі - Акт нещасного випадку). З цього Акту слідує, що нещасний випадок стався на АФ «Барвінківська» 27.03. 2017 об 11 год. 30 хв. При цьому [PERSON] виконував роботи по боронуванню під горох на полі АФ «Подолівська» з якою АФ «Барвінківська» 10.03. 2014 уклала договір про надання послуг №100314-ПБ від 10.03. 2014. Потерпілим є [PERSON] який отримав відкритий оскольчатий перелом обох кісток лівого передпліччя в середній третині зі зміщенням за таких обставин. 27.03. 2014, прийнявши зміну від механізатора [PERSON], [PERSON] приблизно о 7 годині 40 хв., приступив до виконання змінного завдання на тракторі NEW HOLLAND Т8.390, номерний знак [NUMBER] в зчепленні з бороною зубовою ЗБР - 2. Близько 11,00 години, після закінчення польових робіт, під час складання в транспортне положення борони зубчатої на полі №212 А, яке належить АФ «Подолівська», [PERSON] помітив, що праве крило борони склалося в транспортне положення, а ліве - ні. Під час огляду борони об 11 год. 15 хв. про ці обставини [PERSON] повідомив в телефонному режимі керуючого відділенням для виклику бригади ремонтників. Не дочекавшись ремонтників, [PERSON] приступив до ремонту борони. При цьому необхідно було вивільнити трос, який тримав ліве крило борони. Під час роз шплінтування пальця, який тримав трос, трос вивільнився та з силою вдарив [PERSON] В результаті [PERSON] було відкинуто на борону і травмовано. Згідно висновку Територіальної Державної інспекції з питань праці у Харківській області №01-19-3068 від 09.04.2014, цей договір (№ 212 від 12.03. 2014) не містить ознак трудового договору оскільки [PERSON] у трудових відносинах з АФ «Барвінківська» не перебував і відносини мають регулюватися не нормами трудового законодавства, а нормами цивільного законодавства. В Акті нещасного випадку зазначено, що причиною нещасного випадку є порушення вимог ст.14 Закону України "Про охорону праці", внаслідок чого допущено травмування дією предметів, що рухаються. На підставі висновку Територіальної Державної інспекції з питань праці у Харківській області, пояснень та інших документів, комісія дійшла висновку, що даний нещасний випадок не підпадає під дію Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварії на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року за № 1232, де в п. 2 п. п. 2 зазначено, що дія Порядку поширюється на працівників, які відповідно до законодавства уклали з роботодавцем трудовий договір (контракт), або фактично допущені до роботи роботодавцем(т.1 а.с.5-9). Разом із тим вбачається, що висновок Територіальної Державної інспекції з питань праці у Харківській області від 09.04. 2014 зроблений виходячи з договору від 12.03. 2014 між [PERSON] та СТОВ АФ «Барвінківська», який в подальшому судом визнаний недійсним(т.3 а.с.123-125). З цього ж недійсного договору виходила і комісія, складаючи Акт нещасного випадку(розділ 6 Акту). Відповідно до ст. ст. 6, 18 ЗУ «Про охорону праці» (в ред. станом на 12.03. 2014 - 27.03. 2014): Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства(ч.1 с. 6). Працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії (ч.1 ст. 18) Не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці(ч.6 ст. 18). У своїх поясненнях представник АФ «Подолівська» зазначав, що з питань техніки безпеки з [PERSON] 26.03. 2017 проводився інструктаж. Проте ні АФ «Барвінківська» ні АФ «Подолівська», всупереч вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України, не надали суду жодного доказу на підтвердження проведення з [PERSON] інструктажів, навчань тощо з питань охорони праці. Без проведення таких навчань, інструктажів [PERSON] взагалі не міг бути допущений АФ «Барвінківська»до роботи, починаючи з 12.03. 2014, але був допущений. За таких обставин посилання представника АФ «Барвінківська» на ст. 14 ЗУ «Про охорону праці» є некоректним. В порядку ст. 22 ЗУ «Про охорону праці», [PERSON] рішення комісії не оскаржував, що не позбавляє його права оскаржити це рішення у судовому порядку. Як передбачено ч.ч. 1,3 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Відповідно до ст.ст.3,43,55 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю(ст. 3). Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом(ст.43). Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань(ст. 55). Із заявою про наявність у діях директора АФ «Барвінківська» ознак злочину, передбаченого ч.2 ст. 271 КК України (порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці службовою особою підприємства, установи, організації або громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності, якщо це порушення спричинило загибель людей або інші тяжкі наслідки) [PERSON] 12.06. 2014 звертався в прокуратуру Барвінківського району Харківської області яка і була прийнята 13.06. 2014 (т.1 а.с.16,17). 03.09. 2014 старшим слідчим СВ Барвінківського РВ ст. л-нт. І.О. Менько його письмово було повідомлено, що за фактом травмування під час ремонту борони розпочате досудове розслідування з попередньою кваліфікацією за ч.1 ст. 271 КК України (т.1 а.с.71). Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах визначає «Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.11 р. №1232 (далі - Порядок). Відповідно до п.п. 2 п. 2 вказаного Порядку, дія Порядку поширюється на працівників, які відповідно до законодавства уклали з роботодавцем трудовий договір (контракт), або фактично допущені до роботи роботодавцем. За правилами ст. 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку (ст. 173 КЗпП України). Оскільки, суд дійшов висновку, що позивач перебував з АФ «Барвінківська» у трудових відносинах, так як був допущений до роботи шляхом фактичного допущення, в той час як комісія на підставі неналежних даних, наданих АФ «Барвінківська» дійшла висновку про виконання [PERSON] роботи на умовах цивільно-правового договору, то позовні вимоги про скасування Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 11 квітня 2014 року та зобов'язання відповідачів виконати вимоги «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1232 від 30 листопада 2011 року щодо нещасного випадку з тяжкими наслідками, що стався 27 березня 2014 року на Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Барвінківська» де постраждалим є [PERSON], є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню, оскільки випадок із [PERSON], який стався 27.03.2014 року підпадає під дію вищенаведеного Порядку. Приписами ч.1 ст. 159 ЦПК України визначено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі. З огляду на викладене, суд не приймає як належні та допустимі докази письмові пояснення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки вказані пояснення хоча і надані письмово, не можуть вважатись письмовими доказами в розумінні ч.1 ст. 218 ЦПК України таст. 64 ЦПК України, а є фактично показаннями свідків, про допит яких у судовому засіданні клопотань заявлено не було (т.3 а.с.118-121). Суд не бере до уваги також і пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], на які у своїх письмових запереченнях посилається АФ «Барвінківська», оскільки у судовому засіданні вони допитані не були і про допит яких також клопотань не було подано. Щодо позовних вимог про стягнення із АФ «Барвінківська» моральної шкоди, суд зазначає наступне. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди( п.9. ч.2 ст. 16 ЦК України). За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, як передбачено в ч.1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, задана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», звернуто увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією з захисту прав і свобод громадян. Як слідує із п.3 вказаної вище Постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, моральних переживань, при настанні інших негативних наслідків. Згідно п.9 цієї ж Постанови розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Відповідно до п.10 згаданої вище Постанови при заподіянні особі моральної шкоди обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Пунктом 13 вказаної вище Постанови передбачено наступне: судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Обґрунтовуючи заявлені вимоги в цій частині у клопотанні про зміну позовних вимог від 18.10. 2017(т.4 а.с.76-79) які були прийняті судом, позивач зазначив, що незаконними діями відповідача були порушені його трудові права. Відбулося його незаконне звільнення із роботи з підробкою підписів на договорі. Все це вимагало від нього додаткових зусиль для організацію свого життя, він та сім'я втратили можливість на достатній життєвий рівень, який включає достатнє харчування, забезпечення одягом, житлом, належне лікування. Були принижені його честь, гідність, що разом призвело до моральних страждань, викликало погіршення його здоров'я з урахуванням отриманої травми, що у судовому засіданні знайшло своє підтвердження. При цьому позивач справедливо пов'язує завдання моральної шкоди саме з порушення своїх трудових прав АФ «Барвінківська. Працюючи в АФ «Барвінківська» в результаті виробничої травми [PERSON] отримав перелом обох кісток лівого передпліччя. В період з 27.03. 2014 по 30.05. 2014 він перебував на лікуванні, що підтверджено випискою із історії хвороби та лікарняними листами про що зазначено вище. Після цього працевлаштований не був. Починаючи з 26.06. 2014 відстоює свої трудові права у судових органах. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] дійсно зазнав душевних моральних страждань але належним доказами не довів заявлений розмір шкоди яка підлягає стягненню із відповідача - 100000 гривень. Враховуються вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що стягненню із АФ «Барвінківська» підлягає моральна шкода у розмірі 20000 гривень. У відповідності зі ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що оцінка доказів представником АФ «Барвінківська» є суто суб'єктивною та випливає з їх зацікавленості у невизнанні існування між ними та [PERSON] правовідносин які регулюються трудовим законодавством з метою уникнути відповідальності. Наведеним вище спростовуються і інші доводи АФ «Барвінківська» як наведені представником у судовому засіданні так і в письмових запереченнях на позов. Ухвалою суду від 18 жовтня 2017 частково задоволене клопотання позивача [PERSON] про забезпечення позову. До вирішення справи по суті заборонено відчуження належного на праві власності нерухомого майна АФ «Барвінківська» в межах суми позову - 355439,09 грн. Оскільки первісний позов задовольняється частково і суми які підлягають стягненню із АФ «Барвінківська» на користь [PERSON] є значними, відповідно до п.8 ч.1 ст. 214 ЦПК України підстав для скасування заходів забезпечення позову не вбачається. Згідно ч.1 ст. 79 ЦПК України судові втрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справ. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В силу п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач від сплати судового збору звільнений». Згідно ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних із розглядом справи відносяться і витрати на правову допомогу. Статтею 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги(ч.1). Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом(ч.2). Як встановлено між [PERSON] та адвокатом Магдою А.М. 25.06. 2014 та 23.05. 2016 укладено договори про надання правової допомоги(т.1 а.с.22,23. Т. 3 а.с. 189). Сума гонорару визначена за першим 3000 гривень, за другим - 7684,47. Проте як доказ того що позивач дійсно поніс витрати по оплаті правової допомоги, документального підтвердження не надано. За заявою Магди А.М, проти чого не заперечував [PERSON], надання правової допомоги припинено (т.4 а.с. 91). За таких обставин у цій частині в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України із відповідача АФ «Барвінківська» на користь держави підлягають стягненню 5431 грн. 59 коп. судового збору. Інших судових витрат по справі немає.

Outcome: partial