Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 16 липня 2009 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Від цього шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Згідно висновку Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області відповідач до Надеждівського фельдшерського пункту не звертався і не цікавився станом здоров'я сина, за свідченнями сусідів рідний батько дитини не з'являється, не цікавиться, не допомагає у вихованні сина і відповідно до Надеждівської сільської ради не звертався. Також, як вбачається зі змісту висновку, відповідач жодних пояснень щодо виконання батьківських обов'язків не надавав, оскільки неодноразові запрошення Служби у справах дітей Вінницької державної адміністрації Вінницької області та Бохоницької сільської ради не з'являвся. Крім того, згідно довідки Барського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області заборгованість по сплаті аліментів відповідачем станом на 01.03.2017 року складає 27 266 грн 02 коп. На території Надеждівської сільської ради позивачка проживає разом з сином та співмешканцем [PERSON] з червня 2013 року. Проживають у житловому будинку зі зручностями. У домоволодінні є вода, світло, газопостачання, вся необхідна побутова техніка. Позивачка разом з [PERSON] забезпечує сина необхідним одягом, взуттям, постільною білизною, предметами особистої гігієни. Дитина навчається у 4 класі Надеждівської сільської ради Білозерського району Херсонської області. Відповідно до висновку комісії Надеждівської сільської ради Білозерського району Херсонської області [PERSON] допомагає у вихованні сина з двох років, разом зі нею піклується про дитину, відноситься як до рідного, цікавиться його успіхами у школі. У відповідності до Висновку Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області позбавлення батьківських прав Відповідача є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, проте надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити, з врахуванням висновку Служби в справах дітей Білозарецької районної державної адміністрації Херсонської області та Служба в справах дітей Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області про позбавлення батьківських прав. Просить справу розглянути у її відсутність. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник третьої особи без самостійних вимог Служби в справах дітей Білозарецької районної державної адміністрації Херсонської області в судове засідання не з'явилась, хоча про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник третьої особи без самостійних вимог Служба в справах дітей Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області про позбавлення батьківських прав в судове засідання не з'явилась, проте надала до суду заяву, в якій зазначила, що просить розглянути справу у її відсутність та врахувати висновок органу опіки і піклування. Просить задовільнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини своєї неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши позицію позивача, та представника третіх осіб, дослідивши та оцінивши в сукупності всі обставини справи та зібрані по справі докази, суд дійщов наступного висновку. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 16 липня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 16.07.2009 року. Від даного шлюбу у них є малолітній син [PERSON], [INFO] Згідно висновку служби у справах дітей Білозарецької районної адміністрації є доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні встановлено, що батько малолітнього сина [PERSON], [INFO] не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, він не забезпечує його необхідним, матеріально не утримує, взагалі не турбується про дитину, що негативно впливає на фізичний та моральний розвиток дитини. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції ООН про права дитини, яка набула чинності на території України 27.09.1991 року передбачено, що розлучення дитини з батьками допускається у виняткових випадках і то якщо таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. В національному законодавстві і зокрема в ст. 164 СК України, передбачається вичерпний перелік, коли батьки можуть бути позбавлені батьківських прав в судовому порядку. Слідуючи вимогам міжнародного права, національне законодавство розглядає позбавлення батьківських права, як крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків. Згідно довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 03.01.2017 року за № 47 відповідач [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] в сумі 15 489, 52 грн. Згідно довідок-розрахунків заборгованості зі сплати аліментів від15.03.2017 за № 2018 відповідач [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] в сумі 26 358,52 грн. Відповідно до довідок Надеждівської сільської ради Білозарецького району Херсонської області № 679 від 07.07.2017 року та № 681 від 07.07.2017 року [PERSON] виховує неповнолітнього сина [PERSON] сама, рідний батько на території сільської ради не з'являвся, вихованням сина не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ППВС України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" п. 15 передбачає, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16. передбачає, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК , ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до практики ЄС "справа Гаазе проти Німеччини" п. 83 рішення зазначено, що втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є леґітимними згідно з пунктом 2 статті 8, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей. У рішенні по справі " Хант проти України " п 54. зазначено, що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні по справі "Савіни проти України" п.47 зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). Тому, зважаючи на наведене, позов про позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення. Згідно ч.3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Судом встановлено, що питання про стягнення аліментів з [PERSON] вирішено, оскільки з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти на підставі виконавчого листа Летичівського районного суду Хмельницької області № 2-86 від 25.02.2009 року в розмірі ? частини всіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved