Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 30212,82 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24 березня 2009 року відповідач отримав кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язаний за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31 жовтня 2017 року має заборгованість - 30212,82грн., яка складається з наступного: 2899,35 грн. - заборгованість за кредитом; 25398,57 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1414,90 грн. - штраф (процентна складова). Просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за вказаною позовною заявою без присутності представника позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно. Також надав суду заперечення стосовно позовних вимог, відповідно до яких відповідач частково згодний з позовною заявою за наступних обставин. Стосовно штрафних санкцій, то він проживає у м. Бахмут Донецької області, це місто входить до переліку міст у якому поширюється Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року. Тобто вимоги позивача стосовно 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1414,90 грн. - штраф (процентна складова) є необґрунтованими. Згідно з наданим розрахунком відповідача, борг по кредиту становить 2899,35грн., та відсотки 5285,05 грн., розрахунок яких додає. У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» та відповідачем укладено споживчий договір кредиту (а.с.8-15) шляхом підписання позичальником заяви позичальника, яка разом з запропонованими Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» умовами про надання споживчого кредиту фізичним особам та тарифами складає кредитно-заставний договір. Споживчий строковий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем споживачеві на придбання продукції. Строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів визначені в заяві позичальника, підписанням якої клієнт та банк укладають кредитно-заставний договір. Розмір річної відсоткової ставки дорівнює дванадцяти місячним відсотковим ставкам. Кредит надається в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені у заяві строки. Згідно копії статуту у новій редакції ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", за рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У зв'язку із зміною типу Банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК". ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (а.с.21). Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №054809, Публічне акціонерне товариство КБ "ПРИВАТБАНК" знаходиться за адресою: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50 (зворот а.с.20). Згідно копії банківської ліцензії №22 від 05 жовтня 2011 року (а.с.19) наданої Національним банком України ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" унесено до державного реєстру банків 19 березня 1992 року за №92 на право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність". З копії відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.18) вбачається, що ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" є юридичною особою, його керівником являється [PERSON], та види діяльності за КВЕД (класифікація видів економічної діяльності) 65.12.0 є інше грошове посередництво та інституційний сектор економіки за КІСЕ (класифікація інституційних секторів економіки) S.12202 - інші приватні депозитні корпорації. З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 24 березня 2009 року вбачається, що станом на 31 жовтня 2017 року відповідач має заборгованість - 30212,82грн., яка складається з наступного: 2899,35 грн. - заборгованість за кредитом; 25398,57 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1414,90 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.5-7). Проте яким чином ця заборгованість була нарахована позивачем, а саме в частині нарахування заборгованості по процентам за користування кредитом, що на що помножується, періодичність, також цими розрахунками позивач не спростував доводи відповідача стосовно підвищення процентної ставки та невірних нарахувань, тобто позивач не довів саме цей розмір заборгованості за процентами. Окрім того, відповідно до вимог частини 5 статті 178, частини 9 статті 83 та статті 179 ЦПК України суд при постановці даного рішення не приймає до уваги та не аналізує відповідь на відзив, оскільки вона подана у порушення вищевказаних вимог діючого ЦПК України, а тому суд додані письмові докази до відповіді на відзив також не аналізує та не приймає до уваги при постановці даного рішення з вищевказаних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у строк, встановлений договором. Боржник зобов'язаний виконати своє зобов'язання, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статі 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині кредиту у розмірі 2899,35 грн. - заборгованість за кредитом обґрунтовані, окрім того визнанні та не спростовуються самим відповідачем та підлягають задоволенню, і тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 2899,35 грн. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 25398,57 грн., то суд вважає, що ці позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно договору №б/н від 24 березня 2009 року встановлені проценти на рівні 30% річних. З умовами та правилами надання банківських послуг відповідач знайомилась у день підписання заяви, так як ставила свій підпис в правилах. Позивач не надав суду підписані відповідачем умови та правила надання банківських послуг, а лише посилається на сайт Банку, де вони розташовані. Окрім того, позивач не надав суду обґрунтування підняття процентної ставки без згоди відповідача, окрім того у позовній заяві йдеться мова про нарахування відповідачу процентів на рівні 36% річних, але з розрахунку яким шляхом він нараховував відповідачу 30% річних на суму залишку заборгованості, що у нього вийшла сума заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 25398,57 грн. не зрозуміло, тобто позивач не довів саме цей розмір заборгованості за процентами, а тому суд приймає розрахунки відповідача стосовно заборгованості за процентами, а саме - в розмірі 5285,05 грн. Загальний розмір заборгованості, яку треба стягнути з відповідача становить 8184,40 грн., тобто заборгованість за кредитом у розмірі 2899,35 грн. та заборгованість за процентами у розмірі 5285,05 грн., і тому з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість по процентам за користуванням кредитом у розмірі 8184,40 грн. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року роз'яснено щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 ст.1 ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч.3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України, а саме у п. 3.2 вказаного рішення одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, закріплений у п. 3 ст. 3 Цивільного Кодексу України. Разом з тим, зазначена свобода є обмеженою - межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності. Конституційний Суд вважає, що держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної асамблеї Ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, зокрема, передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача. За правилами частини першої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах,у листах, телефонограмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи із правового аналізу вказаних норм Умови та правила надання банківських послуг, пунктом 2.1.1.7.6 яких установлено відповідальність у вигляді сплати штрафу 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с.8-31), не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі умови та правила не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та правила розумів позичальник, підписуючи анкету-заяву, а також те, що умови та правила містили таку відповідальність в момент підписання анкети-заяви, або в подальшому такі умови та правила, зокрема щодо відповідальності зі сплати штрафу, не змінювались. У зв'язку з цим відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачені окремі самостійні зобов'язання по сплаті комісії за обслуговування та пені як відповідальності за невиконання обов'язку погашення кредиту, а також окремий порядок нарахування комісії та пені. Окрім того, відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. В даному випадку саме пеня, як різновид неустойки, є спеціальним видом забезпечення виконання грошового зобов'язання і за текстом кредитного договору пеня визначається, як перший із способів забезпечення зобов'язання позичальника перед банком в порівнянні із штрафом і підлягає стягненню, що відповідає правові позиції викладені у постанові Верховного суду України №6-2003цс15. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1414,90 грн. - штраф (процентна складова), то суд вважає, що в цій частині слід відмовити окрім вищенаведених підстав ще і за наступних обставин. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Бахмут (раніше Артемівськ), Донецької області. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Бахмут (раніше Артемівськ) Донецької області. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проживає у м. Бахмут (раніше Артемівськ) Донецької області, що є територією на якій здійснювалася антитерористична операція, і тому слід застосувати вимоги ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо позовних вимог в частині 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1414,90 грн. - штраф (процентна складова), оскільки суд вважає за необхідне з урахуванням верховенства права, виваженості, справедливості застосувати ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» з приставкою «та» а не або, оскільки як вбачається з умов договору усе це нараховане за тілом кредиту станом на 31 жовтня 2017 року. Суд, розглянувши позов у межах заявлених позовних вимог, при відсутності зустрічних вимог відповідача, дослідивши й оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає, що позовна заява підлягає до часткового задоволення, остільки сторона позивача, довела частково свої позовні вимоги, що є їх обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 12 ЦПК України, з врахуванням того, що суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створив всі умови для змагального процесу, сприяв врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз'яснюючи сторонам їх права, обов'язки, які передбачені цивільно-процесуальним законодавством держави. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1414,90 грн. - штраф (процентна складова) не підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені частково, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати присуджує позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних в розмірі 477,31 гривень, виходячи з наступного розрахунку: 8184,10х1762/30212,82=477,31, де 8184,10 гривень - сума задоволених позовних вимог; 1762 гривень - сума сплаченого позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви; 30212,82 гривень - ціна позову, 477,31 гривень - судові витрати, присуджені позивачу.

Outcome: partial