Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Цидило и К» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі Договору № 2 від 10 липня 2003 року про використання майна комунальної власності територіальної громади жилого фонду, ТОВ «Цидило и К» є балансотримачем жилого фонду Слов`янської міської ради, в тому числі жилого будинку [ADDRESS] , та надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідачі є наймачами квартири [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий на відповідача [PERSON] . Відповідачі неналежним чином виконують свої обов`язки по оплаті житлово-комунальних послуг, та мають заборгованість перед ТОВ «Цидило и К» з утримання будинку та прибудинкової території станом на 31 грудня 2019 року в сумі 5822,60 грн. Просить суд стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] , на користь ТОВ «Цидило и К» заборгованість за послуги з обслуговування та утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2019 року в сумі 5822,60 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повідомлялися про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у строк до 31 березня 2020 року надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують їх відзив (а.с. 18 ). У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Цидило и К» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору № 2 від 10 липня 2003 року про використання майна комунальної власності територіальної громади - житлового фонду ТОВ «Цидило и К» передано у тимчасове користування майно комунальної власності територіальної громади - житлового фонду у кількості 78 будинків для утримання житлового фонду, проведення розрахунків з наймачами квартир за утримання житла, а власниками квартир за участь у витратах, пов`язаних з утриманням будинків та прибудинкових територій, утримання прибудинкової території, забезпечення кваліфікованого, гарантованого обслуговування та ремонту житлового фонду, його технічного обладнання, надання житлово-комунальних послуг, утримання прибудинкових територій у санітарному стані для створення мешканцям будинків необхідних умов для проживання. Згідно додатку до цього договору до переліку будинків, переданих ТОВ «Цидило и К», належить також будинок [ADDRESS] , в якому наймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON] на яку відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , яка є зареєстрованою у квартирі, а також [PERSON] , яка також є зареєстрованою у квартирі, тому є солідарними відповідачами по справі. Відповідно до ст. ст. 21, 24, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~TOB "Ліра ЛТД" має право на отримання плати за послуги з обслуговування та утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з покладеною відповідальністю за повноту збору (плати) за надані послуги. Згідно ст. ст. 66, 68, 162, 179 ЖК України, ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 08.10.1992\~№ 572 власники, користувачі житлових та нежитлових приміщень зобов`язані оплачувати надані послуги своєчасно і в повному обсязі на підставі наданих квитанцій і в строки, встановлені договором або законом. Проте відповідачі не виконують свої зобов`язання за законом, так як надані послуги не оплачують, внаслідок чого має заборгованість за спожиті послуги станом на 31 грудня 2019 року у сумі 5822,60 грн., яка утворилася стаза період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2019 року. Суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок суми заборгованості по оплаті наданих послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, який відповідає встановленим законодавством порядку та тарифам. Враховуючи той факт, що в квартирі [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та мешкають в ній, то саме відповідачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст. 13 ЦК України, а саме цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов`язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, відповідач ними користується. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до вимог ч.1 ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи». Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні,- повинні бути виключно належними та допустимими. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання відповідачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Тобто, докази, які відповідач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу невизнання позовних вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Як передбачено ст. 185 ЦПК України, письмові докази, у тому числі протоколи їх огляду, складені за судовим дорученням або в порядку забезпечення доказів, за клопотанням учасника справи оголошуються в судовому засіданні або пред`являються йому, а в разі необхідності - також свідкам, експертам, спеціалістам чи перекладачам для ознайомлення. Учасники справи можуть давати свої пояснення з приводу цих доказів або протоколу їх огляду. Учасниками справи з приводу зазначених доказів можуть ставитися питання свідкам, а також експертам, спеціалістам. У порушення ст. ст. 67,68 ЖК України відповідачі не здійснюють оплату за надані комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території та мають заборгованість у розмірі 5822,60 грн. за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2019 року. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню та на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за спожиті послуги у розмірі\~ 5822,60 грн. \~Відповідачам надавались послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, які не в повному об`ємі вносили плату за користування зазначеними послугами, тобто прострочили\~ виконання грошового зобов`язання, внаслідок чого за особовим рахунком № 5128 утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно\~статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ, \~розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2020 року складає 2102,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2102 грн. 00 коп. (а.с.11). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] . З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 2102 грн. 00 коп., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів і тому з відповідачів слід стягнути на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Цидило и К » витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі по 1051 грн. 00 коп. з кожного. На підставі викладеного і

Outcome: approved