Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Крупецька сільська рада Радивилівського району Рівненської області звернулася з заявою в суд, посилаючись на те, що 26.09.2007 року померла [PERSON], яка була жителькою с. Ситне Радивилівського району Рівненської області, проживала одиноко. За життя [PERSON] належала земельна частка (пай) розміром 4,03 умовних кадастрових гектари (сертифікат серія РВ № 0110028), розташована на території колишньої Ситненської сільської ради Радивилівського району Рівненської області. У витязі з спадкового реєстру про відкриття спадщини за фактом сметрі [PERSON] в Радивилівському районі Рівненської області відомостей про відкритя спадкової справи немає. Ніхто не звертався до нотаріуса з заявою про відкриття спадкової справи та фактично спадкоємців немає. А тому, просить визнати відумерлою спадщину на право на земельну частку (пай) розміром 4,03 умовних кадастрових гектари, яка знаходиться на території Крупецької сільської ради Радивилівського району, яка належала померлій [PERSON] на підставі сертифіката РВ № 0110028 та визнати дану земельну частку комунальною власністю Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримав з наведених у її змісті підстав та просив її задоволити, вказавши, що спадкодавець постійно проживала на території Ситненської сільської ради і про наявність у неї родичів нічого не відомо, у зв'язку з чим, було розміщено оголошення про розшук спадкоємців ще у 2016 р., однак ніхто не звернувся за запитом, та з моменту відкриття спадщини пройшло більше 10 років. Представник заінтересованої особи Радивилівської районної державної адміністрації [PERSON] не заперечує щодо задоволення заяви. Ухвалою суду від 28 вересня 2018 року було призначено цивільну справу до розгляду по суті із викликом учасників справи. Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку, що надані докази та повідомлені обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі та прийшов до такого висновку. Судом установлено, що 26 вересня 2007 року, у віці 81 рік, померла [PERSON], що вбачається з витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 00017852731 від 30.03.2017 року (а.с. 9). За життя [PERSON] належала земельна частка (пай), розміром 4,03 умовних кадастрових гектари, згідно витягу із Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Радивилівською районною державною адміністрацією (стор. 286) - сертифікат серія № 0110028 (а.с. 6). Згідно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 14.03.2018 р. № 51225823, щодо померлої [PERSON], відповідно до якого за прийняттям та оформленням спадщини до нотаріальної контори чи нотаріуса ніхто не звертався, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину щодо [PERSON] відсутні (а.с. 10-11). Згідно довідки Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області № 3-738 від 10.10.2018 р. встановлено, що [PERSON], [INFO], до дня смерті проживала одиноко в [INFO] (а.с. 33). Із сторінки № 8 в громадсько-політичній газеті Радивилівського району Рівненської області "Прапор Перемоги" встановлено, що було розміщено Ситненським сільським головою оголошення щодо розшуку спадкоємців померлої [PERSON] - власника сертифіката РВ №0110028, виданого члену КСП "Перемога" Радивилівською РДА 31.01.1997 р. (а.с.12). Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Частиною 1 ст. 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Оскільки майно померлої [PERSON] у встановлений законодавством строк ніхто не прийняв, спадкова справа за заявою спадкоємців у нотаріальній конторі не заводилась, заповітів [PERSON] не залишала, було вчинено дії щодо розшуку ймовірних спадкоємців, однак протягом двох років ніхто не заявив прав на спадкове майно, а час, що сплив з моменту смерті, більше десяти років, то є всі підстави для визнання в порядку ст. 1277 ЦК України спадщини [PERSON] відумерлою. Згідно із ст. 338 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. Разом з тим, враховуючи, що до спадщини належить сертифікат на земельну частку (пай), при цьому у матеріалах справи відсутні відомості щодо реалізації такого права [PERSON] із виділенням в натурі земельної ділянки за вказаним сертифікатом та отриманням державного акту на землю, а відтак відсутні підстави для визнання земельної ділянки (рілля, сіножаті, пасовища) власністю територіальній громаді Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області, а відтак, у цій частині необхідно відмовити. Як вбачається із п. 15-1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", органи місцевого самоврядування звільнені від сплати судового збору за подання заяви про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що у справах окремого провадження відсутній спір та позовні вимоги, сторони спору, а відтак судовий збір, сплачений при зверненні до суду необхідно компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial