Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Харківгаз Збут» Кіпоть І.Г., яка діє на підставі довіреності, звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Харківгаз Збут» заборгованість за надані послуги з газопостачання за період з 01.08.2016 по 11.01.2021 у розмірі 11594 грн. 34 коп., пеню у розмірі 34 грн. 68 коп., 3% річних у розмірі 603 грн. 98 коп., інфляційні витрати у розмірі 1061 грн. 69 коп. та судові витрати у розмірі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач є споживачем послуг з постачання послуг газу, які надає ТОВ «Харківгаз Збут». Внаслідок систематичного порушення відповідачем обов`язку щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання, за відповідачем утворилась заборгованість за період 01 серпня 2016 року по 11 січня 2021 року у розмірі 11594 грн. 34 коп., яка відповідачем у добровільному порядку не сплачена. У зв`язку з несвоєчасним здійснення відповідачем оплати за послуги з газопостачання, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України позивачем ТОВ «Харківгаз Збут» нараховані 3 % річних у розмірі 603 грн. 98 коп. та інфляційні втрати у розмірі 1061 грн. 69 коп., а також пеня у розмірі 34 грн. 68 коп. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від суду від 26 лютого 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. 30\~березня 2021\~року на\~адресу суду\~від відповідача\~надійшов відзив\~на позов,\~в якому\~вона просила\~відмовити ТОВ\~«Харківгаз Збут»\~у задоволенні\~позовних вимог,\~посилаючись на\~те,\~що в\~матеріалах справи\~відсутні докази\~направлення відповідачу\~рахунків на\~оплату природного\~газу,\~а тому\~відсутні підстави\~стверджувати,\~що відповідачем\~порушені строки\~оплати послуг\~та відповідно\~відсутні підстави\~нарахування пені,\~3%\~річних та\~інфляційних витрат.\~Разом з\~відзивом на\~позов надійшла\~заява,\~в якій\~відповідачпросить застосувати строк позовної давності до заявлених вимог, посилаючись на те, що позивач просить стягнути заборгованість за період, який значно перевищує встановлений законом строк позовної давності у три роки. 27\~квітня 2021\~року на\~адресу від\~представника позивача\~ТОВ «Харківгаз\~Збут»Чикаліної Г.В. надійшли заперечення на заяву про застосування позовної давності, обґрунтовані тим, що з розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що відповідач частково здійснювала оплату за послуги з газопостачання, таким чином визнаючи суму наявного боргу за її особовим рахунком, що в свою чергу свідчить про те, що строк позовної давності було перервано. Представник позивача ТОВ «Харківгаз Збут» Чикаліна Г.В. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник відповідача адвокат Монагарова О.Я., яка дії в інтересах [PERSON] на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги, у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що на всій території України до 30 червня 2021 року установлено карантин, тому просила відкласти розгляд справи на іншу дату. З приводу заявленого представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи суд зазначає таке. 11 березня 2020 року Кабінетом Міністром України прийнято постанову № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", відповідно до якої з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин. Строк дії карантину неодноразово продовжувався, зокрема Кабінет Міністрів України на позачерговому засіданні ухвалив рішення про продовження карантину в Україні до 30 червня 2021 року. Наразі спрогнозувати календарну дату закінчення дії карантину на території України об`єктивно неможливо. Разом з тим однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Зокрема, з метою дотримання вказаного принципу ст. 212 ЦПК України доповнено частиною 4 наступного змісту: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України"Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України. Крім того, ЦПК України передбачає також участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду, визначеному судом (ч. 6 ст. 212 ЦПК України). Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав. В той же час за положеннями ст. 129 Конституції Україниодним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому, положеннями ст. 275 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, а не його обов`язком, для якого основною передумовою є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Разом з тим, саме по собі посилання на встановлення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, без дійсної наявності перешкод, які виникли, у зв`язку з веденням такого карантину, у реалізації процесуальних прав учасниками процесу, що може вплинути на розгляд справи по суті, не має безумовним наслідком відкладення розгляду справи. А тому суд не позбавлений можливості провести судове засідання без участі представника відповідача. У поданому відповідачем клопотанні ним не наведеного жодної обставини щодо існування перешкод для його явки в судове засідання у зв`язку з веденням карантину на території регіону. Крім того, відповідач скористався своїм правом та подав відзив на позовну заяву, в якій виклав свої заперечення щодо позову. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи через карантинні заходи та приходить до висновку, що зазначені в заяві представника відповідача причини неявки до суду не є поважними. З матеріалів справи вбачається, що відповідач та представник відповідача про дату та час слухання справи належним чином повідомлені, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, крім того, відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якій викладені заперечення щодо заявлених вимог позивач, тому суд приходить до висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що ТОВ «Харківгаз Збут» з 01 липня 2015 року здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України згідно з постановою №1588 від 21 травня 2015 року та з 11 травня 2017 року - згідно з постановою №633 від 11 травня 2017 року. ТОВ «Харківгаз Збут» надає послуги з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що на ім`я відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] як споживача природного газу за вказаною адресою. З довідки про нарахування та оплати за природний газ абонента [PERSON] за особовим рахунком № [NUMBER] вбачається, що станом на 11 січня 2021 року заборгованість за надані послуги з газопостачання за адресою: [ADDRESS] за період з 01 серпня 2016 року по 11 січня 2021 року складає 11594 грн. 34 коп. Зі змісту вказаної довідки про нарахування та оплати за природний газ за особовим рахунком № [NUMBER] слідує, що відповідач нерегулярними платежами підтверджувала факт споживання послуги газопостачання та приєднання до умов типового договору. Відтак, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг. Відповідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відносини,\~які виникають\~між постачальниками\~та споживачами\~природного газу,\~з урахуванням\~їх взаємовідносин\~з операторами\~газорозподільної системи\~регулюються Правилами\~постачання природного\~газу,\~затвердженими постановою\~НКРЕКП№ 2496\~від 30\~вересня 2015\~року та\~зареєстрованими в\~Міністерстві юстиції\~України 06\~листопада 2015\~року за\~№ 1382/27827(далі Правила). Відповідно до п.2 розділу III Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам офіційно опубліковано ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31 грудня 2015 року, та розміщений на офіційному сайті підприємства. Відповідно до п. 4 розділу III Правил для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Відповідно до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758, Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2017 року № 187, Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2018 року № 867, - на позивача ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача на отримання вчасно та відповідної якості житло-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо кореспондує визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу. Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За приписами статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, затверджено Кодекс газорозподільних систем, яким визначено взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. ТОВ «Харківгаз Збут» відповідно до ліцензії надає послуги з постачання природного газу на території Харківської області. Пунктом 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу газорозподільним систем передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів до газорозподільної мережі для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2498. Відповідно до п. 3 глави 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою типового розподілу природного газу. Згідно з п. 7 гл. 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу є вчинення споживачем будь - яких дій які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви - приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та /або документально підтверджене споживання природного газу. Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Приписами ст. 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 87 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Внаслідок невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість, яка за період з 01 серпня 2016 року по 11 січня 2021 року у розмірі 11594 грн. 34 коп. Відповідно до\~наданого позивачем\~розрахунку,\~загальна заборгованість\~відповідача за\~надані послуги\~за період\~з 01\~серпня 2016\~року по\~11\~січня 2021\~року складає\~13294\~грн.\~69\~коп.,\~з яких:\~заборгованість за\~надані послугиз газопостачання 11594 грн. 34 коп., заборгованість за пенею 34 грн. 68 коп., інфляційні витрати 1061 грн. 69 коп., три відсотки річних від простроченої суми - 603 грн. 98 коп. Враховуючи, що відповідачем було порушено право позивача на отримання плати за надані послуги, однак з огляду на те, що позивачем без поважних причин пропущена позовна давність, про застосування якої заявлено відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, в межах позовної давності. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.ч. 3,4,5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи, що позовна заява подана до суду 24 лютого 2021 року, беручи до уваги, що позивачем без поважних причин пропущений строк позовної давності, тому позивач має право на стягнення заборгованості в межах 3-х річного строку позовної давності. З урахуванням викладеного, стягненню підлягає лише заборгованість, яка утворилась за період з 01 лютого 2018 року по 11 січня 2021 року у розмірі 8431 грн. 73 коп. Разом з цим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з газопостачання за період з 01 серпня 2016 року по 31 січня 2018 року задоволенню не підлягають у зв`язку з пропуском трирічного строку позовної давності. Крім того, з урахуванням вимог п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пеню в межах строку позовної давності у розмірі 2 грн.57 коп. Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення 3% річних від простроченої суми та інфляційні втрати, які передбачені статтею 625 ЦК України, виходячи з такого. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати ) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим, а тому право на позов про стягнення інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Разом з тим, главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що для правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. У зв`язку з несвоєчасним здійсненням відповідачем оплати за природний газ, ТОВ «Харківгаз збут» на підставі ст. 625 ЦК України за період з 01 серпня 2016 року по 11 січня 2021 року нараховано 3% річних у розмірі 603 грн. 98 коп. та інфляційні втрати у розмірі 1061 грн. 69 коп. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційні витрати в межах трирічного строку позовної давності за період з 01 лютого 2018 року по 11 січня 2021 року: 3% річних у розмірі 566 грн. 80 коп. та інфляційні витрати в розмірі 885 грн. 31 коп. З огляду на те, що відповідач від виконання своїх зобов`язань ухиляється, вчасно не проводить оплату послуг, якими користується, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з газопостачання з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми у межах строку позовної давності у загальному розмірі 9883 грн. 84 коп. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору в розмірі 2270 грн., сплаченого ним при подачі позову, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з урахуванням ч.1 ст.141 ЦПК України щодо пропорційності стягнення судового збору вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 1687 грн. 52 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial