Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 03.11.2017 [PERSON] керуючи автомобілем марки «Kia Cerato», державний номер [NUMBER] , в порушення вимог п.п. 10.1, 10.3 ПДР, рухаючись по вул. Дарницьке шосе в місті Києві, при зміні напрямку руху не впевнився безпечності, при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю «Lexus ІS 250», державний номер [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися та скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Lexus ІS 250», державний номерний знак [NUMBER] , який на момент ДТП був застрахований у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" відповідно до договору добровільного страхування. 06 листопада 2017 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" отримали заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" на вимогу виконання умов договору добровільного страхування 28-2801-16-00353 від 26 грудня 2016 року, було на підставі рахунку №ЕЛюС-0021919 від 02 грудня 2017 року та рахунку ЕЛюС-0001954 від 01 лютого 2018 року складено Страхові акти ДККА-58824 від 14.12.2017 та ДККА-58824/1 від 02.02.2018 із розрахунками до них, на підставі яких було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 250 870,30грн та 19 643,02грн, всього сума виплати страхового відшкодування становить 270 513,32грн, перераховано на рахунок СТО ТОВ "ВІДІ ЕЛІТ", що підтверджується платіжними дорученнями №34452 від 15.12.2017 та №2350 від 05.02.2018. Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 13.12.2017, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова Компанія "Альфа-Гарант" відповідно до полісу № АК/6968801. ПрАТ "СК "Українська страхова група" звернулися до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова Компанія "Альфа-Гарант" із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Відповідно до даної заяви було виплачено 55 753,19грн, що підтверджується платіжним дорученням №Ш-10641С 31.05.2018. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до наведеного, позивач звертається до суду з вимогою стягнути суму страхового відшкодування з відповідача в розмірі 214 760,13грн, що становить різницю між фактичним розміром шкоди та суму страхового відшкодування. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 14.01.2019 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 14.02.2019 до суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] , відповідно до якого представник відповідача просить суд призначити справу в спрощеному провадженні з викликом сторін, так як бажає надати особисті пояснення по справі в судовому засіданні. Також, 14.02.2019 до суду надійшов відзив від представника відповідача [PERSON] , відповідно до якого зазначено, що позивач звернувся до ТДВ СТ «Альфа-Гарант», як зобов`язаної особи здійснити страхове відшкодування за завдавача шкоди. ТДВ СТ «Альфа-Гарант» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 55 753,19грн. Як зазначається у Листі вих. № 12/1922 від 06.07.2018 ТДВ СК «Альфа- Гарант» було самостійно проведено розрахунок вартості відновлюваного ремонту та матеріального збитку, що істотно відрізняється від нарахованого позивачем. Проте, жодних заперечень у позивача не виникало і до ТДВ СТ «Альфа-Гарант» він звертався, щодо перегляду розміру страхового відшкодування та здійснення доплати страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавача шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність». Відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №АК/6968801 ліміт відповідальності Страховика встановлено у розмірі 100000,00грн; франшизу встановлено у розмірі 500,00грн. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п.п. 7.37-7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 №142/5/2092, коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ, доданого позивачем до позовної заяви, роком пуску пошкодженого ТЗ «Lexus ІS 250» є 2013 рік. Таким чином, знос на пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль «Lexus ІS 250» нараховуватись не мав. Відповідач не погоджується із розміром витрат на проведення відновлювального ремонту «Lexus ІS 250». Позивач в обґрунтування своїх вимог про стягнення з відповідача 214760,13грн посилається на те, що розмір збитку, завданого власнику транспортного засобу «Lexus ІS 250» в результаті його пошкодження під час ДТП складає 270513,32грн. Оскільки в даній справі розмір збитку становить вартість сплаченого відновлювального ремонту, то до предмету доказування входить також і необхідність здійснення відновлювального ремонту (зокрема, заміна деталей) в обсязі, наведеному в Рахунках №ЕЛюС-0021919 від 02.12.2017 та №ЕЛюС-0001954 від 01.02.2018. У зв`язку з викладеним представник відповідача просить суд відмовити в задоволені позовних вимог. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 11.03.2019 справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 14.02.2019 до суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] , відповідно до якого представник відповідача просить суд призначити незалежну судову авто-товарознавчу експертизу. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 10.04.2019 призначено по цивільній справі 754/342/19 авто-товарознавчу експертизу, зупинено провадження. 16.09.2019 до суду від Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшли матеріали справи 754/342/19 та повідомлення про неможливість проведення експертизи. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 17.09.2019 відновлено провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригод. До суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] , відповідно до якого представник відповідача просить суд призначити незалежну судову авто-товарознавчу експертизу. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 17.01.2020 призначено по цивільній справі 754/342/19 авто-товарознавчу експертизу, зупинено провадження по справі. 15.05.2020 до суду надійшов висновок експерта №13-3/127 від Київського наукового дослідного експортно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 18.05.2020, відновлено провадження по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Представник позивача Макєєв В.М. 10.04.2019, 05.12.2019 в судових засіданнях підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. На інші судові засідання представник позивача не з`явився, про день та час судових засідань повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. Представники відповідача - адвокат Конюшко Д.Б. 05.12.2019, 17.01.2020 в судових засіданнях заперечував проти позовних вимог. 01.03.2021 до суду надійшла заява від представника - адвокат Конюшко Д.Б. відповідно до якої зазначено, що вартість відновлювального ремонту із урахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «Lexus ІS 250», державний номер [NUMBER] , пошкодженого у ДТП, що трапилось 03.11.2017, відповідно до переліку пошкоджень визначених Актом огляду пошкодженого транспортного засобу від 13.11.2017, станом на 03.11.2017, складала 85 993,98грн. Відповідно, належний розмір страхового відшкодування за Полісом ОСЦПВВНТЗ АК/6968801 складає 85493,98грн (з врахуванням франшизи у розмірі 500,00грн) При цьому вартість відновлювального ремонту без урахування зносу складає 131453,53грн. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню в сумі різниці між обґрунтованою вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу «Lexus ІS 250», державний номер [NUMBER] та розміру страхова відшкодування, що підлягає сплаті за полюсом ОСЦПВВНТЗ АК/6968801: 131453,53-85493,98= 45959,55грн. Просив розглядати справу за відсутності відповідача та його представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Альфа-Гарант» в судові засідання свого представника не направили, про день та час судових засідань повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. 03.11.2017 [PERSON] керуючи автомобілем марки «Kia Cerato», державний номер [NUMBER] , в порушення вимог п.п. 10.1, 10.3 ПДР, рухаючись по вул. Дарницьке шосе в місті Києві, при зміні напрямку руху не впевнився безпечності, при перестоюванні не надав перевагу в русі автомобілю «Lexus ІS 250», державний номер [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися та скоїв з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 13.12.2017 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340грн. У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Lexus ІS 250» державний номерний знак [NUMBER] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Українська страхова група» згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-2801-16-00353 від 26.12.2016. [PERSON] , яка є власницею автомобіля «Lexus ІS 250», державний номер [NUMBER] звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" на вимогу виконання умов договору добровільного страхування 28-2801-16-00353 від 26 грудня 2016 року, здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 270513,32грн на підставі страхових актів ДККА-58824 від 14.12.2017 та ДККА-58824/1 від 02.02.2018 із розрахунками до них, що підтверджується платіжними дорученнями №34452 від 15.12.2017 та платіжним дорученням №2350 від 05.02.2018. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника автомобіля Kia Cerato», державний номер [NUMBER] була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова Компанія "Альфа-Гарант" відповідно до полісу №АК/6968801. 07.02.2018 ПрАТ "СК "Українська страхова група" звернулися до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова Компанія "Альфа-Гарант" із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова Компанія "Альфа-Гарант" було виплачено ПрАТ "СК "Українська страхова група" страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 55 753,19грн, що підтверджується платіжним дорученням №ID-106410 від 31.05.2018. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно із ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Стаття 9 Закону України «Про страхування», передбачає, що страхове відшкодування це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. За змістом ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. За приписами ч. 1 ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Згідно висновку експерта № 13-3/127 Київського наукового дослідного експортно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, вартість відновлювального ремонту із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «Lexus ІS 250», державний номер [NUMBER] , пошкодженого у ДТП, що трапилась 03.11.2017, відповідно до переліку пошкоджень визначених Актом огляду пошкодженого транспортного засобу від 13.11.2017, станом на 03.11.2017, складала 85993,98грн. Експерт Київського наукового дослідного експортно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України обґрунтовує висновок № 13-3/127 тим, що в матеріалах цивільної справи не міститься жодних посилань про фактичний стан досліджуваного автомобіля станом до моменту дорожньо-транспортної пригоди, а саме: фактичний-пробіг КТЗ, його технічний й експлуатаційний стан, умови зберігання і експлуатації, наявність аварійних пошкоджень, не пов`язаних із досліджуваною подією, документального підтвердження про попередньо проведені ремонти і оновлені складники, зміни комплектності та укомплектованості тощо. Враховуючи викладене, для визначення коефіцієнта фізичного зносу складників (Е3) застосовуємо цінові дані ідентичного КТЗ, який був у користуванні, з урахуванням строку його експлуатації, за інформацією з довідкової літератури, актуальною станом на дату оцінки, тобто 03.11.2017, без подальшого коригування ринкової вартості за величиною пробігу, залежно від умов догляду, зберігання та експлуатації, а також виходячи з його комплектності, укомплектованості, пошкоджень, відновлення і оновлення складників. Згідно з ціновими даними Довідника, довідкова ціна ідентичного КТЗ в непошкодженому стані на дату ДТП (С) складає 805 240,00грн приведена ціна нового ідентичного транспортного засобу «Lexus ІS 250» (Цн) складає 1 352 500,00грн. Підставляючи отримані дані до формули (3), визначаємо коефіцієнт фізичного зносу досліджуваного автомобіля «Lexus ІS 250», реєстраційний номер [NUMBER] : Ез = 1 - 805 240,00 / 1 352 500,00 = 0,41. Відповідно до Калькуляції відновлювального ремонту та проведених вище розрахунків, отримуємо наступні числові показники для визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (Сврз): Ср = 5 267,50грн, См = 15 309,08грн, Сс = 110 876,95грн; Е3 = 0,41. Підставляючи числові дані до формули (2), отримуємо вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (Сврз): Сврз = 5 267,50 + 15 309,08 + 110 876,95 х (1 - 0,41) = 85 993,98грн. Таким чином, вартість відновлювального ремонту із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «Lexus ІS 250», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого у ДТП, що трапилась 03.11.2017, відповідно до переліку пошкоджень визначених Актом огляду пошкодженого транспортного засобу від 13.11.2017, станом на 03.11.2017 (без урахування пошкоджень складників і систем безпеки, не включених до зазначеного Акту), складала 85993,98грн. Суд вважає, що висновок експерта № 13-3/127 Київського наукового дослідного експортно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, вартість відновлювального ремонту із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «Lexus ІS 250», державний номер [NUMBER] , пошкодженого у ДТП, що трапилась 03.11.2017 є належним та допустимим доказом, у відповідності до статей 76-80 ЦПК України. Також, суддею в судових засідання було роз`яснено, що якщо у сторін висновок експерта № 13-3/127 Київського наукового дослідного експортно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, викликає сумнів щодо його правильності, суд може за заявою учасника справи призначити додаткову або комплексну експертизу, відповідно до статті 112, 113 ЦПК України. Однак, процесуальні права сторін в судовому засіданні та вимоги Цивільного процесуального кодексу України про призначення експертизи, були проігноровані сторонами по справі. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Як убачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (ст. 36, 37 закону №1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст.1194 ЦК України. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорюваний особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст.1194 ЦК, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі №6-2808цс15. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягнення страхового відшкодування, за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 30 240,79грн, що становить: вартість відновлювального ремонту із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «Lexus ІS 250», державний номер [NUMBER] в розмірі 85993,98грн - виплата страхового відшкодування ТзОВ «СК «Альфа-Банк» в розмірі 55 753,19грн = 30 240,79грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати, але враховуючи часткове задоволення позову та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», для юридичних осіб: 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становило на 2019 рік в розмірі 1921,00грн.

Outcome: partial