Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся із позовом до суду про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, 21 серпня 2015 року позивач подав уточнену позовну заяву (а.с. 115-116), посилаючись на те, що з 2009 року в користуванні СПД фізичної особи [PERSON] знаходиться земельна ділянка площею 7,0226 га., яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай). 04 квітня 2012 року [PERSON] була дана довіреність на ім'я [PERSON] для оформлення документів на право власності на земельну ділянку. З 06 січня 2013 року по 22 січня 2013 року [PERSON] знаходився в реанімаційному відділенні Софіївської ЦРЛ з серцевим захворюванням. В цей період його відвідав [PERSON] та пояснюючи тим, що для виконання його доручення йому потрібно зробити підписи, [PERSON] підписав якісь документи, не ознайомлюючись з їх змістом тексту в зв'язку з станом здоров'я та в зв'язку з тим, що вважав, що це стосується доручення для зібрання підписів для технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колишнього КСП ім.Димитрова. В жовтні 2013 року [PERSON] надав [PERSON] екземпляр договору оренди земельної ділянки без №, датований 19 липня 2013 року, відповідно якого [PERSON], як орендодавець передав СПД фізичній особі [PERSON] в оренду земельну ділянку площею 7,0226 га. строком на 49 років. Договір містить підписи сторін, а саме [PERSON] та орендаря, закріплену печаткою. Відомості про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки в даному екземплярі договору відсутні. 29 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до Реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області з заявою про державну реєстрацію прав та обтяжень ( з угодою про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки), яка 26 грудня 2013 року винесла рішення про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень з підстав відсутності в угоді про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки підпису орендаря СПД [PERSON], який відмовляється визнати договір оренди земельної ділянки не укладеним та повернути її [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого приватним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] став спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] Спадкове майно складається із 5/6 часток земельної ділянки площею 7,0226 га., яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Своїми діями, які виявляються у перешкоді володінні та користування земельною ділянкою, яка належить [PERSON] на праві власності відповідач СПД фізична особа [PERSON] порушує його гарантовані Конституцією України права як людини, громадянина України, в зв'язку з чим позивач просить визнати договір оренди земельної ділянки б/н від 19 липня 2013 року укладений між [PERSON] та СПД фізичною особою [PERSON] не дійсним та зобов'язати відповідача повернути безпідставне набуте майно в натурі. Крім того, просить стягнути з СПД фізичної особи [PERSON] на свою користь судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 243,60 грн. В судовому засіданні позовну заяву позивач та представник позивача підтримали, посилаючись на обставини зазначені в ній та пояснили, що [PERSON] скористався, що [PERSON] знаходився в лікарні, дав підписати договір оренди земельної ділянки, в зв'язку з чим просять визнати договір недійсним. Відповідач в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не увідомив, представник відповідача залишив зал судового засідання. Третя особа - Софіївське районне управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, яке виконує функції Реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області у судове засідання не з'явились , надали заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про причини неявки суд не увідомила. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності,суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка розміром 7,0226 га. на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 16 вересня 2013 року Державним реєстратором Реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області Товстухою Ю.М. (а.с. 16), реєстрація якої на його ім'я була проведена 16 вересня 2013 року (а.с. 15). 19 липня 2013 року між [PERSON] та суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки строком на 49 років, який зареєстрований Державним реєстратором Реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області Товстухою Ю.М. 16 вересня 2013 року (а.с. 11, 22). 04 квітня 2012 року [PERSON] була дана довіреність на ім'я [PERSON], посвідчена секретарем Жовтневої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області для зібрання підписів по технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колишнього КСП ім. Димитрова розписуватися за нього та виконувати всі інші дії для оформлення документів, що посвідчують право на земельну ділянку (а.с. 10). 29 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до Реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області із заявою про державну реєстрацію прав та обтяжень (з угодою про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки), яка 26 грудня 2013 року за №9550711 винесла рішення про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень з підстав відсутності в угоді про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки підпису орендаря (а.с. 21). З 06 січня 2013 року по 22 січня 2013 року [PERSON] знаходився в терапевтичному відділенні Софіївської ЦРЛ «ДОР», що підтверджується довідкою Комунального закладу «Софіївська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради від 20 листопада 2013 року (а.с. 20). 11 квітня 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, видане виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області 11 квітня 2014 року (а.с. 23). Як вбачається згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого приватним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року [PERSON] отримав спадщину після смерті [PERSON], яка складається з 5/6 часток земельної ділянки площею 7,0226 га., яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Жовтневої сільської ради, що належала померлому на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 26). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ст. 31, 32, 34 Закону України «Про оренду землі» не передбачають припинення обов'язків орендодавця, встановлених згідно договору оренди, внаслідок його смерті. Таким чином, [PERSON] як спадкоємець земельної ділянки набув в порядку правонаступництва всі права та обов'язки орендодавця згідно договору оренди земельної ділянки від 19 липня 2013 року, як це передбачено п. 40 відповідного договору оренди. Згідно ч.1 ст.14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди укладається в письмовій формі. Відповідно до положень ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно зі ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем Відповідно до ч.1, ч.2 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі". Частиною 1 ст. 14 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі. Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Частиною першою ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Вимоги діючого законодавства України щодо чинності договору оренди земельної ділянки встановлені як ЦК України, так і Законом України «Про оренду землі». Зокрема, згідно ст.. 15 цього закону, це: -досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи; -договір оренди землі має укладатись обов'язково у письмовій формі, причому недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює ніяких правових наслідків, окрім тих, що пов'язані з його нікчемністю; -сторони договору повинні мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; -волевиявлення сторін має бути вільним і відповідати їхній внутрішній волі. Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1.Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 2.Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3.Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4.Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5.Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6.Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст.. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. ч.1 ст.3 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов передачі в оренду фізичній особі [PERSON] належної відповідачу [PERSON] земельної ділянки на умовах, визначених у договорі оренди від 19 липня 2013 року. Відповідно до п.39 вказаного договору розірвання договору оренди земельної ділянки в односторонньому порядку не допускається (а.с. 13). Форма і зміст договору відповідають вимогам чинного законодавства України щодо зазначення усіх істотних умов кредитного договору, що вимагаються законодавством при укладенні даного виду договорів. При укладенні договору сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було спрямоване на укладання договору оренди. Укладений договір пройшов відповідну державну реєстрацію - Реєстраційною службою Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області 16 вересня 2013 року (а.с.22). Посилання позивача на відсутність волевиявлення [PERSON] на укладення ним спірного договору саме на 49 років, суд вважає голослівними, оскільки такі доводи спростовуються фактом підписання цього договору, а відтак узгодження ним всіх істотних умов. Доводи позивача, що його батько [PERSON] за станом здоров'я не усвідомлював те, що він підписував договір оренди земельної ділянки укладеного між ним та СПД фізичної особи [PERSON], так як з 06 січня 2013 року по 22 січня 2013 року перебував в реанімаційному відділенні Софіївської ЦРЛ з серцевим захворюванням нічим не підтверджується, оскільки згідно довідки Софіївської центральної лікарні від 20.11.2013 року (а.с. 20) [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні Софіївської ЦРЛ «ДОР» з 06.01.2013 р. по 22.01.2013 р., договір оренди земельної ділянки датований 19 липня 2013 року, договір оренди зареєстровано Реєстраційною службою Софїівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 16.09.2013 року (а.с. 22). Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердження підстав для визнання спірного договору оренди земельної ділянки недійсним, тому суд відмовляє останньому в задоволенні заявлених ним вимог. З вказаних підстав, позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача повернути безпідставно набуте майно в натурі, які заявлені позивачем, задоволенню також не підлягають. У разі відмови у задоволенні позовних вимог судові витрати з відповідача на користь позивача не стягується (ст.88 ЦПК). Оскільки, спірний договір оренди земельної ділянки, укладений у письмовій формі, пройшов державну реєстрацію, суд прийшов до висновку щодо відсутності підстав для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, так як останній було укладено з дотриманням вимог Закону України "Про оренду землі" та іншим нормам чинного законодавства України, а тому позов [PERSON] є безпідставним та задоволенню не підлягає. Виходячи із вищевикладеного, на підставі ст. ст. 203, 215, 628 ЦК України та

Outcome: dismissed