Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

В листопаді 2013 року Національна академія внутрішніх справ м. Києва, як правонаступник Київського національного університету внутрішніх справ, пред'явила позов до [PERSON] про відшкодування витрат, пов'язаних з навчанням і утриманням у вищому навчальному закладі, посилаючись на те, що відповідач навчався в Київському національному університеті внутрішніх справ з 01 вересня 2006 року по 18 червня 2010 року за державний замовленням і перебував на державному забезпеченні, про що був укладений договір № ХМ-52 про підготовку фахівця. По закінченню навчання йому було присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю „Правознавство" та видано диплом спеціаліста. На виконання умов договору останній був направлений для проходження служби до УМВС України в Хмельницькій області. Проте, відповідач до спину, передбаченого договором трьохрічного терміну перебування на службі по закінченню навчання, звільнився з органів внутрішніх справ за власним бажанням. На утримання відповідача в університеті з дня його зарахування по день виключення державою було витрачено 22162,09 грн. Дані фактичні витрати були пов'язані з грошовим забезпеченням, витратами на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв забезпечення, витратами на харчування, витратами на речове утримання. Відповідача було повідомлено про необхідність відшкодування даних витрат, однак він своїх зобов'язань не виконав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Однак направив до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі в порядку заочного розгляду. Відповідач, який про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно не з'явився, щоразу подаючи до суду заяви про відкладення розгляду справи то по сімейним обставинам, та по хворобі, без приєднання документів на підтвердження поважності неявки до суду. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 04 лютого 2014 року суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріли справи, суд дійшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 22 липня 2006 року за № 69 згідно з рішенням Центральної приймальної комісії Київського національного університету внутрішніх справ від 22 липня 2006 року (протокол № 8) відповідача з 01 вересня 2006 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ. 29 листопада 2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ (виконавець), Управлінням МВС України в Хмельницькій області (замовник) та [PERSON] (особа) було укладено договір № ХМ-52 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ. Наказом Київського національного університету внутрішніх справ від 18 червня 2010 року за № 463 [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю „Правознавство" (7.060101) 346 випускникам навчально-наукового інституту підготовки кадрів кримінальної міліції Київського національного університету внутрішніх справ у 2010 році та видано диплом спеціаліста. Наказом Управління МВС України в Хмельницькій області від 10 липня 2010 року за № 215 о/с лейтенанта міліції [PERSON] (М-228268), який прибув з Київського національного університету внутрішніх справ прийнято на посаду оперуповноваженого (за рахунок посади старшого оперуповноваженого) сектору карного розшуку Зарічанського відділу міліції Хмельницького міського відділу УМВС з 21 червня 2010 року. Наказом Управління МВС України в Хмельницькій області від 27 грудня 2011 року за № 402 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і навчальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено з органів МВС в запас Збройних Сил за п. 64 „Ж" (за власним бажанням) лейтенанта міліції [PERSON] (М-228268) оперуповноваженого сектору карного розшуку Летичівського районного відділу УМВС з 28 грудня 2011 року. Підстава: рапорт [PERSON] від 27 грудня 2011 року. Пунктом 2.3.5. вищевказаного договору сторони передбачили, що після закінчення навчання особа зобов'язується прибути до місця призначення в термін визначений у направлені на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначена замовником, і відпрацювати не менше трьох років. Зі змісту положень п. п. 2.3.6., 3.1. та 3.2. цього ж договору у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням в навчальному закладі, згідно з розрахунком. Підставами відшкодування фактичних витрат є звільнення з органів внутрішніх справ: за власним бажанням без поважних причин; через неуспішність; порушення дисципліни. Відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 року за № 1709-р „Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ" Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ. Пунктом 1.3. Статуту Національної академії внутрішніх справ визначено, що Академія підпорядкована Міністерству внутрішніх справ України є державним вищим навчальним закладом четвертого рівня акредитації і є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ. Основними напрямками діяльності Академії є, зокрема, підготовка за державним замовленням кваліфікованих спеціалістів (п. 1.6.1. Статуту). Регулювання діяльності Академії, як вищого навчального закладу, здійснюється на підставі загального законодавства про освіту, спеціального законодавства про міліцію та МВС (п. 1.7.2. Статуту). Відповідно до положень ст. 56 Закону України „Про вищу освіту" випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо - кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Згідно ч. 2 Указу Президента України від 23 січня 1996 року за № 77/96 „Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів" особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією навчального закладу договір та в разі відмови відпрацювати в державному секторі народного господарства три роки відшкодовують витрати за весь період навчання. Пунктами 2.1.2., 3.2. Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 14 травня 2007 року за № 150 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 травня 2007 року за № 547/13814 передбачено, що виконавець зобов'язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно - правовими актами МВС України. Підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання. У відповідності до п. п. 4.1, 4.2 вищезазначеного Типового договору та п. 2 Порядку відшкодування курсантами та випускниками витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 01 березня 2007 року за № 313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; перевезенням до місця, проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням з місця служби після закінчення навчального закладу; комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Згідно до ч. ч. 1, 2 п. 5 вищевказаного Порядку витрати в повному обсязі відшкодовуються за період, що перевищує строк строкової служби (1 рік), а за період, що зараховується в строк військової служби - лише витрати, що складають різницю між витратами на утримання курсанта та витратами на утримання військовослужбовця. Розрахунок витрат: - на грошове забезпечення враховано лише період з вересня 2007 року по червень 2010 року (виключений 1 рік, прирівняний до періоду строкової військової служби) - 9198,22 грн.; - на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв враховано лише період навчання, що перевищує термін строкової служби та без врахування періодів перебування у відпустках - 5925,33 грн.; - на харчування за перший навчальний рік (2006-2007), який зараховується в строк військової служби врахована лише вартість, що складає різницю між витратами на харчування курсанта та витратами на утримання військовослужбовця, за наступні роки навчання врахована вже повна вартість харчування - 5662,65 грн.; - на речове утримання враховано лише за 2008-2010 роки навчання - 1375,89 грн. Витрати, пов'язані з навчанням та утриманням [PERSON] в Київському національному університеті внутрішніх справ за період з 01 вересня 2006 по 18 червня 2010 року, в загальному складають 22162,09 грн., про що було повідомлено відповідача під розписку, а також листом - вимогою, однак зобов'язання залишилось невиконаним. При цьому представник позивача зазначив про те, що у довідці про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ від 10 червня 2010 року допущена арифметична помилка при обчислені розміру витрат, так помилково була зазначена сума в розмірі 24480,08 грн., замість вірного 22162,09 грн. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - відшкодування збитків. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не виконав зобов'язання з відшкодування витрат, пов'язаних з навчанням і утриманням у Київському національному університеті внутрішніх справ, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, згідно яких, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved