Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», [PERSON] про стягнення зі страхового компанії страхового відшкодування в розмірі 50000 гривень, стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 8517,13 гривень, моральної шкоди в розмірі 20000 гривень та стягнення з відповідачів витрат за проведення оцінки транспортного засобу в розмірі 1800 гривень. Позивні вимоги обґрунтовані тим, що 17.11.2103 р. о 13 год. 20 хв в м.Києві по вул.Трутенка, 8 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Кіа» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Шкода» д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києві від 11.12.2013 р. визнаний [PERSON] Позивач посилається на те, що йому. як власнику транспортного засобу «Кіа», в зв»язку з пошкодженням транспортного засобу була завдана матеріальна шкода, що відповідно до висновку № 02\\12 експертного авто товарознавчого дослідження становить 58517,13 гривень, що складає вартість відновлювального ремонту. Вартість проведення оцінки з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу становить 1800 гривень. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» 25.12.2013 р. позивач звернувся до Страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, однак відповідно до листа за № 674 від 26.02.2014 р. Страхова компанія не здійснила виплату страхового відшкодування а вимагала надати згоду Управління праці і соціального захисту Київської міської державної адміністрації на отримання ним страхового відшкодування, оскільки автомобіль був виділений позивачу, як інваліду 2 групи, в якості гуманітарної допомоги. З врахуванням викладеного позивач просить стягнути з Страхової компанії суму страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності Страховика (50000 гривень), а іншу частину, яка залишається невідшкодованою з особи, яка винна у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди. Також позивач зазначає, що внаслідок пошкодження транспортного засобу йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює в 20000 гривень. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, оскільки він має намір відремонтувати пошкоджений транспортний засіб. Представник відповідача - ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» заперечував проти задоволення позову, з підстав, визначених позивачем, посилаючись на те, що транспортний засіб «Кіа» д.н. [NUMBER] подарований ГУ соціального захисту населення донором з Німеччини, в свою чергу ГУ соціального захисту населення передало в користування даний автомобіль позивачу, без права продажу, дарування, передачі керування, а тому у позивача відсутні документи, які б підтверджували його право на отримання страхового відшкодування. Крім того, представник Страхової компанії зазначив, що Згідно звіту № 565 від 03.12.2013 р. автомобіль «Кіа» д.н. [NUMBER] визнано фізично знищеним і проведення його відновлювального ремонту є недоцільним і тому, розмір відшкодування повинен визначатись відповідно до ст..30 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як різниця вартості транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди і вартості транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, а також за вирахуванням безумовної франшизи відповідно до страхового Полісу 510 гривень. Відповідач [PERSON] заперечував проти стягнення з нього моральної шкоди, вважаючи зазначені вимоги позивача необґрунтованими і недоведеними, однак не заперечував проти стягнення з нього суми франшизи, що не відшкодовується в даному випадку Страховиком. Третя особа в судове засідання не з»явилась, про місце і час судового розгляду повідомлялась судом належним чином. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.11.2103 р. о 13 год. 20 хв в м.Києві по вул.Трутенка, 8 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Кіа» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Шкода» д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києві від 11.12.2013 р. визнаний [PERSON] В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, в даному випадку, наявність вини в діях [PERSON] не підлягає доказуванню. Судом встановлено, що автомобіль «Кіа» д.н. [NUMBER] наданий позивачу, як інваліду 2 групи, в користування Головним Управлінням праці та соціального захисту населення Київської міської державної адміністрації на підставі наказу № 247 від 14.06.2006 р. без права продажу, дарування, передачі управління іншій особі. Зазначений автомобіль був отриманий в дар Головним Управлінням праці та соціального захисту населення Київської міської державної адміністрації від донора з Німеччини. Тобто, позивач є користувачем транспортного засобу «Кіа» д.н. [NUMBER] і несе витрати на його утримання. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов»язкове стрхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» відповідно до Полісу АС /5403851. Ліміт відповідальності Страховика за даним Договором становить 50000 гривень за шкоду, завдану майну третіх осіб. Франшиза за Договором становить 510 гривень. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Згідно з ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобуз урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень,зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Порядок відшкодування завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитків визначений ст..30 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст.30 зазначеного Закону). Позивач наполягав на тому, що він не вважає свій транспортний засіб знищеним і має намір провести відновлювальний ремонт, а тому в даному випадку розмір відшкодування повинен визначатись на підставі ст..30 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно звіту № 565 від 03.12.2013 р. сума відновлювального ремонту автомобіля «Кіа» д.н. [NUMBER] склала 65049,38 гривень, а вартість автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди становить 48186,23 гривні. При визначенні розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Кіа» експерт зазначив, що проведення відновлювального ремонту є недоцільним, оскільки його вартість більше вартості автомобіля, тобто він є фізично знищеним. Відповідно до звіту про визначення ринкової вартості транспортного засобу № 197712 від 28.01.2014 р. ринкова вартість автомобіля «Кіа» д.н. [NUMBER] після дорожньо-транспортної пригоди становить 17500 гривень. З врахуванням розміру франшизи, яка відповідно до ст..12 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодовується Страховиком, сума страхового відшкодування становить 30176,23 гривні ( 48186,23-17500-510). Оскільки розмір страхового відшкодування не перевищує ліміт відповідальності Страховика сума матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягає відшкодуванню ПрАТ «АСК «ІНГО Україна». Розмір франшизи в сумі 510 гривень в силу положень ст..12 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Суд не може взяти до уваги Звіт № 02\\12 від 10.01.2014 р., складений судовим експертом Новоселецьким В.А., як доказ на підтвердження розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Кіа», поданий позивачем, оскільки в порушення Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів даний висновок не містить зображень транспортного засобу, його складових, складання яких є обов»язковою умовою при огляді транспортного засобу. Крім того, зазначений висновок не містить визначення розміру вартості пошкодженого транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди. Позивач в ході судового розгляду не обґрунтував необхідність проведення даного дослідження після огляду транспортного засобу представниками ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» і складання відповідного звіту з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Кіа». Оскільки суд не приймає до уваги висновок, наданий позивачем, Звіт № 02\\12 від 10.01.2014 р., і в ході розгляду справи позивач необгрунтував необхідність проведення зазначеного дослідження, суд вважає, що витрати на його проведення не підлягають відшкодуванню відповідачами. Судом встановлено, що у зв"язку з дорожньо-транспортною пригодою, пошкодженням автомобіля, позивач зазнав моральних страждань, оскільки був пошкоджений транспортний засіб, який знаходився в його користуванні і необхідний йому для пересування за станом здоров»я, необхідно було вирішувати питання щодо проведення відновлювального ремонту і отримання відшкодування збитків, в звязку з чим змінився його нормальний спосіб життя, він зазнав певних душевних страждань та хвилювань. Згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Вимоги позивача до відповідача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 гривень не є обгрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи. Однак, пошкодження автомобіля, який постійно знаходився в користуванні позивача, призводить до душевних страждань, зміну способу життя в зв»язку з необхідністю вирішення питання щодо проведення відновлювального ремонту автомобіля, отримання відшкодування завданих збитків. На думку суду, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000 гривень. Моральна шкода на підставі ст.1167 ЦК України підлягає стягненню з відповідача, оскільки саме внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху настала дорожньо-транспортна пригода. З огляду на викладене, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Питання щодо відшкодування судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідачів судові витрати у справі, сплачені при зверненні до суду, на користь позивача прапорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial