Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Кредитна спілка "Імперіал ЛТД" звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. \~ \~ \~ \~Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.07.2014 між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 4516, згідно якого Позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 4000 грн. Кредит було надано на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяця від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобов`язань відповідачем. Цього ж дня між позивачем, відповідачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 4516/1, відповідно до якого [PERSON] взяв на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями [PERSON] , що випливають з кредитного договору №4516 від 31.07.2014. При складанні договору поруки [PERSON] був попереджений про солідарну відповідальність з [PERSON] , яку він несе в разі неналежного виконання умов Кредитного договору, та повідомлено істотні умови Кредитного договору. За згодою сторін було складено графік погашення кредиту, згідно якого Відповідач зобов`язувався до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. 31.03.2015 між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 4844, згідно якого Позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 6000 грн. Кредит було надано на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяця від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобов`язань відповідачем. За згодою сторін було складено графік погашення кредиту, згідно якого Відповідач зобов`язувався до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. 02.02.2015 між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 4780, згідно якого Позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 5000 грн. Кредит було надано на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 12 фактичних місяця від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобов`язань відповідачем. За згодою сторін було складено графік погашення кредиту, згідно якого Відповідач зобов`язувався до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. [PERSON] свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконувала, у зв`язку з чим за вищевказаними кредитними договорами утворилась заборгованість. Позивач уточнив позовні вимоги збільшивши їх та зазначив, що станом на 01.06.2020 року сума заборгованості за Кредитним договором №4780 від 02.02.2015 становить 49182,19 грн, з яких: 4892,07 грн - заборгованість зі сплати основного боргу; 30320,37 грн - заборгованість зі сплати відсотків; 671 грн - 3% річних від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту; 200 грн - 3% річних від прострочених сум заборгованості за відсотками за кредитом; 2504,55 грн - сума інфляції від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту; 773,95 грн - сума інфляції від прострочених сум заборгованості за відсотками за кредитом; 7478,82 грн - сума пені від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту; 2341,43 грн - сума пені від прострочених сум заборгованості за відсотками, за Кредитним договором №4844 від 31.03.2015 становить 25291,35 грн, з яких: 2516,75 грн - заборгованість зі сплати основного боргу; 15893,43 грн - заборгованість зі сплати відсотків; 306 грн - 3% річних від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту; 140 грн - 3% річних від прострочених сум заборгованості за відсотками за кредитом; 1067,88 грн - сума інфляції від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту; 504,10 грн - сума інфляції від прострочених сум заборгованості за відсотками за кредитом, 3286,82 грн - сума пені від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту; 1576,37 грн - сума пені від прострочених сум заборгованості за відсотками, за Кредитним договором № 4516 від 31.07.2014 становить 40208,78 грн, з яких: 3896,72 грн - заборгованість зі сплати основного боргу; 24275,01 грн - заборгованість зі сплати відсотків; 522 грн - 3% річних від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту; 212 грн - 3% річних від прострочених сум заборгованості за відсотками за кредитом; 2292,57 грн - сума інфляції від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту; 898,12 грн - сума інфляції від прострочених сум заборгованості за відсотками за кредитом, 5767,13 грн - сума пені від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту; 2345,23 грн - сума пені від прострочених сум заборгованості за відсотками. У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 4780 від 02.02.2015 в розмірі 49182,19 грн, заборгованість за Кредитним договором № 4844 від 31.03.2015 в розмірі 25291,35 грн, і просив стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 4516 від 31.07.2014 в розмірі 40208,78 грн, а також стягнути з відповідачів судові витрати в розмірі 4178 грн, з яких: 1378 грн - сплачений позивачем судовий збір; 2800 грн - правнича допомога. \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до Кредитної спілки "Імперіал ЛТД" про розірвання кредитних договорів. \~ \~ \~ \~В обґрунтування\~своїх вимог\~відповідачі-позивачі\~зазначили,\~що [PERSON] була підписана заява на видачу коштів 31.07.2014 у розмірі 4000 грн, однак жодних коштів готівкою та у безготівковій формі надано їй не було. У розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4516 від 31.07.2014 року зазначено, що 19.08.2014, 29.09.2014, 30.09.2014, 31.10.2014, 29.11.2014, 11.12.2014, 31.01.2015, 28.02.2015, 31.03.2015, 25.12.2015 відбувались погашення основної суми та відсотків за цим договором, проте вона жодних коштів для цих цілей не надавала. 31.03.2015 [PERSON] подала заяву на видачу траншу у розмірі 2617 грн, однак жодних коштів готівкою та у безготівковій формі надано їй не було. У розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4844 від 31.03.2015 року зазначено, що 25.12.2015 року відбувались погашення основної суми та відсотків за цим договором, проте вона жодних\~коштів для\~цих цілей\~не надавала.\~02.02.2015\~року [PERSON] \~подала заяву\~на видачу\~траншу у\~розмірі 2265 грн та 28.02.2015 у розмірі 2728 грн, однак жодних коштів готівкою та у безготівковій формі надано їй не було. Заяв про безготівкову форму видачі вона не писала. У розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4780 від 02.02.2015 зазначено,\~що 28.02.2015, 31.03.2015, 25.12.2015 року відбувались погашення основної суми та відсотків за цим договором, проте вона жодних коштів для цих цілей не надавала. В касу Кредитної спілки зверталась, де отримала відповідь, що кошти пішли на погашення відсотків за Кредитним договором від 27.09.2013 року № 3712, який жодним чином не пов`язаний з Кредитними договорами № 4516 від 31.07.2014, № 4844 від 31.03.2015 та № 4780 від 02.02.2015. Таким чином, Кредитна спілка розпорядилась її коштами на власний розсуд, що призвело до виникнення боргів за договором № 3712 та неправомірних вимог за договорами № 4516 від 31.07.2014, № 4844 від 31.03.2015 та № 4780 від 02.02.2015. Дії Кредитної спілки являються прямим порушенням умов договору та законодавства України. Просила суд розірвати договір від 31.07.2014 року № 4516 у зв`язку із істотним порушенням умов договору з моменту такого порушення та спливом 3-х банківських днів, наданих для видачі коштів з моменту подання заяви, а саме з 05.08.2014 року та припинити дію договору поруки № 4516/1 у зв`язку з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, розірвати договір від 31.03.2015 року № 4844 у зв`язку із істотним порушенням умов договору з моменту такого порушення та спливом 3-х банківських днів, наданих для видачі коштів по першому траншу з моменту подання заяви, а саме з 03.04.2015 року, розірвати договір від 02.02.2015 року № 4780 у зв`язку із істотним порушенням умов договору з моменту такого порушення та спливом 30-и банківських днів наданих для видачі коштів за черговий транш з моменту подання заяви, а саме з 13.04.2015 року. \~ \~ \~ \~Представник позивача-відповідача в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги, викладені в заяві про зміну предмета позову та збільшення розміру позовних вимог та просила їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеному в заяві. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити за необґрунтованістю, оскільки [PERSON] кошти у позивача отримувала, впродовж розгляду даної справи вона посилалася на те, що видаткові касові ордера вона не підписувала та грошей не отримувала, проте в межах кримінального провадження було проведено почеркознавчу експертизу, висновком якої підтверджено, що видаткові касові ордери [PERSON] підписувала особисто, тобто, гроші в КС "Імперіал ЛТД " отримувала. \~ \~ \~ \~Відповідачка-позивачка [PERSON] в судовому засіданні 24.03.2021 просила у задоволенні позовних вимог КС "Імперіал ЛТД" відмовити, її зустрічний позов задовольнити. Пояснила, що вона 27.09.2013 року брала кредит в КС "Імперіал ЛТД", протягом 2-х років кредит гасила декільками платежами, коли звернулася, щоб зробити перерахунок, їй повідомили, що вона ще винна. За договором № 3712 кредит погашений, більше ніяких коштів к ВС "Імперіал ЛТД" вона не отримувала. В подальшому подала заяву про розгляд справи без її участі, від допиту свідка [PERSON] відмовилася. \~ \~ \~ \~Відповідач-позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяви про розгляд справи без його участі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши пояснення представника позивача-відповідача, відповідачки-позивачки [PERSON] , вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги Кредитної спілки\~"Імперіал\~ЛТД" підлягають задоволенню частково, а зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 31.07.2014 між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 4516, згідно якого КС «Імперіал ЛТД» на підставі заяви [PERSON] від 31.07.2014 надала [PERSON] кредит у розмірі 4000 грн. Кредит було надано на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяця від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобов`язань відповідачем. За згодою сторін було складено графік погашення кредиту, згідно якого Відповідач зобов`язувався до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит (т.1 а.с. 15-16). \~ \~ \~ \~31.07.2014 між КС «Імперіал ЛТД», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки № 4516/1, відповідно до якого [PERSON] взяв на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями [PERSON] , що випливають з кредитного договору №4516 від 31.07.2014. При складанні договору поруки [PERSON] був попереджений про солідарну відповідальність з [PERSON] , яку він несе в разі неналежного виконання умов Кредитного договору, та повідомлено істотні умови Кредитного договору (т.1 а.с.76). \~ \~ \~ \~Згідно копії видаткового касового ордеру від 31.07.2014 [PERSON] отримала грошові кошти в розмірі 4000 грн на підставі договору № 4516 від 31.07.2014, про що свідчить особистий підпис останньої про одержання (т.1 а.с. 117, т.2 а.с.20). \~ \~ \~ \~31.03.2015 між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 4844, згідно якого Позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 6000 грн. Кредит було надано на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяця від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобов`язань відповідачем. За згодою сторін було складено графік погашення кредиту, згідно якого Відповідач зобов`язувався до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит (т.1 а.с. 20-23). \~ \~ \~ \~Згідно копії видаткового касового ордеру від 31.03.2015 [PERSON] отримала грошові кошти в розмірі 2617 грн на підставі договору № 4844 від 31.03.2015, про що свідчить особистий підпис останньої про одержання (т.1 а.с. 120, т.2 а.с.28). \~ \~ \~ \~02.02.2015 між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 4780, згідно якого Позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 5000 грн. Кредит було надано на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 12 фактичних місяця від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобов`язань відповідачем. За згодою сторін було складено графік погашення кредиту, згідно якого Відповідач зобов`язувався до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит (т.1 а.с. 26-29). \~ \~ \~ \~Згідно копії видаткового касового ордеру від 02.02.2015 [PERSON] отримала грошові кошти в розмірі 2265 грн на підставі договору № 4780 від 02.02.2015, про що свідчить особистий підпис останньої про одержання (т.1 а.с. 119, т.2 а.с.29). \~ \~ \~ \~Згідно копії видаткового касового ордеру від 28.02.2015 [PERSON] отримала грошові кошти в розмірі 2728 грн на підставі договору № 4780 від 02.02.2015, про що свідчить особистий підпис останньої про одержання (т.2 а.с. 27). Відповідач -позивач [PERSON] вчасно не виконувала свої зобов`язання згідно кредитного договору № 4516 від 31.07.2014, тому станом на 01.06.2020\~сума заборгованості\~за Кредитним\~договором становить\~28271,72\~грн, яка складається з: суми основного боргу - 3996,72 грн та суми заборгованості зі сплати відсотків - 24275,01 грн( т.2 а.с. 178). При цьому позивач-відповідач не заявляє вимогу про стягнення з відповідачів-позивачів повної суми заборгованості зі сплати основного боргу за кредитним договором № 4516\~від 31.07.2014 та просить частково стягнути суму основного боргу - 3896,72\~грн та повну суму заборгованості зі сплати відсотків - 24275,01 грн. Позивач-відповідач просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 4516\~від 31.07.2014 станом на 01.06.2020 в розмірі 40208,78 грн, з яких: 3896,72 грн - заборгованість зі сплати основного боргу; 24275,01 грн - заборгованість зі сплати відсотків; 522 грн - 3% річних від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту; 212 грн - 3% річних від прострочених сум заборгованості за відсотками за кредитом; 2292,57 грн - сума інфляції від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту; 898,12 грн - сума інфляції від прострочених сум заборгованості за відсотками за кредитом, 5767,13 грн - сума пені від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту; 2345,23 грн - сума пені від прострочених сум заборгованості за відсотками (т.2 а.с. 178, 179,180, 182, 219, 220, 221). Відповідач [PERSON] вчасно не виконувала свої зобов`язання згідно кредитного договору № 4844 від 31.03.2015, тому станом на 01.06.2020\~сума заборгованості\~за Кредитним\~договором становить\~18510,18\~грн, яка складається з: суми основного боргу - 2616,75 грн та суми заборгованості зі сплати відсотків - 15893,43 грн (т.2 а.с. 169-170). При цьому позивач не заявляє вимогу про стягнення з відповідачів-позивачів повної суми заборгованості зі сплати основного боргу за кредитним договором № 4844\~від 31.03.2015 та\~просить частково\~стягнути суму\~основного боргу\~-\~2516,75 грн та повну суму заборгованості зі сплати відсотків - 15893,43 грн. Позивач-відповідач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 4844\~від 31.03.2015 станом на 01.06.2020 в розмірі 25291,35 грн, з яких: 2516,75 грн - заборгованість зі сплати основного боргу; 15893,43 грн - заборгованість зі сплати відсотків; 306 грн - 3% річних від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту; 140 грн - 3% річних від прострочених сум заборгованості за відсотками за кредитом; 1067,88 грн - сума інфляції від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту; 504,10 грн - сума інфляції від прострочених сум заборгованості за відсотками за кредитом, 3286,82 грн - сума пені від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту; 1576,37 грн - сума пені від прострочених сум заборгованості за відсотками (т.2 а.с. 169,170, 171, 172, 173, 174, 175,176). Відповідач [PERSON] вчасно не виконувала свої зобов`язання згідно кредитного договору № 4780 від 02.02.2015, тому станом на 01.06.2020\~сума заборгованості\~за Кредитним\~договором становить\~35312,44\~грн, яка складається з: суми основного боргу - 4992,07 грн та суми заборгованості зі сплати відсотків - 30320,37 грн ( т.2 а.с.159-161). При цьому позивач не заявляє вимогу про стягнення з відповідачів-позивачів повної суми заборгованості зі сплати основного боргу за кредитним договором № 4780\~від 02.02.2015 та\~просить частково\~стягнути суму\~основного боргу\~-\~4892,07 грн та\~повну суму\~заборгованості зі\~сплати відсотків\~-\~30320,37 грн. Позивач-відповідач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 4780\~від 02.02.2015 станом на 01.06.2020 в розмірі 49182,19 грн, з яких: 4892,07 грн - заборгованість зі сплати основного боргу; 30320,37 грн - заборгованість зі сплати відсотків; 671 грн - 3% річних від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту; 200 грн - 3% річних від прострочених сум заборгованості за відсотками за кредитом; 2504,55 грн - сума інфляції від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту; 773,95 грн - сума інфляції від прострочених сум заборгованості за відсотками за кредитом; 7478,82 грн - сума пені від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту; 2341,43 грн - сума пені від прострочених сум заборгованості за відсотками (т.2 а.с. 159-161,162, 163, 164, 165, 166, 167). Щодо посилання відповідачів-позивачів в зустрічній позовній заяві на те, що вони за кредитними договорами № 4516, 4844, 4780 не отримували коштів, суд до уваги не приймає з огляду на те, що вони ніякими доказами не підтверджені. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] заперечувала проти справжності підпису на видаткових касових ордерах про отримання нею грошей, проте цю підставу в позовній заяві не зазначала та також не надала суду ніяких доказів на підтвердження неї. При цьому з пояснень представника КС "Імперіал ЛТД", що не заперечила і [PERSON] , суду стало відомо про проведення почеркознавчої експертизи в межах кримінального провадження, якою було підтверджено справжність підписів [PERSON] на видаткових касових ордерах. Будь-які докази з цього приводу суду не надавалися. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] та [PERSON] у зв`язку із недоведеністю. Згідно ст. 1054 ЦК України „за кредитним договором банк ... зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № 4516\~від 31.07.2014 в сумі 3896,72\~грн,\~кредитним договором\~№ 4844\~від 31.03.2015 в\~сумі 2516,75 грн,\~кредитним договором\~№ 4780\~від 02.02.2015 в\~сумі 4892,07 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог КС «Імперіал ЛТД» в частинах стягнення заборгованість зі\~сплати відсотків у розмірі 24275,01\~грн за кредитним договором №4516 від 31.07.2014, заборгованості зі сплати\~відсотків у розмірі 30320,37\~грн за кредитним договором №4780 від 02.02.2015, заборгованості зі сплати\~відсотків у розмірі 15893,43\~грн за кредитним договором №4844 від 31.03.2015, то в цій частині суд зауважує наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 01.06.2020 позивачем нараховано заборгованість за відсотками за кредитом №4516\~від 31.07.2014 з 31.07.2014\~по 01.06.2020\~в розмірі 24275,01 грн (т. 2 а.с.178). \~ \~ \~ \~Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 01.06.2020 позивачем нараховано заборгованість за відсотками за кредитом №4844\~від 31.03.2015 з 31.03.2015\~по 01.06.2020\~в розмірі 15893,43 грн (т. 2 а.с.169). Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч. 1 ст.598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється часткового або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст.559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Відсутність реального і своєчасного виконання зобов`язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що КС «Імперіал ЛТД», у зв`язку із допущеною заборгованістю зі сплати кредиту, скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором №4516 від 31.07.2014 та №4844 від 31.03.2015. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Згідно п.2.1 кредитного договору №4516 від 31.07.2014 позивач-відповідач видав [PERSON] кредит строком на 24 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту, тобто до 31.07.2016, 07.07.2016 року банк скористався своїм правом на пред`явлення до позичальника позову про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором №4516 від 31.07.2014, звернувшись до суду з позовом (т.1 а.с. 3). Згідно п.2.1 кредитного договору №4780 від 31.03.2015 позивач-відповідач видав [PERSON] кредит строком на 24 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту, тобто 30.03.2017, 07.07.2016 року банк скористався своїм правом на пред`явлення до позичальника позову про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором №4780 від 31.03.2015, звернувшись до суду з позовом (т.1 а.с. 3). Таким чином, положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики та нарахування процентів поза межами строку дії договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги КС «Імперіал ЛТД» в частині стягнення прострочених процентів за користування Кредитом №4516\~від 31.07.2014 за період з 07.07.2016 по 01.06.2020, прострочених процентів за користування Кредитом №4844\~від 31.03.2015 за період з 07.07.2016 по 01.06.2020, задоволенню не підлягають. \~ \~ \~ \~Як вбачається\~з розрахунку\~заборгованості,\~ [PERSON] \~в рахунок\~погашення заборгованості\~за відсотками\~за кредитним\~договором №4516\~від 31.07.2014 сплатила 4186,72 грн, та в рахунок погашення заборгованості за\~відсотками за\~кредитним договором\~№4844\~від 31.03.2015 1520,75 грн. Таким чином,\~заборгованість по\~процентам за\~користування кредитом\~№4516\~від 31.07.2014 станом на\~01.06.2020,\~яка підлягає\~стягненню на\~користь позивача-відповідача,\~складає 2429,78грн\~(6616,70\~грн (заборгованість\~за відсотками\~нарахована з\~31.07.2014\~по 07.07.2016)\~ 4186,72\~грн)\~та заборгованість\~по процентам\~за користування\~кредитом №4844\~від 31.03.2015 станом на 01.06.2020, яка підлягає стягненню на користь позивача-відповідача, складає 1590,81 грн (3111,56 грн (заборгованість за відсотками нарахована з 31.03.2015 по 07.07.2016) 1520,75 грн). \~ \~ \~ \~Відповідно до розрахунку заборгованості, позивачем-відповідачем нараховано заборгованість за відсотками за кредитним договором №4780\~від 02.02.2015 з 02.02.2015\~по 01.06.2020\~в розмірі 30320,37 грн (т.1 а.с.160). \~ \~ \~ \~Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. \~ \~ \~ \~За умовами п.2.1 кредитного договору № 4780 від 02.02.2015 сторони погодили строк кредитування 12 фактичних місяців від дня отримання позичальником всієї суми кредиту або першого траншу, тобто до 01.02.2016. \~ \~ \~ \~Відтак, у межах строку кредитування до 01 лютого 2016 відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 02 лютого 2016 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. \~ \~ \~ \~У відповідності до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року № 14-10цс/18 Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Зазначений правовий висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12). \~ \~ \~ \~Згідно ч.6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Враховуючи викладене,\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги позивача\~щодо стягнення\~відсотків за\~користування кредитом\~№4780\~від 02.02.2015,\~нарахованих за\~період з\~02.02.2016 року по 01.06.2020 року задоволенню не підлягають. Як вбачається\~з розрахунку\~заборгованості,\~ [PERSON] \~в рахунок\~погашення заборгованості\~за відсотками\~за кредитним\~договором №4780\~від 02.02.2015 сплатила 3311,07 грн. Таким чином, заборгованість по процентам за користування кредитом №4780 від 02.02.2015 станом на 01.06.2020, яка підлягає стягненню на користь позивача-відповідача, складає 306,35 грн (3617,42 грн (заборгованість за відсотками нарахована з 02.02.2015 по 01.02.2016) 3311,07 грн). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки заборгованість за кредитами та процентам за користування кредитами не виконане, то банк має право на отримання компенсаційних виплат, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення. Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). Таким чином, позовні вимоги КС «Імперіал ЛТД» в частинах стягнення 3% річних та інфляційних витрат за кредитним договором №4516 від 31.07.2014 (522\~грн -\~3%\~річних від\~прострочених сум\~заборгованості за\~основною сумою\~кредиту;\~212\~грн -\~3%\~річних від\~прострочених сум\~заборгованості за\~відсотками за\~кредитом;\~2292,57\~грн -\~сума інфляції\~від прострочених\~сум заборгованості\~за основною\~сумою кредиту;\~898,12\~грн -\~сума інфляції\~від прострочених\~сум заборгованості\~за відсотками\~за кредитом),\~стягнення 3% річних та інфляційних витрат за кредитним договором №4780 від 02.02.2015 (671\~грн -\~3%\~річних від\~прострочених сум\~заборгованості за\~основною сумою\~кредиту;\~200\~грн -\~3%\~річних від\~прострочених сум\~заборгованості за\~відсотками за\~кредитом;\~2504,55\~грн -\~сума інфляції\~від прострочених\~сум заборгованості\~за основною\~сумою кредиту;\~773,95\~грн -\~ сума\~інфляції від\~прострочених сум\~заборгованості за\~відсотками за\~кредитом), стягнення 3% річних та інфляційних витрат за кредитним договором №4844 від 31.03.2015 (306 грн - 3% річних від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту; 140 грн - 3% річних від прострочених сум заборгованості за відсотками за кредитом; 1067,88 грн - сума інфляції від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту; 504,10 грн - сума інфляції від прострочених сум заборгованості за відсотками за кредитом) підлягають задоволенню. Що стосується\~позовних вимог\~в частинах\~стягнення з пені від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 5767,13 грн та пені від прострочених сум заборгованості за відсотками в розмірі 2345,23 грн за кредитним договором №4516 від 31.07.2014,\~стягнення пені від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 7478,82 грн та пені від прострочених сум заборгованості за відсотками в розмірі 2341,43 грн за кредитним договором №4780 від 02.02.2015,\~стягнення пені від прострочених сум заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 3286,82 грн та пені від прострочених сум заборгованості за відсотками в розмірі 1576,37 грн за кредитним договором №4844 від 31.03.2015, то суд бере до уваги вимоги ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до яких на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання зазначених вище положень закону Кабінет Міністрів України розпорядженням №1053-р від 30 жовтня 2014 року, та розпорядження № 1275-р від 02 грудня 2015 року затвердив перелік населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція (АТО). Згідно положень «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» Троїцький район Луганської області входить у перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] мають зареєстроване місце проживання: с.Караїчне Троїцького району Луганської області. Отже, на відповідачів-позивачів розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій із зобов`язань за кредитними договорами у період проведення антитерористичної операції. Як вбачається з розрахунків заборгованості, заборгованість за пенею позивачем-відповідачем були нараховані в 2020 році. Таким чином, на дані правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки банкам заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року. За таких обставин, вимоги КС «Імперіал ЛТД» про\~стягнення з\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~вказаних пені\~від прострочених\~сум заборгованості\~за основною\~сумою кредиту\~та пені\~від прострочених\~сум заборгованості\~за відсотками не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.554 ЦК України У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Із пунктів 4.1, 4.2 Договору поруки №4516/1 від 31.07.2014, вбачається, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання за кредитним договором. Порука припиняється, якщо кредитом протягом строків позовної давності, визначених у п.5.2 цього договору, не пред`явить вимоги до поручителя (т.1 а.с.76). Відповідно до п.5.2 Договору поруки №4516/1 від 31.07.2014 сторони домовилися, що кредитор має право звернутися з вимогами до поручителя у трирічний термін, з моменту настання права вимоги за зобов`язанням. Таким чином, вказані умови договорів поруки свідчать про те, що строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України установлено саме цим договором. Тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Під виконанням сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, «основне зобов`язання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору. Судом встановлено, що боржник (а відтак і поручителі) узяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 31.07.2016 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) у розмірі та строки, визначені у графіку платежів. Отже, поряд з установленням строку дії кредитного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Згідно з умовами кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені договором. Із системного аналізу умов договору поруки №4516/1 від 31.07.2014 вбачається, що порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як установлено кредитним договором. \~ \~ \~ \~КС «Імперіал ЛТД» звернулася до суду з позовом щодо солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 4516 від 31.07.2014 07.07.2016 Отже, враховуючи, що порука [PERSON] за кредитним договором № 4516\~від 31.07.2014\~діє до 31.07.2019, а КС «Імперіал ЛТД» звернулася до суду з позовом щодо солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 4516 від 31.07.2014 07.07.2016, суд приходить до висновку, що зустрічний позов в частині визнання договору поруки №4516/1 від 31.07.2014 припиненим не підлягає задоволенню, а змінені та уточнені вимоги КС «Імперіал ЛТД» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 4516 від 31.07.2014 в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню частково в розмірі 10351 грн 19 коп., яка складається з: суми основного боргу - 3996,72 грн; суми заборгованості зі сплати відсотків - 2429,78 грн; 3% річних за прострочення сплати кредиту - 522 грн; інфляційні витрати за прострочення сплати кредиту - 2292,57 грн; 3% річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом - 212 грн; інфляційні витрати за прострочення сплати відсотків за користування кредитом - 898,12 грн. Таким чином, з [PERSON] на користь КС «Імперіал ЛТД» підлягає стягненню заборгованості за кредитними договором № 4844 від 31.03.2015 в розмірі 6225 грн 44 коп. та за кредитним договором №4780 від 02.02.2015 в розмірі 9447 грн 92 коп. Щодо стягнення з відповідачів-позивачів витрат на оплату правової допомоги, то в цій частині суд зауважує наступне. Згідно п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.137 ЦПК України Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Така позиція закріплена і у п. п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатом Березовським Ю.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 464 від 21.01.1998) на підставі адвокатської угоди від 16.05.2020 року б/н. На підтвердження оплати витрат на правничу допомогу позивачем-відповідачем надано дублікати квитанцій № Р24А771436850А93524 від 28.05.2020, № Р24А771437137А56077 від 28.05.2020, № Р24А766438505А85906 від 16.05.2020, відповідно до яких [PERSON] сплатив [PERSON] кошти на загальну суму 2800 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем-відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження оплати витрат на правничу допомогу, а тому вимоги позивача-відповідача в цій частині задоволенню не підлягають. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача - позивача [PERSON] на користь позивача-відповідача підлягають стягненню 435,91\~ грн понесені витрати на судовий збір, сплачені останнім при подачі позову до суду.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного та

Outcome: partial