Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON].) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Національного Банку України (далі по тексту - відповідач, НБУ), третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» (далі по тексту - третя особа, ПАТ «Банк «Київська Русь») про відшкодування шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та третьою особою було укладено низку договорів банківського вкладу в іноземній валюті. Також, позивач зазначає, що на підставі договорів про відступлення права вимоги, він прийняв право вимоги виконання третьою особою зобов'язань щодо повернення та право розпорядження грошовими коштами. [PERSON] вказує, що його кредиторські вимоги були акцептовані на суму 53 917 941,57 грн. та включені до 4 черги задоволення вимог кредиторів. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 у справі №826/22323/15 визнано протиправною та скасовано постанову Правління НБУ від 19.03.2015 №190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних; визнано протиправною та скасовано постанову Правління НБУ від 16.07.2015 №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь». Таким чином, на думку позивача, саме в результаті прийняття відповідачем незаконних постанов йому було завдано шкоду в розмірі не нарахованих та не виплачених відсотків за договорами, укладеними з банком, розмір якої складає 558 718,00 доларів США, та яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.12.2017 відкрито провадження у справі. 18.01.2018 на адресу суду надійшов відзив відповідача, відповідно до якого НБУ не погоджується з позовними вимогами, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, відповідач не є стороною договорів банківського вкладу, а тому у нього відсутні зобов'язання перед позивачем стосовно виконання його умов; позивачем не доведено, що саме внаслідок дій чи бездіяльності відповідача було порушено його право та не надано доказів наявності вини НБУ; також, відповідач вважає, що позивачем здійснюється невірне посилання на положення ст. 1173 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), оскільки, НБУ не є суб'єктом відповідальності в розумінні зазначеної статті; позивач не позбавлений права на отримання коштів у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У судовому засіданні 06.04.2018 позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача у судовому засіданні 06.04.2018 заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи у судовому засіданні 06.04.2018 заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 13.10.2014 між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено Договір №115230-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «СУПЕР-вклад» та відкрито рахунок [NUMBER], сума вкладу становить 1 700 000,00 доларів США, термін повернення - 13.05.2015, процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 12% річних. (а.с. 9) Згідно з довідкою №2269/29-26159 від 02.04.20153, виданою Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк «Київська Русь», залишок коштів на рахунку [NUMBER] становить 1 700 000,00 доларів США. (а.с. 11) 24.02.2015 між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено Договір №15006-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «Київська Русь» та відкрито рахунок [NUMBER], сума вкладу становить 500,00 доларів США, термін повернення - 24.03.2015, процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 5% річних. 06.07.2015 між позивачем та [PERSON] було укладено Договір №060715/12 відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач прийняв право вимоги виконання третьою особою зобов'язань щодо повернення та право розпорядження грошовими коштами у розмірі 11 500,00 доларів США. 24.02.2015 між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено Договір №15013-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «Київська Русь» та відкрито рахунок [NUMBER], сума вкладу становить 500,00 доларів США, термін повернення - 24.03.2015, процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 5% річних. 06.07.2015 між позивачем та [PERSON] було укладено Договір №060715/13 відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач прийняв право вимоги виконання третьою особою зобов'язань щодо повернення та право розпорядження грошовими коштами у розмірі 20 000,00 доларів США. 26.02.2015 між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено Договір №16190-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «Вигідний 2015» та відкрито рахунок [NUMBER], сума вкладу становить 100,00 доларів США, термін повернення - 26.03.2015, процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 8% річних. 06.07.2015 між позивачем та [PERSON] було укладено Договір №060715/14 відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач прийняв право вимоги виконання третьою особою зобов'язань щодо повернення та право розпорядження грошовими коштами у розмірі 11 570,00 доларів США. 26.02.2015 між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено Договір №16187-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «Вигідний 2015» та відкрито рахунок [NUMBER], сума вкладу становить 100,00 доларів США, термін повернення - 26.03.2015, процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 8% річних. 06.07.2015 між позивачем та [PERSON] було укладено Договір №060715/15 відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач прийняв право вимоги виконання третьою особою зобов'язань щодо повернення та право розпорядження грошовими коштами у розмірі 11 523,00 доларів США. 26.02.2015 між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено Договір №16128-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «Вигідний 2015» та відкрито рахунок [NUMBER], сума вкладу становить 100,00 доларів США, термін повернення - 26.03.2015, процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 8% річних. 06.07.2015 між позивачем та [PERSON] було укладено Договір №060715/16 відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач прийняв право вимоги виконання третьою особою зобов'язань щодо повернення та право розпорядження грошовими коштами у розмірі 11 523,00 доларів США. 26.02.2015 між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено Договір №16106-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «Вигідний 2015» та відкрито рахунок [NUMBER], сума вкладу становить 100,00 доларів США, термін повернення - 26.03.2015, процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 8% річних. 06.07.2015 між позивачем та [PERSON] було укладено Договір №060715/17 відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач прийняв право вимоги виконання третьою особою зобов'язань щодо повернення та право розпорядження грошовими коштами у розмірі 11 523,00 доларів США. 26.02.2015 між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено Договір №16131-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «Вигідний 2015» та відкрито рахунок [NUMBER], сума вкладу становить 100,00 доларів США, термін повернення - 26.03.2015, процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 8% річних. 06.07.2015 між позивачем та [PERSON] було укладено Договір №060715/18 відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач прийняв право вимоги виконання третьою особою зобов'язань щодо повернення та право розпорядження грошовими коштами у розмірі 11 523,00 доларів США. 24.02.2015 між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено Договір №14985-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «Київська Русь» та відкрито рахунок [NUMBER], сума вкладу становить 500,00 доларів США, термін повернення - 24.03.2015, процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 5% річних. 06.07.2015 між позивачем та [PERSON] було укладено Договір №060715/21 відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач прийняв право вимоги виконання третьою особою зобов'язань щодо повернення та право розпорядження грошовими коштами у розмірі 11 500,00 доларів США. Відповідно до довідки №2227/12 від 14.04.2016 за підписом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю., кредиторські вимоги [PERSON] визнані в сумі 53 917 943 грн. 57 коп. та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Київська Русь». Так, постановою Правління НБУ від 16.07.2015 №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №138 від 17.07.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 у справі №826/22323/15 визнано протиправною та скасовано постанову Правління НБУ від 19.03.2015 №190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних; визнано протиправною та скасовано постанову Правління НБУ від 16.07.2015 №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь». Постановою Вищого адміністративного суду України від 08.06.2017 справі №826/22323/15 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 змінено, однак, в частині визнання протиправною та скасування постанови Правління НБУ від 19.03.2015 №190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних; визнання протиправною та скасування постанови Правління НБУ від 16.07.2015 №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» залишено без змін. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1067 ЦК України, договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Частинами 1, 3 ст. 1068 ЦК України встановлено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк України є центральним банком України, особливим органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України. Статтею 7 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що здійснення банківського регулювання та нагляду віднесено до компетенції Національного банку України. Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України Закону України «Про Національний банк України», Національний банк не відповідає за зобов'язаннями інших банків, а інші банки не відповідають за зобов'язаннями Національного банку, крім випадків, коли вони добровільно беруть на себе такі зобов'язання. За змістом ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Поряд з цим, системний аналіз ст.ст. 6, 7 Закону України Закону України «Про Національний банк України» дозволяє дійти висновку, що до функцій Національного банку України не належить вирішення спорів, що виникають у договірних відносинах між клієнтом і банком. Отже, зважаючи на укладені між позивачем та третьою особою договори, між позивачем та ПАТ «Банк «Київська Русь» виникли договірні цивільно-правові відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Отже, оскільки НБУ не був стороною укладених з позивачем договорів, у нього відсутні зобов'язання перед позивачем стосовно виконання їх умов. Окрім того, відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідальність особи у вигляді обов'язку відшкодувати шкоду наступає лише за наявності в сукупності певних умов, які разом утворюють склад правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправної поведінки, причинного зв'язку між поведінкою і шкодою, вини. Такий елемент як наявність шкоди полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом. Протиправна поведінка заподіювача шкоди полягає у порушенні правової норми, що виявляється у здійсненні заборонених правовою нормою дій або в утриманні в здійсненні наказів правової норми діяти певним чином. Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки. Вина є суб'єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності. Згідно зі ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Суб'єктами відповідальності відповідно до ст. 1173 ЦК України є органи державної влади або місцевого самоврядування, в яких реалізується їхня деліктність. Згідно зі ст. 6 Конституції України, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органами місцевого самоврядування відповідно до ст. 140 Конституції України є сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про Національний банк України", Національний банк є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління. Також, особливий статус Національного банку України визначений в Рішенні Конституційного Суду України від 26.02.2009 № 6-рп/2009, відповідно до пункту 3.1 якого Конституція України визначила правовий статус Національного банку України як центрального банку держави, основною функцією якого є забезпечення стабільності грошової одиниці України (ст. 99). Особливість юридичного статусу Національного банку України полягає в тому, що, з одного боку, він має публічно-правовий статус особливого центрального органу державного управління, самостійного у своїй діяльності від органів державної влади (ст.ст. 6, 7, 24, 25, 53 Закону України "Про Національний банк України"), а з іншого - цивільно-правовий статус як юридичної особи, яка має відокремлене майно, що є об'єктом права державної власності і перебуває в його повному господарському віданні, та може вчиняти певні цивільно-правові правочини з комерційними банками, державою (ст.ст. 4, 29, 31, 42 Закону України "Про Національний банк України"). Отже, Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, самостійним у своїй діяльності від органів державної влади, тобто, не є суб'єктом відповідальності в розумінні ст. 1173 ЦК України. Таким чином, позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди, має довести наявність всіх чотирьох елементів правопорушення, в тому числі і вини, а посилання позивача на необхідність застосування ст. 1173 ЦК України, яка не потребує доведення вини, є безпідставним. Водночас, суд вважає відсутніми згідно ст. 1166 ЦК України підстави для відшкодування шкоди позивачу, оскільки, виходячи з встановлених обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів, позивачем не надано доказів завдання позивачу матеріальної шкоди при здійсненні управлінських повноважень Національного банку України, зокрема: доказів того, що шкода позивачу заподіяна виключно у зв'язку із прийняттям постанови Правління НБУ від 19.03.2015 №190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних; та прийняттям постанови Правління НБУ від 16.07.2015 №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь». Посилання позивача на наявність постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 у справі №826/22323/15 як доказ порушення НБУ прав позивача на отримання відсотків за користування вкладом є безпідставними, оскільки, у зазначеному рішенні не встановлено причинно-наслідкового зв'язку та не міститься жодного висновку про те, що внаслідок дій або бездіяльності НБУ було порушено право позивача на отримання коштів за договорами банківських вкладів. За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed