Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Описова частина Заступник керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в особі Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих самовільним зайняттям земельної ділянки. Позов мотивований наступним. 31 травня 2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Запорізькій області - головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Великобілозерському, Камянсько-Дніпровському районах та м. Енергодарі Управління контролю за використанням та охороною земель головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Москаленком Є.А. проведено перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки, яка знаходиться в с. Петропавлівка Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району, площею 1,50 га., під час якої було встановлено, що відповідно до акту обстеження земельної ділянки № 264/0/92-18ДК/343/АО/10/01/-18 від 31 травня 2018 року земельна ділянка, площею 1,50 га., комунальної форми власності, для ведення особистого селянського господарства, піддана сільськогосподарській обробці, а саме засіяна сільськогосподарською культурою - соняшником. Після цього, інспектором було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки № 264/0/92-18-ДК/520/АП/09/01/-18 від 31 травня 2018 року, відповідно якого у діях [PERSON] вбачаються ознаки правопорушення, що кваліфікуються як самовільне зайняття земельної ділянки. За вказаним фактом інспектором 31 травня 2018 року було складено відносно [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення № 264/0/92-18-ДК/0076п/07/01/-18, за ст. 531 КУпАП. У подальшому інспектором 13 червня 2018 року було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 264/0/92-18ДК/0061По/08/01/-18 відносно [PERSON] за ст. 531 КУпАП у виді штрафу в розмірі 170 гривень, які правопорушником, станом на 10 січня 2019 року, добровільно сплачені не були. Інспектором було здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки комунальної форми власності, розрахований відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 963 від 25 липня 2007 року. Відповідно до вказаного розрахунку розмір шкоди становить 5765 гривень 97 копійок. Згідно інформації Підгірненської сільської ради від 10 січня 2019 року та Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 06 грудня 2018 року, нарахована [PERSON] шкода добровільно ним не сплачена. Самовільне зайняття відповідачем земельної ділянки комунальної власності порушує інтереси територіальної громади с. Підгірне Новомиколаївського району Запорізької області, призводить до не надходження то місцевих бюджетів відповідних орендних платежів за використання земельних ділянок комунальної власності. Беручи до уваги те що, власником земельної ділянки комунальної форми власності площею 1,5 га., для ведення особистого селянського господарства, є Підгірненська сільська рада Новомиколаївського району, а внаслідок самовільного зайняття вищевказаної земельної ділянки відповідачем, власнику завдано шкоду, в розмірі 5765 гривень 97 копійок, таким чином вказана шкода повинна бути стягнута на користь Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області. В позові заступник керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області просив стягнути з [PERSON] на користь держави, в особі Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, 5765 гривень 97 копійок, в рахунок відшкодування збитків, завданих самовільним зайняттям земельної ділянки. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін, або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 05 червня 2019 року до суду від заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області надійшла нічим не вмотивована заява про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При вирішенні вказаного клопотання суд виходив із наступного. Частиною 6 ст. 279 ЦПК України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. В обґрунтування необхідності розгляду справи з повідомленням сторін, прокурор нічого не вказав. На підставі вказаного, враховуючи, що предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Короткий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень Відповідач [PERSON] надав до суду відзив, в якому вказав, що 31 травня 2018 року вказаним у позові інспектором було проведено обстеження земельної ділянки, площею 1,5000 га., розташованої на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області. За результатами обстеження інспектором був складений акт обстеження земельної ділянки від 31 травня 2018 року. В акті інспектор зазначив, що провів обстеження земельної ділянки, дозвіл на відведення якої було надано йому рішенням Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 24 грудня 2015 року № 10 у власність для ведення особистого селянського господарства, в ході якого встановив самовільне використання ним вказаної ділянки, оскільки відсутнє рішення про передачу її йому у власність. Обстеження ділянки відповідно до акту проводилося без його участі та участі будь-яких інших осіб. Цього ж дня інспектор склав акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 31 травня 2018 року та припис від 31 травня 2018 року. Постанову про накладення адміністративного стягнення від 13 червня 2018 року йому вручив інспектор 14 червня 2018 року. Постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 531 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень, за самовільне використання земельної ділянки. На підстав даної постанови заступник керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області звернувся до суду про стягнення з нього шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, в розмірі 5765 гривень 97 копійок. Він не згоден з позовними вимогами позивача, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. По - перше, інспектор провів обстеження земельної ділянки самостійно без участі будь - кого, а саме його, представника сільської ради, тощо. Яку він обстежував земельну ділянку, і чи взагалі він її обстежував, невідомо. В актах обстеження і перевірки відсутні будь - які підписи, крім інспектора, таке враження, що ця перевірка відбувалася в кабінеті інспектора. В документах перевірки відсутні будь - які ідентифікуючі ознаки земельної ділянки і, як наслідок, його притягнуто до відповідальності за використання земельної ділянки, яку він фактично не використовував, що з`ясувалося після реєстрації права власності на його земельну ділянку, і встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості. В плані - схемі земельної ділянки, доданого до акту перевірки інспектора, вказана інша земельна ділянка, яку він фактично не використовував, що підтвердила, і з чим погодилася, сільська рада. По - друге, в розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, доданому до припису, зазначена форма власності земельної ділянки "державна", а земельна ділянка, яка начебто перевірялася, належить до земель комунальної власності. Також в розрахунку відповідно до методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу застосовано Коефіцієнт функціонального використання (графа 7) 2,5 "Землі комерційного та іншого використання (торгівлі транспортними засобами та їх ремонту, оптової торгівлі та посередництва у торгівлі, роздрібної торгівлі побутовими товарами та їх ремонту, готелів, фінансового посередництва, допоміжної діяльності у сфері фінансів та страхування, операцій з нерухомістю, здавання під найм без обслуговуючого персоналу, діяльності у сфері інформатизації, досліджень та розробок, послуг, які надаються переважно юридичнім особам, діяльності у сфері відпочинку і розваг, культури та спорту, індивідуальних послуг)", тоді як повинно застосовуватися коефіцієнт 1 "Інші землі". Отже, даний розрахунок шкоди не може братися судом до уваги як підстава стягнення шкоди, оскільки його дані не відповідають дійсності. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог. У відповіді на відзив заступник керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області вказав, що обов`язок, щодо залучення інспектором при обстеженні земельних ділянок, інших осіб на посадових осіб ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області не покладено. Постановою про накладення адміністративного стягнення від 13 червня 2019 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 531 КУпАП за використання земельної ділянки, площею 1,5 га. комунальної форми власності, що розташована на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, шляхом посіву її насінням соняшнику, за відсутності відповідного рішення про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо неї. Враховуючи, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року встановлено вину [PERSON] у вчиненні правопорушення передбаченого, передбаченого ст. 531 КУпАП, а саме у незаконному обробітку саме цієї земельної ділянки, з приводу якої прокурором заявлено позов, вказана обставина, в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України, вважається встановленою та не підлягає доказуванню. Розрахунок розміру шкоди здійснено уповноваженою на те особою та відповідно до методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963. В запереченнях на відповідь на відзив [PERSON] вказав, що в розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, доданому до припису, зазначена форма власності земельної ділянки "державна", а земельна ділянка, яка начебто перевірялася, належить до земель комунальної власності. Також в розрахунку відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу застосовано коефіцієнт функціонального використання (графа 7) 2,5 "Землі комерційного та іншого використання (торгівлі транспортними засобами та їх ремонту, оптової торгівлі та посередництва у торгівлі, роздрібної торгівлі побутовими товарами та їх ремонту, готелів, фінансового посередництва, допоміжної діяльності у сфері фінансів та страхування, операцій з нерухомістю, здавання під найм без обслуговуючого персоналу, діяльності у сфері інформатизації, досліджень та розробок, послуг, які надаються переважно юридичним особам, діяльності у сфері відпочинку і розваг, культури та спорту, індивідуальних послуг)", тоді як повинно застосовуватися коефіцієнт 1 "Інші землі". Отже, даний розрахунок шкоди не може братися судом до уваги як підстава стягнення шкоди, оскільки його дані не відповідають дійсності. Прокурор стверджує, що розрахунок розміру шкоди здійснено уповноваженою на те особою та відповідно до встановленої методики. При цьому прокурор не спростовує ніякими доказами та аргументами, що розрахунки здійснені неправильно. На його зауваження, що інспектор провів обстеження земельної ділянки самостійно, без участі будь - кого, а саме його, представника сільської ради, тощо, прокурор стверджує, що посадові особи ГУ мають право безперешкодно обстежувати земельні ділянки, що перебувають у власності чи користуванні осіб, без залучення будь - кого. Тоді постає питання, навіщо бланк акту перевірки передбачає графу "у присутності ...(посада, прізвище, ім`я та по батькові керівника юридичної особи чи уповноваженої ним особи або фізичної особи чи її представника, що перевіряється, свідків, які були присутні при перевірці)"? Крім того, як дії інспектора будуть кваліфікуватися з огляду на ст. 162 КК України? І про які перешкоди веде мову прокурор, коли він стверджує, що не має впевненості, що інспектором обстежена саме та ділянка? Яку він обстежував земельну ділянку і чи взагалі він її обстежував невідомо. Прокурор посилається на постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, але не бере до уваги той факт, що він з`ясував про притягнення його до відповідальності за використання земельної ділянки, яку він фактично не використовував, що з`ясувалося після реєстрації права власності на його земельну ділянку, і встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості. В плані - схемі земельної ділянки, доданого до акту перевірки інспектора, вказана інша земельна ділянка, яку він фактично не використовував, що підтвердила і з чим погодилася сільська рада. На його думку, прокурор поверхнево виконує свої повноваження, маючи на меті заробити плюс на свою користь в статистичній звітності, не намагаючись навіть розібратися в ситуації, і притягнути до відповідальності інспектора за неналежне виконання своїх обов`язків. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вивчивши матеріали справи. суд дійшов до висновку. що позов задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним. Фактичні обставини справи, встановлені судом Постановою державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Запорізькій області - головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Великобілозерському, Камянсько-Дніпровському районах та м. Енергодарі Управління контролю за використанням та охороною земель головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 13 червня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 531 КУпАП. У вказаній постанові інспектором зазначено наступне: при перевірці здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності за результатами якої складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 31 травня 2018 року № 264/0/92-18-ДК/520/АП/09/01/-18 та акт обстеження земельної ділянки від 31 травня 2018 року № 264/0/92-18-ДК/343/АО/10/01/-18 встановлено, що земельна ділянка комунальної форми власності для ведення особистого селянського господарства, площею 1.5 га., яка розташована на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, обробляється та засіяна сільськогосподарською культурою - соняшник, за відсутності відповідного рішення про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо неї. Згідно розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, без дати, розмір заподіяної шкоди становить 5765 гривень 97 копійок. Мотивувальна частина Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними. відповідно до статті 77 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними, згідно статті 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Як встановлено статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на факт самовільного використання відповідачем земельної ділянки комунальної форми власності, площею 1,5 га. При цьому прокурор зазначав, що вказаний факт встановлено вищевказаною постановою у справі про адміністративне правопорушення, а тому, згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доведенню. Суд зазначає, що ч. 6 ст. 82 ЦПК України дійсно встановлено преюдиційність фактів, встановлених постановою у справі про адміністративне правопорушення для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Разом з тим, як вбачається із постанови від 13 червня 2018 року, на яку посилався прокурор, в ній встановлено лише факт обробітку та засівання сільськогосподарською культурою - соняшником земельної ділянки комунальної форми власності для ведення особистого селянського господарства, площею 1.5 га., розташованої на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, за відсутності відповідного рішення про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо неї. При цьому у постанові не встановлено ким саме самовільно використовується земельна ділянка, а також не наведено дані, за якими можливо було б однозначно ідентифікувати вказану земельну ділянку, такі як кадастровий номер, або інші дані. Вказані дані не зазначені і в інших, наданих прокурором, документах, зокрема в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 31 травня 2018 року, та в акті обстеження земельної ділянки від вказаної дати, в яких також містяться лише дані про площу ділянки, та назву сільської ради, на якій вона розташована. Таким чином прокурором не було доведено належними та допустимими доказами те, що вказані у постанові про адміністративне правопорушення та в позові земельні ділянки, є однією і тією ж самою земельною ділянкою. Також суд визнає недопустимим доказом розрахунок розміру шкоди, складений державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Запорізькій області - головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Великобілозерському, Камянсько-Дніпровському районах та м. Енергодарі Управління контролю за використанням та охороною земель головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, оскільки він не відповідає п. 4.4, 5.11 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07 квітня 2003 року "ДСТУ 4163-2003", а саме не містить дати його виготовлення. На необхідність відповідності документів, та копій з них, вимогам Національного стандарту України, а також застосування вказаного стандарту при оцінці доказів судами, зверталася увага і Верховним Судом, зокрема в постанові від 11 липня 2018 року у справі № 904/8549/17 (номер рішення в ЄДРСР 75368697). Крім того вказаний розрахунок містить неправильні вихідні дані, а тому розмір вказаної в ньому шкоди не відповідає дійсності. Так, у 4 рядку розрахунку вказано, що він складений відносно земельної ділянки, державної форми власності, а в позові йде мова про самовільне використання земельної ділянки комунальної форми власності. Також в ньому інспектором застосовано коефіцієнт функціонального використання (рядок 7) - 2,5, який, відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963, застосовується до земель комерційного та іншого використання (торгівлі транспортними засобами та їх ремонту, оптової торгівлі та посередництва у торгівлі, роздрібної торгівлі побутовими товарами та їх ремонту, готелів, фінансового посередництва, допоміжної діяльності у сфері фінансів та страхування, операцій з нерухомістю, здавання під найм без обслуговуючого персоналу, діяльності у сфері інформатизації, досліджень та розробок, послуг, які надаються переважно юридичним особам, діяльності у сфері відпочинку і розваг, культури та спорту, індивідуальних послуг), тоді як повинен застосовуватися коефіцієнт - 1 "Інші землі". При цьому суд, згідно п. 7 вищевказаної Методики, позбавлений права самостійно нараховувати розмір заподіяної шкоди, а лише уповноважений на перевірку правильності її розрахунку. Щодо залишення без розгляду заяви прокурора про зменшення позовних вимог Ухвалою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28 травня 2019 року було відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами. 05 червня 2019 року до суду від заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області надійшла нічим не мотивована заява про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 5 - 6 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Враховуючи, що предметом позову є стягнення 5765 гривень 97 копійок, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, судом було відмовлено у задоволенні клопотання заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При цьому, суд зазначає, що цивільним процесуальним законодавством не передбачено обов`язкову письмову форму ухвали про відмову в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Така ухвала може бути відображена у винесеному по суті справи рішенні суду. Станом на 31 липня 2019 року судом ухвали про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, за власною ініціативою, також не виносилися. 25 липня 2019 року до суду надійшла заява заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області про зменшення позовних вимог, в якій останній, посилаючи на те, що після отримання прокурором відзиву на позов, ним, 08 липня 2019 року, з метою проведення перевірки, було направлено листа до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, і з отриманої відповіді від 17 липня 2019 року було встановлено, що зазначена в позові земельна ділянка відноситься до комунальної форми власності, а не до державної, як зазначено у позові, до розрахунку розміру шкоди було внесено зміни, застосовано інший коефіцієнт, та зменшено суму шкоди до 2306 гривень 40 копійок. На підставі вказаного заступник керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області просив стягнути з [PERSON] на користь держави, в особі Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, шкоду, завдану внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, у розмірі 2306 гривень 40 копійок. При вирішенні питання про прийняття до розгляду заяви прокурора про зменшення позовних вимог, суд виходив із наступного. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно ч. 1 - 3 статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Як зазначалося вище провадження у справі було відкрито 28 травня 2019 року, строк для подання до суду заяви про зменшення позовних вимог закінчився 27 червня 2019 року, а заява прокурора про зменшення позовних вимог подана безпосередньо до канцелярії суду лише 25 липня 2019 року, тобто з пропуском встановлено строку. При цьому клопотання про поновлення пропущеного строку заява прокурора не містила. Згідно ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Порядок поновлення процесуальних строків передбачений ст. 127 ЦПК України, в якому зокрема передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Враховуючи, що заява прокурора про зменшення позовних вимог була подана з порушенням встановлених законом строків на її подання, заява про поновлення процесуального строку прокурором не подавалася, заява прокурора про зменшення позовних вимог була судом залишена без розгляду. Щодо додаткових доказів, поданих прокурором разом із заявою про зменшення позовних вимог Прокурором, до заяви про зменшення позовних вимог, було подано ксерокопію виправленого протоколу про адміністративне правопорушення від 31 травня 2018 року та виправлений розрахунок розміру шкоди, в якому невстановленою особою на прізвище " [PERSON] ", було виправлено форму власності на землю із державної, на комунальну. Порядок подання доказів встановлений ст. 83 ЦПК України, якою, зокрема, встановлено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. В порушення вищевказаного, прокурор, звертаючись до суду із позовною заявою про неможливість надання суду будь-яких доказів, не повідомляв, подаючи суду 25 липня 2019 року додаткові докази, поважність причин неподання їх у встановлений законом строк, не зазначив. У зв`язку з вищевказаним судом надані прокурором ксерокопії виправленого протоколу про адміністративне правопорушення від 31 травня 2018 року та виправленого розрахунку розміру шкоди до розгляду не приймаються. Крім того, у розрахунку розміру шкоди дата його складення знову ж таки зазначена не була, коефіцієнт функціонального використання земель не змінений, розмір заподіяної шкоди не змінений - зазначено як і було 5765 гривень 97 копійок. До того ж вірність вказаних ксерокопій оригіналам, у встановленому Національним стандартом України, затвердженим Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07 квітня 2003 року "ДСТУ 4163-2003", не засвідчена (п. 5.27). На підставі вищевказаного. суд доходить до висновку про необґрунтованість позову, та відсутності підстав для його задоволення. Щодо судових витрат У зв`язку із відмовою в позові судові витрати, понесені прокурором, у вигляді судового збору, суд вважає необхідним віднести на прокурора.

Outcome: dismissed