Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 13 365 гривень 38 копійок. На обґрунтування позову посилається на те, що 04 червня 2012 року в с. Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області на перехресті вул. Леніна та вул. Кірова водій [PERSON], керуючи автомобілем «Опель Кадет» реєстраційний номер [NUMBER], виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21043» під керуванням [PERSON], що призвело до механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів. Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2012 року було встановлено, що вказана ДТП сталася з вини водія «Опель Кадет» [PERSON], цивільна відповідальність якого була застрахована в СГ «ТАС» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/2367949 та страхова компанія за заявою потерпілої особи виплатила їй страхове відшкодування відповідно до платіжного доручення №51006 в розмірі 13 365 гривень 38 копійок. З посиланням на підпункт 33.1.2 пункту 33.1 статті 33, пункту «ґ» ст. 38.1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просили суд стягнути в якості регресу сплачену суму страхового відшкодування, оскільки відповідач в установлені строки не повідомив страховика про настання ДТП, в зв'язку з чим у страховика, який виплатив страхове відшкодування, виникло право зворотної вимоги до відповідача на стягнення в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, а оскільки відповідач не відшкодував зазначені виплати в добровільному порядку, прохали стягнути їх за рішенням суду. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.44) в судове засідання не з'явився. Згідно поданої до суду письмової заяви просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти прийняття заочного рішення в разі неявки відповідача (а.с.45). Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.43) в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не подав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін и кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи у межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 04 червня 2012 року близько 02.00 годин в с. Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області на перехресті віл. Леніна та вул. Кірова водій [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керував автомобілем «Опель Кадет» реєстраційний номер [NUMBER] та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21043», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався назустріч, чим порушив вимоги п.2.9А та п.11.3 ПДР України та вчинив, правопорушення, передбачене ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, в тому числі і автомобіль ВАЗ 21043, д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с.12). Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2011 року, яка набрала законної сили (а.с.14), [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за порушення вимог п.11.3 ПДР України та вчинення ним правопорушень, передбаченого ст. 124 КУпАП, та у вигляді громадських робіт строком на 40 годин за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України встановлено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці події та чи вчинені вони цією особою, тому факт скоєння ДТП з вини відповідача доказуванню в даній цивільній справі не підлягає. 4 січня 2012 року між [PERSON] та ПАТ «СГ «ТАС» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та на підтвердження його укладання видано поліс №АВ/2367949 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі строком дії до 04 січня 2013 року, за яким забезпеченим є автомобіль OPEL KADETT, 1987 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], з лімітом відповідальності страховика 100 000 гривень за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю та 50 000 гривень - за шкоду заподіяну майну(а.с.11). Згідно положень п.22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що [PERSON] 18 липня 2012 року звернувся до позивача з заявою на виплату страхового відшкодування на ремонт автомобіля (а.с.15). Згідно акту виконаних робіт №267 від 11 червня 2012 року складеного ПП «СТО «АНТЕЙ» розмір матеріального збитку завданого автомобілю «ВАЗ 21043», д/н [NUMBER] внаслідок ДТП, яке сталося 04 червня 2012 року становить 15 126 гривень (а.с.17-18), а згідно висновку експерта автотоварознавця від 01 серпня 2012 року (а.с.27-30) коефіцієнт фізичного зносу складової (Е3) становить 0,418, тобто 41,80%, що дорівнює 1 760 гривень 62 копійки. На підставі зазначеного акту позивачем було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування (а.с.31) згідно якого розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті [PERSON] становить 13 365 гривень 38 копійок, з урахуванням фізичного зносу, яке згідно страхового акту №20820Р/290/2012 від 03 серпня 2012 року (а.с.32) та платіжного доручення №51006 від 28 серпня 2012 року було перераховано на користь ПП «СТО «АНТЕЙ», який здійснено проведення ремонтних робіт. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а ч.1 ст.1191 Цивільного Кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Законом України № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 1 липня 2004 року були визначені обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38). Згідно із підпунктом 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди учасник такої пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до абзацу "ґ " підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Однак, із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" змін у статтю 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було розширено перелік обов'язків учасників дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4. пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Проте, відповідні зміни до абзацу "ґ " підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 зазначеного Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. В правових висновках згідно постанови ВСУ від 12 лютого 2014 року у справі №6-1цс14 зазначено, що виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів " у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що у зв'язку зі сплатою страхового відшкодування власнику пошкодженого майна, до позивача, який здійснив цю виплату, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, на відшкодування виплаченого страхового відшкодування, а оскільки винною стороною в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано саме відповідача [PERSON], який керував транспортним засобом застрахувавши свою цивільно-правову відповідальність відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то вказане свідчить про те, що до позивача переходить право вимоги до особи, яку за постановою суду визнано винною у скоєнні ДТП, на відшкодування сплаченого страхового відшкодування в сумі 13 365 гривень 38 копійок. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача виплаченого страхового відшкодування спричиненої шкоди в загальній сумі 13 365 гривень 38 копійок. У зв'язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved