Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовом до Сєвєродонецької міської ради про визнання права власності на гараж. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у 2010 р. вона отримала земельну ділянку під будівництво індивідуального гаражу площею 0,0024 га за адресою: [ADDRESS]. У 2012 р. на вказаній ділянці вона побудувала індивідуальний гараж [NUMBER], при цьому нею самовільно було зайнято надмірну площу земельної ділянки площею 0,0004 га. На правах оренди вона додатково отримала в користування земельну ділянку площею 0,0004 га за адресою: [ADDRESS], під існуючий індивідуальний гараж. Побудованому гаражу було присвоєно поштову адресу: [ADDRESS], індивідуальний гараж [NUMBER] та проведено технічну інвентаризацію. Позивач просила суд визнати за нею право власності на індивідуальний гараж, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], індивідуальний гараж [NUMBER]. Згодом позивач [PERSON] надала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить визнати за нею право власності на індивідуальний гараж, площею 27,9 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], індивідуальний гараж [NUMBER]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до початку судового засідання письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Сєвєродонецької міської ради Смолій Д.С. в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Частиною 3 статті 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. При цьому, положеннями ч. 5 ст. 376 ЦК України визначено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Виходячи з положень ст. 376 ЦК України, право власності на результат самочинного будівництва набувається в спеціальному порядку - на підставі рішення суду. Частиною 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. В силу положень ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно п. 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 р., для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком. Пунктом 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, передбачено, що документом, який підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Судом встановлено, що індивідуальний гараж розташований за адресою: [ADDRESS], був побудований позивачем [PERSON] в 2012 р. самовільно, без дозволу Сєвєродонецької міської ради, оскільки у позивача відсутня будь-яка будівельно-технічна або інша дозвільна документація на будівництво гаражу. [PERSON] на підставі рішення Сєвєродонецької міської ради від 22.07.2010 р. №4332 є власником земельної ділянки площею 0,0024 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням - землі житлової забудови (під будівництво індивідуального гаражу), що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №557872 від 31.08.2010 р. Згідно договору оренди землі від 07.11.2012 р. укладеного між Сєвєродонецькою міською радою та [PERSON], на підставі рішення Сєвєродонецької міської ради №2128 від 25.10.2012 р. позивачу надано в строкове платне користування земельну ділянку - землі житлової забудови (додаткова земельна ділянка під будівництво індивідуального гаражу), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 0,0004 га строком на 3 роки по 24.10.2015 р. Крім того, ця обставина підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 26.11.2013 р. Таким чином, позивачу під самовільно побудований гараж була відведена в установленому законом порядку земельна ділянка. 15.01.2014 р. КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» провело технічну інвентаризацію спірного гаражу, що підтверджується даними технічного паспорту. Відповідно до звіту ПНВП «Промреконструкція» про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта від 06.03.2014 р. за результатами проведення технічного обстеження гаражу [NUMBER] з підвалом загальною площею 27,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], встановлено його відповідність вимогам надійності, безпечної експлуатації і можливість його безпечної експлуатації. Обставин, які б свідчили про допущені позивачем при будівництві гаражу істотних порушень будівельних норм і правил, встановлено не було. Крім того, судом встановлено, що земельній ділянці під будівництво індивідуального гаражу, яка передана [PERSON] рішеннями сесії Сєвєродонецької міської ради №4332, №2128 від 22.07.2010 р., 25.10.2012 р., присвоєно адресу: [ADDRESS], індивідуальний гараж [NUMBER], що підтверджується копією довідки №825 відділу містобудування та архітектури Сєвєродонецької міської ради від 20.12.2013 р. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved