Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області про встановлення факту батьківства та визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай). В позові зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), розміром 3,53 умовних кадастрових гектарів на території Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0207359. Позивач вказала, що являється спадкоємцем за законом після померлого [PERSON] і прийняла спадщину. Однак не може належним чином її оформити, оскільки у її свідоцтві про народження відсутні відомості про [PERSON] , як батька, оскільки її батьки не перебували між собою в зареєстрованому шлюбі. Крім того, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, оскільки сертифікат, яким було посвідчене право на земельну частку (пай) був втрачений.\~В зв`язку із вказаними причинами позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. До складу спадкового майна увійшло право на земельну частку (пай), розміром 3,53 умовних кадастрових гектарів на території Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області, посвідчене сертифікатом серії ОД-12 №0207359, виданим на ім`я [PERSON] . Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після [INFO] і не була прийнята ніким зі спадкоємців. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року п. 1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як встановлено судом, спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , тобто до 1 січня 2004 [INFO] , а тому необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Положеннями частин 1 та 2\~ст. 549 ЦК УРСР\~(1963 р.) визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Стаття 548 ЦК УРСР (1963 р.) передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Із повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори №373/02-14 від 24.04.2020 року вбачається, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки звернулася до Кодимської районної державної нотаріальної контори із відповідною заявою. Відповідно до ст.560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Однак, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки сертифікат, яким посвідчене право померлого [PERSON] на земельну частку (пай), яка входить до спадкового майна, був втрачений. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.\~ Крім того позивач просить встановити факт батьківства [PERSON] відносно неї. Пленум Верховного Суду України в\~постанові №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~п. 15 роз`яснив, що заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2\~ст.\~55 Кодексу про шлюб та сім`ю\~запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в\~постанові № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~(п. 3) оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у\~ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у\~ст. 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 [INFO] ., необхідно застосовувати відповідні норми\~КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують факт батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Згідно із ч. 2 та ч. 3\~ст. 53 КпШС України\~в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 31.01.1987 року встановлено що позивач після реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». У свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 18.03.1975 року в графі « [PERSON] » зазначено [PERSON] , в графі « [PERSON] » відомості відсутні. В той же час, у військовому квитку [PERSON] серії [NUMBER] в графі «Сімейний стан» зазначено, дружину [PERSON] та дітей [PERSON] та [PERSON] . Факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON] також підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , завіреними секретарем Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області. Оцінюючи належність, допустимість а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт, який просить встановити позивач, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до п.2\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Встановлення факту батьківства має юридичне значення, оскільки необхідне позивачу для оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Проаналізувавши наведені правові норми, правовідносини та обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved