Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 25000 грн. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, обґрунтовуючи це тим, що у звязку з призупиненням виплати пенсії з 01.03.2016 року йому були спричиненні моральні та психологічні страждання, які він оцінює у 25000 грн. та просить їх стягнути з відповідача. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, мотивуючи це тим, що дійсно виплату пенсії за віком позивачу призупинено з 01.03.2016 року на підставі Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (відповідних списків у електронному вигляді), які надійшли на адресу управління від управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області у лютому 2016 року. Позивачу листом №1/02-22 від 04.03.2016 року, щодо надання відповідних розяснень та з питання поновлення виплати пенсії за віком рекомендовано звернутись з відповідною заявою та підтвердженням про своє фактичне місце проживання безпосередньо до управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області. Після внесення [PERSON] в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб (відповідних списків) та поновлення строку дії довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції виплата пенсії була поновлена, нарахована та виплачена в повному розмірі в квітні 2016 року. У зв'язку з вищевикладеним управління при зупиненні та поновленні виплати пенсії керувалось виключно: Конституцією, Законами України у тому числі Законом №1706 постановами Кабінету Міністрів України. Позивача було проінформовано та надані роз'яснення з приводу поновлення виплати пенсії. Управління не вбачає в своїх діях протиправних, неправомірних дій, які нанесли втрати немайнового характеру: фізіологічні, моральні та психологічні страждання, а також внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, погіршення стану здоровя, так як діяло винятково на підставі діючого законодавства. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі матеріали, які є в справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити на наступних підставах. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як у межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно зі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою та знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області з 24.03.2015 року, також отримує пенсію в Мелітопольському о'бєднаному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області Відповідно до статті 4-1 України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII єдина інформаційна база даних про внутрішньо переміщених осіб створюється з метою обліку таких осіб. Порядок створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб визначається Кабінетом Міністрів України. Здійснення соціальних виплат, зокрема пенсій, внутрішньо переміщеним особам здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637. Згідно пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637, встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюються в установах публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та з використанням його платіжних пристроїв. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому. Зазначені виплати припиняються з місяця, наступного за тим, у якому завершився строк дії такої довідки, виданої після 9 вересня 2015 року. У разі продовження строку дії довідки зазначені виплати поновлюються з дати припинення їх виплати. У пункті 6 Постанови Кабінет Міністрів України «Про заходи щодо виконання статті 3 Указу Президента України від 4 липня 1998 року N 734» N 1596, 30.08.1999 року зазначено, що одержувачі пенсій та грошової допомоги самостійно обирають уповноважений банк, де відкривають поточний рахунок. Для внутрішньо переміщених осіб, які перебувають на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., N 81, ст. 2296; 2015 р., N 70, ст. 2312), уповноваженим банком є АТ "Ощадбанк". Виплата пенсій внутрішньо переміщеним особам проводиться органами Пенсійного фонду України на підставі Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (відповідних списків), які надаються щомісяця структурними підрозділами соціального захисту населення Мінсоцполітики та наявних в пенсійних справах копій довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб та наявності розрахункового рахунку у АТ "Ощадбанк". Виплату пенсії за віком позивачу призупинено з 01.03.2016 року на підставі Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (відповідних списків у електронному вигляді), які надійшли на адресу управління від управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області у лютому 2016 року. Позивачу листом №1/02-22 від 04.03.2016 року /а.с. 26/, щодо надання відповідних розяснень та з питання поновлення виплати пенсії за віком рекомендовано звернутись з відповідною заявою та підтвердженням про своє фактичне місце проживання безпосередньо до управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області. Після внесення [PERSON] в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб (відповідних списків) та поновлення строку дії довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції виплата пенсії була поновлена, нарахована та виплачена в повному розмірі в квітні 2016 року. У зв'язку з вищевикладеним відповідач при зупиненні та поновленні виплати пенсії керувалось виключно: Конституцією, Законами України у тому числі Законом №1706 постановами Кабінету Міністрів України. Позивача було проінформовано та надані роз'яснення з приводу поновлення виплати пенсії. Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків передбачених ч. 2 статті 1167 ЦК. З висновку цієї статті вбачається наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача та вина. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Це означає, що моральну шкоду відшкодовує не юридична особа, а винна особа, яку в свою чергу треба виявити. Визначення моральної шкоди міститься у ст. 23 ЦК та в Постанові Пленуму Верховного Суду №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Також, обов'язковою підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою особи. Наявність моральної шкоди доводить потерпіла особа, зазначаючи у позовній заяві, які негативні наслідки мають місце, у чому саме полягають моральні втрати, чим обґрунтовано розмір їх відшкодування. Письмовими доказами на ствердження наявності моральної шкоди можуть бути, зокрема, медичні довідки про виникнення захворювання чи інше погіршення стану здоров'я у зв'язку з хвилюваннями, спричиненими посяганням на права потерпілого; висновки лікарів чи медичних комісій про ступінь втрати працездатності, про необхідність проведення хірургічної операції; довідки про відрахування з вузу тощо. Як слідує з встановлених судом даних, позивачем не подано доказів на підтвердження того, що йому завдано саме моральної шкоди; позивач не вказав в чому саме полягає заподіяна йому моральна шкода, з яких міркувань останній виходив, визначаючи її розмір та не надав доказів на підтвердження своїх доводів. Крім того, у документі медичного характеру на підтвердження спричинення моральної шкоди має бути зазначено, коли виникло захворювання, в результаті чого, чи могло воно стати наслідком психічних переживань через порушення конкретного права, мало місце погіршення загального стану чи сталося загострення хронічної хвороби у визначений період часу тощо. Факт завдання моральної шкоди може бути підтверджений також показаннями свідків, зокрема, про важкий душевний стан потерпілого, спричинений правопорушенням, його переживання, хвилювання, зміни в самопочутті, загальному душевному настрої тощо, стані здоров'я, способі життя, спілкування, звичках, працездатності. Верховний суд України в своїй Постанові Пленуму від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (п.4) зазначає, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. В обґрунтування даних вимог позивачем не надано жодних доказів щодо розміру моральної шкоди та доказів, що підтверджують моральні страждання позивача. Таким чином, суд не вбачає протиправних, неправомірних дій відповідача, які нанесли позивачу втрати немайнового характеру: фізіологічні, моральні та психологічні страждання, оскільки відповідач діяв винятково на підставі діючого законодавства. Тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Outcome: dismissed