Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання договору оренди землі поновленим. В обгрунтування позову зазначає, що 25 грудня 2000 року між Новоградівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області Фізичною особою [PERSON] (Орендар) було укладено договір оренди землі - земельної ділянки загальною площею 23,50 га ріллі на території Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. Зазначеним договором [PERSON] (надалі - Позивач) надано в оренду земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на п'ятнадцять років. Договір оренди підписано сторонами Орндодавцем і Орендарем, нотаріально посвідчено та зареєстровано у Бобринецькому районному відділі земельних ресурсів 03 січня 2001 року за реєстраційним номером 1. Строк договору оренди закінчувався 03 січня 2016 року, проте, позивач до цього часу продовжує користуватися земельною ділянкою, належним чином виконує умови договору оренди, що підтвержується довідками виданими виконкомом Новоградівської сільської ради. Оскільки від відповідача протягом одного місяця після закінчення строку договору, тобто в період з 3 січня 2016 року по 03 лютого 2016 року листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі Позивачеві не надходило. 17 лютого 2016 року позивач звернувся до Відповідача із пропозицією укласти додаткову угоду до договору оренди землі (копія додається), до якої, серед іншого, було додано 3 примірники проекту додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності від 25.12.2000 року. Позивач вважає, що відповідно до вимог чинного законодавства має переважне право на поновлення договору оренди землі від 25.12.2000 року, укладеного між Новоградівською сільською радою та [PERSON], зареєстрованого у Бобринецькому районному відділі земельних ресурсів 03.01.2001 року за реєстраційним номером 1, земельної ділянки загальною площею 23.50 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоградівської сільської ради на тих самих умовах, які передбачені вищезазначеним договором оренди та визнання укладеною між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та [PERSON] додаткової угоди. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та попросили суд задовольнити їх, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, а також надали додаткові пояснення по справі, які попросили долучити до матеріалів справи та врахувати при винесенні рішення. З даних пояснень вбачається, що оскільки відповідач надав мовчазну згоду на поновлення договору оренди землі, позивач продовжував здійснювати обробіток земельної ділянки, поліпшуючи її якість та позивач обґрунтовано очікував та розраховував на те, що договір буде поновлено. Договір оренди землі від 25.12.2000 року, зареєстрований у Бобринецькому районному відділі земельних ресурсів 03.01.2001 року, то даний договір вважається поновленим з 03 лютого 2001 року. Позивач вважає, що законом гарантоване право на укладання додаткової угоди про поновлення договору і таке право порушене відповідачем, відтак право Позивача підлягає судовому захисту шляхом укладення додаткової угоди. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в судове засідання не з'явився, але надав письмове заперечення проти позову, зі змісту якого слідує, що будь-яких прав позивача відповідачем порушено не було, оскільки сам факт надіслання орендарем повідомлення про намір поновити договір оренди не означає його автоматичне поновлення. В даному випадку орендодавець наділений правом на законних підставах заперечувати проти поновлення договору оренди землі, а тому для застосування частини першої ст.. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити ряд фактів, зокрема, щодо того чи орендодавець повідомив про наявність заперечень та своє рішення, що стосується укладення додаткової угоди. Оскільки відповідач скористався своїм правом та заперечив, щодо укладення договору у встановлений законом термін, то права позивача жодним чином не були порушені, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Крім того, відповідач зазначив, що в позовній заяві викладається інша редакція додаткової угоди, що відрізняється від тієї що направлялася до головного управління. Таким чином, звертаючись з позовом про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 03.01.2001 року, позивач просить поновити і одночасно внести зміни у вказаний договір оренди щодо орендної плати, що суперечить наведеним положенням ст .33 Закону України "Про оренду землі", а тому Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області вважає, що позивачем не було вчинено необхідних та достатніх дій передбачених ст. 33 Закону України "Про оренду землі", направлених на укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання поновленим спірного договору оренди на підставі наведеної правової норми. Суд, вислухавши представників позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, враховуючи наступне. Відповідно до ст.ст.319,626 ЦК України реалізація права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі» можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Матеріалами справи підтверджується, що між Позивачем та Новоградівської сільською радою було укладено договір оренди землі. Договір оренди було укладено 25 грудня 2000 року, зареєстровано 03 січня 2001 року, строк дії договору - 15 років, відповідно, термін його дії закінчується 03 січня 2016 року. 17 лютого 2016 року позивач звернувся до відповідача із пропозицією укласти додаткову угоду до договору оренди землі, до якої, серед іншого, було додано примірники проекту додаткової угоди про поновлення строку договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності від 25.12.200 року. 04 березня 2016 року позивач звернувся до відділу Держгеокадастру у Бобринецькому районі Кіровоградської області із проханням повідомити про результати розгляду пропозиції про укладення додаткової угоди. На звернення від 04.03.2016 року позивачем одержано відповідь від 09.03.2016 року №Я-33/0-32/19-16, якою відділ Держгеокадастру у Бобринецькому районі повідомив про те, що станом на 09.03.2016 року відповіді на пропозицію про укладення додаткової угоди не надходило.. Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області листом-повідомленням від 27.04.2016 року заперечило проти поновлення договору оренди землі, так як за результатами перевірки поданих матеріалів встановлено, що лист-повідомлення зареєстрований в Головному управлінні Держгеокадастру у Кіровоградській області 11.01.2016 року, тобто з пропуском встановленого строку, що є порушенням ч.2 ст. 33 Закону України "Про оренду землі". Підстави викладені у вищевказаному запереченні, щодо пропуску [PERSON] встановленого строку, передбаченого ч.2 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", не знайшли свого підтвердження та є необґрунтованими, оскільки позивач бажає скористатись переважним правом на поновлення договору оренди землі відповідно до вимог ч.6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», і позивач вчинив всі необхідні дії, які вважав необхідними для пролонгації договору оренди землі. В той же час позовні вимоги не можуть бути задоволенні, враховуючи наступне. За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки. За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обов'язки. У статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено переважне право орендаря, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, на його поновлення після закінчення строку, на який було укладено договір. Переважне право орендарів на поновлення договору оренди поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду. Так, частинами першою-п'ятою статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди може бути оскаржена в суді. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору, тобто дане правило поширюється на такі випадки: - укладення договору з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право; - у разі недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права; - укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю в поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об'єкт оренди для власних потреб. Отже, в данному випадку вбачається, що позивач вчинив всі необхідні дії для того, щоб скористатися переважним правом для пролонгації договору оренди землі, але на даний час відсутні будь-які підстави застосування ст. 33 Закону україни «Про оренду землі», так як переважне право орендарів на поновлення договору оренди поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду, а з матеріалів справи не вбачається, що відповідач уклав договір з іншими особами, крім того відповідач як власник зазначив, повідомив про своє заперечення щодо продовження договору оренди із позивачем, а тому на даний час у позивача відсутнє переважне право на поновлення договору оренди землі, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed