Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

10.02.2011 року позивач Молодіжне житлово-будівельне товариство «Дом» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 14595,47 грн., а також судові витрати. При цьому позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], який обслуговує МЖБТ «Дом». Оскільки відповідач не оплачує житлово-комунальні послуги з утримання будинків та прибудинкової території, теплопостачання, холодне водопостачання та водовідведення, а також гаряче водопостачання та водовідведення, станом на 01.10.2010 року утворилась заборгованість в сумі 14595,47 грн., у зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача Чумаченко Д.О. підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, надали письмові заперечення, просять в задоволенні позову відмовити. Вислухавши представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], та, відповідно, є споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються за вказаною адресою. На підставі Статуту /т.1 а.с.7-11/ МЖБТ «Дом» надає житлово-комунальні послуги мешканцям вказаного будинку. Згідно з Розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги [ADDRESS], станом на 01.10.2010 року загальна заборгованість складає 14595,47 грн. /т.1 а.с.5-6/. Посилання відповідача та її представника на те, що оскільки між сторонами відсутні договірні відносини, а тому позивач не має права на звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості, суд не приймає до уваги, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність звернення позивача до суду з даними позовними вимогами. В своїх запереченнях відповідач також посилається на те, що позивачем не доведено факт надання житлово-комунальних послуг, однак до вказаних заперечень суд відноситься критично, оскільки відповідач [PERSON] не скористалась передбаченим законом способом для виявлення та фіксування ненадання послуг або надання послуг неналежної якості. Частиною 1 статті 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. На підтвердження факту надання послуг стороною позивача суду надано: Договір №04527/1/К11/0/0 від 01.04.2010 року між МЖБТ «Дом» та ТОВ «РАФ-ПЛЮС» /и.1 а.с.21-23/, Договір №261 підряду від 01.07.2010 року з ПП «Юженергоавтоматика» /и.1 а.с.26/, Договір №008221-Т на постачання та транспортування природного газу підприємствамЖ які відпускають теплову енергію для потреб населення, бюджетних установ та організацій від 01.01.2010 року з ВАТ «Одесагаз» /т.1 а.с.27-34/, Договір №33 від 21.09.2010 року з ТОВ «Одесінтерм» /т.1 а.с.35/, Договір №18-15/279 ТОа від 09.02.2010 року з Державною інспекцією з енергозбереження /т.1 а.с.36/, Договір №484/10-кс на виплату пасивних доходів в вигляді часткового відшкодування витрат по збору платежів з населення за водопостачання та водовідведення від 01.01.2010 року /т.1 а.с.38/, Договір №04с від 04.01.2010 року з ТОВ «Одесінтерм» /т.1 а.с.39-40/, а також акти приймання виконаних робіт /т.1 а.с.131-167, а.с.196-250, т.2 а.с.1-11/. Таким чином, з урахуванням того, що стороною відповідача не надано складених відповідно до вимог законодавства актів-претензій щодо ненадання житлово-комунальних послуг МЖБТ «Дом» або надання послуг неналежної якості, суд вважає заперечення відповідача в цій частині безпідставними. Посилання відповідача та її представника на неправомірність застосованих при розрахунку заборгованості тарифів на послуги суд не приймає до уваги, оскільки такі доводи не стосуються предмету даної справи. Крім того, з даного приводу [PERSON] зверталась до суду з позовом про визнання недійсними рішень загальних зборів, оформлених відповідними протоколами, якими були затверджені тарифи на житлово-комунальні послуги. В задоволенні вказаних позовних вимог рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2013 року було відмовлено та ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.03.2014 року вказане рішення залишено без змін. Доводи [PERSON] та її представника про відсутність оригіналів рішення загальних зборів МЖБТ «Дом», оформлених протоколами №4/05 від 23.05.2005 року, №8/05 від 02.12.2005 року, №1/06 від 19.01.2006 року, №8/06 від 15.09.2006 року, №3/07 від 20.12.2007 року, №1/08 від 04.04.2008 року, №2/08 від 22.08.2008 року, якими визначені тарифи, а також пояснення щодо того, що завірення копій було здійснено після їх знищення, про що суду надано Акт та накази /т.2 а.с.152-156/ судом також відхиляються, оскільки не надано належних доказів, що залучені до позову копії, засвідчені представником позивача, були засвідчені після знищення оригіналів. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.03.2014 року встановлено, що всі мешканці будинку [ADDRESS], сплачуючи грошові кошти за надані житлово-комунальні послуги з 2005 по 2011 роки повинні були знати, що саме на підставі тарифів, встановлених оскаржуваними рішеннями загальних зборів МЖБТ «Дом», оформлених протоколами №4/05 від 23.05.2005 року, №8/05 від 02.12.2005 року, №1/06 від 19.01.2006 року, №8/06 від 15.09.2006 року, №3/07 від 20.12.2007 року, №1/08 від 04.04.2008 року, №2/08 від 22.08.2008 року, їм нараховувалась плата за житлово-комунальні послуги, відповідно погоджувались з такими тарифами і документами, на підставі яких їх було встановлено. Таким чином, здійснюючи оплату за житлово-комунальні послуг з 2004 року [PERSON] знала про тарифи, на підставі яких сплачувала житлово-комунальні послуги, та підстави, на яких ґрунтуються дані тарифи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні також зробила заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог МЖБТ «Дом». Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. З наданого стороною позивача розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] сплачувала житлово-комунальні послуги, які надавались МЖБТ «Дом», за минулі періоди, що свідчить про переривання перебігу строку позовної давності. Таким чином, заява відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved