Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 серпня 2012 року у справі №2-2605/2925/12 стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання його синів [PERSON] і [PERSON] у сумі 16000,00 грн щомісячно, починаючи з 22 грудня 2011 року і до досягнення повноліття кожною дитиною. [PERSON] зазначив, що визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходив з того, що позивач одночасно працював на декількох підприємствах, зокрема, у ПАТ "Чернівцігаз", ПАТ "Вінницягаз", ПАТ "Волиньгаз", ПАТ "Дніпропетровськгаз", ПАТ "Житомиргаз", ПАТ "Запоріжгаз", ПАТ "Львівгаз", ПАТ "Сумигаз", ПАТ "Івано-Франківськгаз", ПАТ "Чернігівгаз", ПАТ "Рівнегаз", ПАТ "Хмельницькгаз", ПАТ "Миколаївгаз", ПАТ "Закарпатгаз", ПАТ "Луганськгаз", ПАТ "Тисменицягаз" й отримував стабільний та високий дохід. Як стверджував [PERSON], після ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів він був звільнений з роботи у згаданих підприємствах, на даний час він працює директором ТОВ "Шато Фомп'єр", а його щомісячний дохід не дозволяє йому сплачувати аліменти у попередньому розмірі. Крім того, позивач вказав, що на його утриманні також перебуває син малолітній [PERSON], який народився від шлюбу з [PERSON] За таких обставин позивач просив суд зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на користь [PERSON] на утримання синів [PERSON] і [PERSON] до 385,80 грн щомісячно на кожного з них, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. У ході розгляду справи представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив суд зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання синів [PERSON] і [PERSON], до 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги свого довірителя підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували, мотивуючи це тим, що позивач [PERSON] приховує реальний розмір свого доходу, а його матеріальне становище дозволяє йому сплачувати аліменти в обсязі, визначеному рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 серпня 2012 року у справі №2-2605/2925/12. Залучена судом до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась, надіслала до суду телеграму, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи №2-2605/2925/12, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 03 серпня 1996 року між [PERSON] і [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №885. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 січня 2012 року шлюб між сторонами справи розірвано. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилися сини [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 серпня 2012 року у справі №2-2605/2925/12 стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання його синів [PERSON] у сумі 8000,00 грн щомісячно і на утримання [PERSON] у сумі 8000,00 грн щомісячно, починаючи з 22 грудня 2011 року і до досягнення повноліття кожною дитиною (а. с. 88-89). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). За приписами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Ч. 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182, 183, 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05 лютого 2014 року №6-143цс13, яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для врахування). Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню у справі №2-2605/2925/12, суд виходив з того, що позивач у 2012 році за основним місцем роботи працював керуючим з питань регіонального розвитку ТОВ "Остхем Україна", а також за сумісництвом працював у ПАТ "Чернівцігаз", ПАТ "Вінницягаз", ПАТ "Волиньгаз", ПАТ "Дніпропетровськгаз", ПАТ "Житомиргаз", ПАТ "Запоріжгаз", ПАТ "Львівгаз", ПАТ "Сумигаз", ПАТ "Івано-Франківськгаз", ПАТ "Чернігівгаз", ПАТ "Рівнегаз", ПАТ "Рівнеоблгаз", ПАТ "Хмельницькгаз", ПАТ "Миколаївгаз", ПАТ "Закарпатгаз", ПАТ "Луганськгаз", ПАТ "Тисменицягаз", ТОВ "Шато Фомп'єр" й отримував стабільний та високий дохід. У 2012-2013 роках [PERSON] був звільнений з роботи на підприємствах ТОВ "Остхем Україна", ПАТ "Чернівцігаз", ПАТ "Вінницягаз", ПАТ "Волиньгаз", ПАТ "Дніпропетровськгаз", ПАТ "Житомиргаз", ПАТ "Запоріжгаз", ПАТ "Львівгаз", ПАТ "Сумигаз", ПАТ "Івано-Франківськгаз", ПАТ "Чернігівгаз", ПАТ "Рівнегаз", ПАТ "Рівнеоблгаз", ПАТ "Хмельницькгаз", ПАТ "Миколаївгаз", ПАТ "Закарпатгаз", ПАТ "Луганськгаз", ПАТ "Тисменицягаз" (а. с. 35, 51-53, 56-67, 116-117). На даний час позивач працює директором ТОВ "Шато Фомп'єр", його заробітна плата за період з вересня 2013 року по лютий 2014 року становила 9690,56 грн (а. с. 49). Доказів на підтвердження того, що [PERSON] отримує доходи з будь-яких інших джерел сторонами справи не надано. Окремо слід зазначити, що згідно з відповіддю, наданою ПАТ "Чернігівгаз" на звернення [PERSON], згадане підприємство помилково нарахувало та сплатило [PERSON] заробітну плату після його звільнення, тобто після 15 квітня 2014 року (а. с. 151). Таким чином, матеріальний стан платника аліментів суттєво змінився, що унеможливлює сплату ним аліментів у розмірі, визначеному рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 серпня 2012 року у справі №2-2605/2925/12, тобто у сумі 16000,00 грн щомісячно. Наявність у власності [PERSON] двох автомобілів іноземного виробництва чи тимчасові його виїзди за кордон не спростовують зазначених обставин. Крім того, як встановлено судом, на утриманні позивача перебуває малолітній син [PERSON], народжений [PERSON] у шлюбі з [PERSON] (а. с. 33). Отже, суд вважає, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх синів [PERSON] і [PERSON] підлягає зменшенню. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх синів [PERSON] і [PERSON] має становити 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Outcome: approved