Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовм про відшкодування моральної шкоди в звязку з втратою працездатності, відповідно до кого просить суд стягнути з ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" 243 000 грн за спричинену моральну шкоду без утримання податку з доходу фізичних осіб; в обґрунтуванні своїх позовних вимог посилається на те, що працював на шахтах "Гігант" та "Родіна" ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" з 24 грудня 1997 року - в ш. "Гігант" по професії газорізник, з 24 грудня 1997 року - в ш. "Родіна" по професії електросварщик 5 розряду, 06 травня 2014 року звільнений у зв"язку з виходом на пенсію, на теперішній час не працює. Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини (протокол № 398) йому було встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пило токсичний бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії, фаза загострення першого - другого ступеня); нейросенсорна приглухуватість першого ступеню (з легким зниженням слуху). Висновком медико соціально експертною комісією йому первинно 08 червня 2015 році встановлено 20 % втрати професійної працездатності на безстроково, 15 % по ХОЗЛ та 5% по туговухості, протипоказання - важка праця, пил, несприятливий мікроклімат, переохолодження. Позивач зазначив, що саме з вини підприємства відповідача, він втратив працездатність, являється інвалідом, по причині вищезазначеного змушений переносить хронічні фізичні болі, а звідси і моральні переживання: постійно непокоїть задишка, має утруднене дихання, відчуває біль у грудях, турбує асматичні приступи кашлю, непокоять головні болі та загальна слабкість всього організму. Скаржиться, що не має можливості вести активне життя, як раніше виконувати побутові справи по дому, оскільки навіть незначні фізичні навантаження ініціюють приступи задухи, в результаті відчуває постійний дискомфорт. Стан здоров'я загострюється вранці та ввечері, постійно змушений приймати медикаменти для зменшення приступів кашлю та полегшення стану організму. додаткових моральних страждань спричиняє те, що згідно рекомендації лікарів позивач для підтримання стану свого здоров"я потрибує постійного лікування, прийому медакаментів, оздоровлення. У зв"язку з незворотніми змінами в організмі він переносить щоденні нервові потрясіння, які не потребують доказів, він позбавлений нормального громадського життя. У звязку з цим, він звернувся до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві зазначив, що з вини підприємства відповідача, позивачу заподіяна шкода здоровю, він втратив 20 відсотків професійної працездатності безстроково, постійно звертається за допомогою лікарів, що підтверджується виписними епікризами. Представник позивача зазначив, що внаслідок отримання професійного захворювання змінився ритм життя позивача, зменшилась активність його життєвої діяльності, він змушений докладати багато зусиль для організації свого життя та постійного підтримання працездатності. Представник пояснив, що позивач знав про шкідливі умови праці, проте не знав і не повинен був знати про перевищення гранично-допустимих концентрацій шкідливих факторів, саме через допущення яких він захворів, в результаті чого переносить моральні та фізичні страждання через отримані професійні захворювання. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» позов не визнав, надав суду заперечення на позовні заяву та суду пояснив, що позивач свідомо обрав дану спеціальність та роботу на підприємстві відповідача свідомо, йому було роз"яснено про умови праці, наявність небезпечних шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу, знав та повинен був знати про шкідливі фактори та умови праці, за це він мав певні пільги, а саме - йому надавалося харчування, засоби індивідуального захисту, додаткова відпустка, скорочений робочий день. Представник зазначив, що [PERSON] працював у шкідливих умовах на інших підприємствах - Спеціалізоване будівельно-монтажне управління "Криворіззалізобетонного комбінату" "Укрважспецбуд", Депутатська база управління "якутдортранс", Український державний проектно-пошуковий інститут "Укрспецбуд", в/о " Кривбасрудоремонт". При обгрунтування позовних вимог, позивач не посилається та не звернув уваги на ст. 9 Закону України "Про охорону праці", яка покладає обов"язок з відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров"я у процесі трудової діяльності, на Фонд відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне страхування". Висновків медичних установ, які можуть бути допустимими доказами спричинення моральної шкоди, суду не надані, тому факт спричинення моральної шкоди є недоведеним. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] з 20 травня 1996 року працював на шахті "Гігант" газорізником, 24 грудня 1997 року переведений на шахту "Родіна" газорізником, 01 жовтня 1999 року переведений на шахті "Родіна" електрозварювальником, 01 вересня 2010 року переведений електрозварювальником з правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 шахтомонтажного управління з ремонту та монтажу шахтного обладнання; 06 травня 2014 року звільнений з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» за власним бажанням у зв"язку з виходом на пенсію за віком згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 7-11). Згідно копії акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 08 квітня 2015 року, працюючи електрозварювальником внаслідок недосконалості технології зварювання ручним способом, мавших місце порушень систем вентиляції та аспірації, підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, шкідливих хімічних речовин та виробничого шуму позивач отримав професійне захворювання з відповідним діагнозом: 1) хронічне обструктивне захворювання легень першого ступеню (пилотоксичний бронхіт першого ст., емфізема легень першого ст.), група В, фаза загострення, ЛН першого-другого ст. J68.4; 2) нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху) H90.3, супутній відсутній (а.с. 14 - 18). Висновком МСЕК від 08 червня 2015 року позивачеві первинно встановлено 20 % втрати професійної працездатності з травня 2015 року безстроково; група інвалідності не встановлювалась (а.с. 18). Згідно наданих виписних епікризів, позивач в результаті отримання професійних захворювань, неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в медичних закладах міста [PERSON], де тривалий час перебував в терапевтиному відділенні. Відповідно медичних документів лікарями рекомендовано: спостереження у лікаря; щорічні курси стаціонарного та амбулаторного лікування; оздоровлення в санаторії профілакторії (Бердянськ, Одеса) (а.с. 19, 20, 22 - 25). Медичним висновком від 10 березня 2015 року лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини від (протокол № 398) [PERSON] було встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пилотоксичний бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), група В, фаза загострення, ЛН першого - другого ст.; нейросенсорна приглухуватість першої ст. (з легким зниженням слуху), що підтверджується копією такого висновку (а.с. 21). Згідно медичних документів позивачеві рекомендовано: нагляд лікарів, прийом медикаментів,щорічні курси амбулаторного та стаціонарного лікування, прийом бронхолітиків та відхаркувальних препаратів, оздоровлення в санаторії профілакторії, санаторне - курортне лікування. Вивчивши надані суду докази, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та наявності обов"язку відповідача по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві, виходячи з наступного. Між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а з 01.01.2008 року відшкодування Відділенням Фонду моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припинено. Враховуючи те, що на час виникнення у [PERSON] права на відшкодування моральної шкоди вищезазначені положення ст. ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», котрі передбачали відшкодування моральної шкоди, не діяли, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обовязок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на підприємство, під час роботи на якому позивач отримав професійне захворювання. Доводи заперечень ПАТ «Кривбасзалізрудком» про те, що при укладенні трудового договору позивачу були розяснені умови праці, попереджено про наявність шкідливих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоровя, безпідставні, оскільки ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Доводи заперечення відповідача щодо того, що позивач працював у шкідливих умовах праці на інших підприємствах, суд не приймає до уваги, оскільки згідно акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 08 квітня 2015 року та медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 10 березня 2015 року, підставою дл явстановлення професійного характера хахворювань позивача послужив також профмаршрут роботи газорізальником на шахтах "Гігант" та "Родіна" та електрозварювальником шахти "Родіна" ВО "Кривбасруда", ВАТ "Криворізький залізорудний комбінать", правонаступником яких є ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат". Окрім того, висновки суду відповідають рішенню Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп\\2008р., відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Окрім того, відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Факт спричинення моральної шкоди [PERSON] у зв'язку з втратою ним професійної працездатності встановлений в судовому засіданні та підтверджений наданими позивачем доказами. Позивач переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих звязків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру моральної шкоди необхідно врахувати роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, надаючи оцінку ступеню фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалості і тяжкості, істотності вимушених змін у його життєвих і громадських стосунках, а також конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, та ступеню вини позивача у виникненні професійного захворювання, про що зазначено в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Таким чином, при вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, інвалідність, вину підприємства в заподіянні шкоди, характер та об'єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаних профзахворювань, тривалість лікування, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв'язків, а саме 20% втрати професійної працездатності на безстроковий термін, істотність вимушених змін в життєвих стосунків. Зважаючи на вищевикладене, а також ступінь втрати професійної працездатності позивача 20 % на безстроковий термін, стан його здоров'я, наслідки які можуть наступити, тяжкість вимушених змін в його житті, тривалість страждань і переживань, суд вважає, що компенсацію за заподіяні моральні страждання позивачеві [PERSON] слід призначити у розмірі 25 000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції станом на 01 вересня 2015 року, ставка судового збору за подання позовної заяви немайного характеру фізичною особою встановлюється в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial