Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 25 квітня 2012 року відповідач з ПрАТ «СК «Статус» уклали договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а 15 жовтня 2012 року відповідач, керуючи застрахованим автомобілем марки "Газ-24", д.р.н. АЕ6042 ЕА, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки "Мерседес", д.р.н. 80486 АВ під керуванням [PERSON], у зв?язку з чим вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження. Дані обставини встановлені та підтверджуються постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2012 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На підставі висновку експертного дослідження щодо розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], складено страховий акт на суму страхового відшкодування в розмірі 14399,05 грн., яке і було сплачено потерпілому. У відповідності до вимог Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" оскільки відповідач не повідомив страховика про настання страхового випадку, позивач, якому ПрАТ «СК Статус» передало право вимоги відповідно до договору про надання фінансових послуг факторингу від 28 квітня 2014 року, просить стягнути з відповідача в порядку регресу грошові кошти в розмірі 14399,05 грн. страхового відшкодування та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, направивши поштою заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та клопотав про розгляд справи у його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надав та, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, свого представника до суду не направив, про розгляд справи в його відсутність не клопотав та про причини неявки не повідомив, на підставі чого з урахуванням письмової згоди представника позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Треті особи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, представників не направили, про відкладення розгляду справи не клопотали, у звязку з чим суд згідно ст. 36 ЦПК України вважає можливим розгляд у їх відсутності. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 15 жовтня 2012 року о 07 год. 50 хв., керуючи автомобілем «ГАЗ», д.р.н. АЕ 6042 ЕА, рухався на нерегульованому перехресті вул. Запорізьке шосе та вул. Динамо у м. Дніпропетровську, в порушення правил проїзду перехресть, повертаючи ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю «Мерседес», д.р.н. 804-86 АВ, під керуванням водія [PERSON], що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, внаслідок чого допустив зіткнення з останнім. Дані обставини встановлені та підтверджуються постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2012 року, що набрала законної сили 26 листопада 2012 року, про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення за ст. 124 КУпАП (а.с.62, 61). Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль марки "ГАЗ-24", д.р.н. АЕ 0827 ВІ, яким керував [PERSON] застраховано за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АВ/3079163 від 25 квітня 2012 року, укладеним [PERSON] з ПрАТ «СК «Статус» строком до 26 квітня 2013 року лімітом відповідальності за майнову шкоду, завдану третім особам в розмірі 50000,00 грн. (а.с.6). Автомобіль марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], пошкоджений внаслідок ДТП, яким керував [PERSON] (директор ТОВ ВКФ «Ігрек») належить на праві власності ТОВ ВКФ «Ігрек», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії ЯАА №673418, виданим Дніпропетровським МРЕВ-1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 11 червня 2002 року, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.20, 23). Згідно з даними звіту №17-10-12-1 автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості збитку в результаті пошкодження транспортного засобу від 13 листопада 2012 року вартість матеріального збитку, спричинено власнику КТЗ дорівнює ринковій вартості транспортного засобу 61329,38 грн. (а.с.40-60). Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обовязковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Страховим актом від 01 жовтня 2013 року, яким подію ДТП від 15 жовтня 2012 року визнано страховим випадком і за угодою від 01 жовтня 2013 року про врегулювання збитку щодо погашення заборгованості по сплаті страхового відшкодування за полісом ОСЦПВВНТЗ № АВ/3079163 від 27 квітня 2012 року узгоджена сума страхового відшкодування в розмірі 14399,05 грн. (а.с.63, 64, 65-66), на підставі чого 17 жовтня 2013 року ТОВ ВКФ «Ігрек» виплачено страхове відшкодування в розмірі 14399,05грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3548 від 17 жовтня 2013 року (а.с.67). Регресна вимога на суму 14399,05 грн. відповідачу направлялась ПрАТ «СК «Статус» 12 листопада 2013 року, проте залишена ним без задоволення (а.с.68-69). Правовідносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-ІV) (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» статтю 33 Закону № 1961-IV було викладено в новій редакції, зокрема, розширено перелік обовязків учасників ДТП, у звязку із чим обовязок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 цієї статті. Проте вказані зміни щодо нумерації зазначеного підпункту до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV, у якому міститься відсилання на відповідні пункти та підпункти статті 33 цього Закону щодо строків та умов обовязкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України; далі МТСБУ), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. Отже, з огляду на зміст наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника. Разом з тим за наявності у страхувальника або водія документально підтверджених поважних причин невиконання свого обовязку повідомлення страховика про ДТП підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Вказані висновки містяться і в постанові Верховного Суду України від 22 червня 2016 року по справі № 6-1253цс16. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що після дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 15 жовтня 2012 року відповідач [PERSON] про настання страхового випадку страховика не повідомив, а про страховий випадок позивачу стало відомо з заяви потерпілого водія [PERSON] від 16 жовтня 2012 року, натомість, від водія застрахованого автомобіля - відповідача у справі повідомлення про подію ДТП надійшло лише 17 липня 2013 року (а.с.8). При цьому, [PERSON] страховику надав письмові пояснення про те, що не мав змоги письмово повідомити про страховий випадок у триденний строк з причин поганого самопочуття, проте будь-яких медичних документів в підтвердження цих обставин він надати не може, оскільки не звертався до лікарні. Не надано таких доказів поважності причин пропуску строку повідомлення страховика про ДТП згідно пп.33.1.4 п.33.1 ст. 33 Закону № 1961-IV і за розгляду справи. З огляду на встановлені обставини у справі страховик ПрАТ «СК «Статус», відшкодувавши завдану відповідачем в результаті ДТП шкоду, набув право регресної вимоги до відповідача. Разом з цим, за умовами п.1 договору про надання фінансових послуг факторингу, укладеного 28 квітня 2014 року між ПрАТ «СК «Статус» та ТОВ «Маркс.Капітал» згідно ст. 1077 ЦК України, ПрАТ «СК «Статус» (клієнт) передав фактору (ТОВ «Маркс.Капітал»), а фактор прийняв і зобов?язався оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов?язанням, що перейшли до клієнта, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування згідно Додатку №1, №2, №3, в тому числі і до [PERSON] (а.с.73-80) 07 липня 2011 року відповідно до розпорядження №421 Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг позивача було зареєстровано як фінансову установу та видано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №296 (а.с.99, 100). Згідно додатку до цього свідоцтва видами фінансових послуг, які має право здійснювати позивач без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства є, зокрема, факторинг. Відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Позивач надіслав відповідачу вимогу в порядку регресу №522 від 16 жовтня 2015 року, яку відповідач отримав 23 жовтня 2015 року (а.с.271, 272), проте залишив без задоволення і реагування, у зв?язку з чим ТОВ «Маркс.Капітал» 05 січня 2016 року до [PERSON] пред?явлений позов. При цьому суд враховує, що згідно ч.6 ст. 260, ч.1 ст. 262 ЦК України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання, а заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Таким чином у даній справі перебіг позовної давності почався після оплати страхового відшкодування 17 жовтня 2013 року та до дня звернення з позовом 05 січня 2016 року не переривався, а відтак, позивачем додержаний трирічний строк позовної давності згідно ст. ст. 257 ЦК України при пред?явленні позова до [PERSON] З огляду на встановлені обставини у справі, позивач набув право регресної вимоги до відповідача, а відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати, сплачені позивачем в розмірі 243,60 грн. належить віднести на рахунок відповідача.

Outcome: approved