Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки, обґрунтовуючи підставність позову тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка на випадок смерті склала особисте розпорядження, відповідно до якого вона заповіла позивачеві усе належне їй майно. До складу спадщини увійшло право на земельну частку (пай), цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,1251 га, яка розташована на території Приборівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Позивач спадщину прийняв шляхом звернення до нотаріуса в межах визначеного законодавцем строку, інші спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку у спадщині за наявності заповіту - відсутні, утім позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець за життя не завершила процедури приватизації та не отримала правовстановлюючого документа, що послугувало підставою для відмови нотаріусу у видачі на ім`я позивача нотаріального акту та приводом для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 09.01.2019 було вирішено питання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області. 21.03.2019 ухвалою суду було замінено за клопотанням представника позивача неналежного відповідача Липовецьку районну державну адміністрацію Вінницької області на належного відповідача - Приборівську сільську раду Липовецького району Вінницької області. Судом було витребувано матеріали спадкової справи до майна померлого спадкодавця - [INFO] [PERSON] . Представник відповідача у визначений судом строк відзиву на позов не надав, утім сільський голова надав у підготовче судове засідання заяву про визнання позову, в якій не заперечував щодо задоволення позовних вимог, а розгляд справи просить суд проводити за відсутності їх представника. У підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явились, утім представ надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, а розгляд справи просив проводити у їх відсутність. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області подав до суду пояснення на позовну заяву, відповідно до яких поклався на розсуд суду, обґрунтовуючи свою позицію тим, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатись до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення процедури приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його за результатами підготовчого судового засідання, в порядку ст.ст. 200, 206 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів, за відсутності сторін спору та осіб, які беруть участь у справі, при цьому не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що [INFO] померла [PERSON] , в підтвердження чому є свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с. 9). Після її смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи, що були витребувані судом встановлено, що спадщина відкрилась за заповітом, який був вчинений [PERSON] 09.12.2002 (а.с.37), відповідно до якого вона заповіла усе належне їй майно позивачеві - [PERSON] . Вказаний заповіт за життя спадкодавця не змінювався та не скасовувався. Позивач в межах визначеного законодавцем строку звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою відповідного змісту про прийняття спадщини. Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи, які мають право на обов`язкову частку на майно за наявності заповіту - відсутні. Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами свідчать про те, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , який спадщину прийняв. 09.03.2018 постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі на імя позивача нотаріального акту на земельну ділянку, яка розташована на території Приборівської сільської ради Липовецького району Вінницької області після смерті [PERSON] , оскільки заявником не було надано правовстановлюючого документа на земельну ділянку, цільове призначення землі - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,1251 га, що розташована на території Приборівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). Судом встановлено, що згідно із Протоколом зборів працівників та пенсіонерів САТ «Турбівське» Кіровського відділення від 23.05.2005 "Про передачу земель у приватну власність" та додатку до цього Протоколу (а.с.11 -13), [PERSON] була внесена до списку громадян, які набули права на земельну (частку) пай, цільове призначення землі - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,1251 га, що розташована на території Приборівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Розпорядженням Липовецької РДА Вінницької області від 30.09.2008 за №272 "Про затвердження технічної документації по передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право приватної власності на землю" передано у власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видано державні акти на право приватної власності на землю громадянам працівникам бувшого ВАТ "Турбівське" та пенсіонерам з їх числа (згідно додатку №1) і працівникам соціальної сфери (згідно додатку №2), утім до даного розпорядження додано список померлих громадян, яким не видаються державні акти на право власності на земельну частку (пай), відповідно до якого наявне прізвище - [PERSON] за №3 (а.с.14). Згідно матеріалів справи встановлено, що відсутні відомості про видачу на ім`я [PERSON] . Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям"право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). (Ухвала, Верховний Суд України, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України, від 24.02.2010, № 6-7284св09, Верховний Суд України. Судова палата у цивільних справах) Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦКправо власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗКправо власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності певних юридичних фактів у їх сукупності. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. (Лист, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Аналізуючи зібрані у справі докази у контексті правових норм регулювання даного предмета спору, суд дійшов висновку, що позивач набув право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яка увійшла до складу спадкової маси. З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що обставини, які викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, підтверджені належними та допустимими доказами, а їх взаємний зв`язок є достатнім для констатації факту порушення прав позивача. Відповідач надав суду заяву про визнання позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved