Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.07.2012 року було розірвано. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у них народилася донька: [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач самоусунувся від покладеного на нього обов`язку утримувати та піклуватися про свою дитину, матеріальну допомогу не надає. Їй важко самостійно, власними силами утримувати дитину, а тому, просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2019 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] - повноліття. Ухвалою суду від 16.09.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, посилаючись на те що він у 2012 році відмовився від своєї частки у квартирі у відповідності до договору між подружжям. 12.11.2019 року позивачем [PERSON] до суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на те, що відповідач у 2012 році відмовився від своєї частки у квартирі у відповідності до договору між подружжям, проте не в рахунок аліментів, його пояснення не відповідають дійсності. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи до суду не поступило. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права… Договірних держав. У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.8), який рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.07.2012 року було розірвано (а.с.9). Під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у сторін народилася донька: [PERSON] , [INFO] (а.с.11), яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. (а.с.13). Неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] навчається в Чернівецькій гімназії №2 Чернівецької міської ради (а.с.15); займається в ТОВ «Мала ком`ютерна академія Шаг Чернівці», оплату за навчання здійснює позивач (а.с.55-56, 70), займається в дитячій театральній студії «Бу-бу-бу» з вересня 2019 року (а.с.66). У відповідності до свідоцтва про зміну імені, позивач змінила прізвище [PERSON] на прізвище [PERSON] , що зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №180 (а.с.12). Позивач [PERSON] згідно довідки від 14.08.2019 року ФОП [PERSON] працює на посаді керуючої салоном краси згідно трудового договору від 01.05.2018 року та її заробітна плата за останні 6 місяців склала 25038,00 грн. (а.с.16). Згідно договору купівлі-продажу від 12.05.2007 року, покупці [PERSON] [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] (а.с.33). У відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відомості про зареєстроване право вланості на нерухоме майно відповідача [PERSON] - відсутні (а.с.34). 24.08.2012 року було укладено договір між подружжям, відповідно до якого сторони домовились про те, що відповідач [PERSON] як дарувальник подарував позивачу [PERSON] , як обдарованій у власність ј частку квартири [ADDRESS] (а.с.63-64), що також підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав (а.с.65). Відповідно до актів №№232 від 18.04.2019 року, №423 від 17.10.2019 року, складених ЛКП «Під Голоском-410» відповідач [PERSON] фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] та під час канікул проживає його донька [PERSON] , [INFO] (а.с.37-38). З довідки про доходи виданої в жовтні 2019 року відповідачу [PERSON] , який працює в ТзОВ «Львівська пивна компанія» на посаді менеджера із збуту вбачається, що загальна сума доходу за період з травня 2019 року по вересень 2019 року за винятком аліментів становить 9176,37 грн. (а.с.41). Батьки відповідача [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.42), відповідно до пенсійних посвідчень є пенсіонерами за віком (а.с.46-47). Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У відповідності до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 ч.2 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Передбачено ст.184 СК України, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 191 СК України визначає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно п. п. 1, 2 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, суд вважає що з відповідача [PERSON] слід стягнути аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2250,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 2 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедлививий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення частково. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі на користь держави в розмірі 384,20 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial