Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

1 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вказуючи на те, що 25 січня 2007 року співробітник даного банку [PERSON] прийняла від нього 30 000 грн. Проте, як з'ясувалось пізніше, [PERSON], з метою приховування вчиненого розкрадання грошових коштів підробила документ - ощадну книжку, шляхом внесення в нього завідомо неправдивих відомостей, спричинивши у такий спосіб [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 30 000 грн. Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року із змінами, внесеними ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2014 року, [PERSON] та [PERSON] засуджено за ст. 191 ч. 5 КК України. Було визнано що дані особи вчинили розкрадання коштів позивача при виконанні своїх службових (трудових) обов'язків під час перебування на посадах ПАТ "Райффайзен Банк Аваль". Позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду в повному обсязі. Просить стягнути з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму коштів у розмірі 61 020 грн., з яких 30 000 грн. основний борг та 31 020 грн. - сума коштів знецінених внаслідок інфляції. Окрім того, винними діями працівників відповідача позивачу була завдана і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, пов'язаних із втратою майна. Просить стягнути з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму коштів на відшкодування моральної шкоди у розмірі 44 000 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди у розмірі 61 020 грн. та моральну шкоду у розмірі 44 000 грн. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні надав заперечення на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку зі спливом строку позовної давності (а.с. 11-16). Також представник відповідача зазначив, що статтею 1172 ЦК України передбачено, що з роботодавця можливо стягнути майнову шкоду лише за умови завдання шкоди працівниками під час виконання своїх трудових (службових) обов'язків, а позивач не надав до суду докази, підтверджуючі, що шкода завдана працівниками відповідача [PERSON] та [PERSON] саме під час виконання ними своїх трудових (службових) обов'язків. Окрім того, позивач, не додержуючи норми закону по ініціюванню переказу, віддав гроші [PERSON] без документального оформлення і після цього не вимагав від останньої квитанції чи іншого передбаченого законодавчими актами документа, підтверджуючого прийняття від нього коштів. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] у повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи позивача, представника позивача та представника відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 р. було визнано [PERSON] та [PERSON] винними у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тобто вчинення розкрадання коштів при виконанні своїх службових (трудових) обов'язків, які в тому числі належали і відповідачу [PERSON] (а.с. 19). Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. З роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" п. 9 вбачається: «Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну». Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Інфляційні втрати в період з 01.02.2007 року по 01.04.2015 року з урахуванням суми втраченого депозитного вкладу позивача у розмірі 30 000 грн., складають 31 020 грн. Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором і законом. Отже, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» коштів знецінених внаслідок інфляції у сумі 31 020 грн. - підлягають задоволенню. Позивач вказує, що йому, як потерпілому по кримінальній справі, було заподіяно й моральну шкоду діями працівників відповідача по справі, які вчинили злочин, внаслідок якого [PERSON] та [PERSON] незаконно, протиправно заволоділи його грошовими коштами у розмірі 30 000 грн. Позивач стверджує що позбавлений права користуватися цими грішми, які йому не повернуті, переніс душевні страждання, які пов'язані з втратою грошових коштів. Розмір моральної шкоди, заподіяній позивачу по справі, останній визначає у розмірі 44 000 грн. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Підстави відшкодування моральної шкоди визначено в роз'ясненнях Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». У пункті 9 цієї постанови роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд виходить при вирішенні спору по суті з доказів, що є в матеріалах цивільної справи та наданих сторонами. Так, підставами для відшкодування моральної шкоди [PERSON] визначає у позові його душевні страждання, яких він зазнав у зв'язку із втратою свого майна. Однак, суд не приймає дане ствердження позивача як належний та допустимий доказ на підтвердження заподіяння моральної шкоди і вважає що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає залишенню без задоволення. З відповідача по справі підлягають стягненню на користь держави витрати, понесені судом, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», в розмірі 610 грн. 20 коп., виходячи з розміру задоволених позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки позивач по закону був звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду. На підставі зазначеного, ст. ст. 625 ч. 2, 1073, 1166, 1167, 1177, 1192 ЦК України, п. 9 Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» і

Outcome: partial