Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

28.02.2017 року ПАТ "Перший Український Міжнародний банк", через свого уповноваженого представника, звернулось до Бабушкінського районного суду м. Дніпра з вказаним позовом, в якому просить: скасувати арешти майна та оголошення заборони на його відчуження, які накладені постановами відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №48428428, виданий 14.08.2015 р.; постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №36057731, виданий 17.01.2013 р. та постановами Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. А саме: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №33242805, виданий 03.07.2012 р.; постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: №ВП29935565, виданий 11.11.2011 р. та встановити порядок виконання рішення суду таким чином, що після набрання законної сили, рішення суду є підставою для припинення номеру запису про обтяження №№15007899, 15007869, 15008042, 15008021 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 грудня 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 5935389, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 377482,00 грн., а позичальник зобов'язалася використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальником перед позивачем за Кредитним договором був укладений Договір іпотеки № 5935486 від 25.12.2007 року, відповідно до якого Позичальник передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру загальною площею - 31,7 кв.м., житловою площею - 15,00 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS]. У зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором Позичальником, на підставі заяви Іпотекодержателя та вищевказаного Договору іпотеки 13.06.2016 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було прийнято рішення про передачу вищевказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, у приватну власність Позивачу, про що в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно нотаріусом було прийнято відповідне рішення та внесено відповідні записи про право власності за № 15007849 від 13.06.2016р. Однак, як стало відомо Позивачу з Інформаційної довідки № 61896198 від 21.06.2016 року, на вказану нерухомість накладено арешти відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та Самарським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Таким чином, позивач вважає, що наявність арешту на вищевказане нерухоме майно порушує охоронювані законом права та інтереси власника - Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» щодо користування та розпорядження своєю власністю. В судове засідання представник позивача надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заперечень проти позову, а також заяви про розгляд справи в їх відсутність не подали. В порядку ст.224 Цивільного процесуального кодексу України судом ухвалено про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що 25.12.2007 року між Публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5935389. Відповідно до умов даного Кредитного договору Позивач зобов'язався надати Позичальнику кредит у розмірі 377482,00 грн., а позичальник зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідачем перед Позивачем за Кредитним договором 25.12.2007 року був укладений Договір іпотеки №5935486, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1804. Відповідно до даного Договору іпотеки Позичальник передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру загальною площею - 31,7 кв.м., житловою площею - 15,00 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS]. Відповідно до Інформаційної довідки № 61896198 від 21.06.2016 року на вищевказану квартиру відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та Самарським відділом державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внесені наступні записи про обтяження: запис про обтяження №15007899; Відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вид обтяження: арешт на все майно; підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №48428428, виданий 14.08.2015, видавник: старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, опис предмета обтяження: все нерухоме майно боржника [PERSON], РНОКПП [NUMBER] у межах суми звернення стягнення: 3780036, 26 грн.; запис обтяження №15007869; Відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вид обтяження: арешт нерухомого майна; підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №36057731, виданий 17.01.2013, видавник: Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, опис предмета обтяження: усе нерухоме майно; запис про обтяження №15008042, Відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вид обтяження: арешт нерухомого майна; підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №33242805, виданий 03.07.2012, видавник: Самарським відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, опис предмета обтяження: все нерухоме майно; запис про обтяження №15008021, Відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вид обтяження: арешт нерухомого майна; підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №29935565, виданий 11.11.2011, видавник: Самарським відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, опис предмета обтяження: все нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, оскільки позивач має право задоволення своїх забезпечених вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, а постанови винесені органами виконавчої служби порушують права банку, суд вважає, що квартиру загальною площею - 31,7 кв.м., житловою площею - 15,00 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS], належну на праві власності Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний банк" слід звільнити із під арешту. Щодо вимог позивача про встановлення порядку виконання рішення суду щодо припинення номеру запису про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, то суд вважає, що такі вимоги задоволенню не підлягають, виходячи із того, що Законом України «Про виконавче провадження» чітко передбачений порядок виконання рішення суду про зняття арешту з майна, а саме згідно з ч.2 статті 59 Закону у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Таким чином, оскільки обовязок державного виконавця з виконання рішення суду чітко визначений законом, то процедура остаточного виконання рішення окремого встановлення судом не потребує. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору підлягають стягненню на його користь з Відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: partial