Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

11 жовтня 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про виселення. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 22 липня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № MR14GА00000047, відповідно до умов якого [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 117 718,60 гривень на наступні цілі: у розмірі 105 433,60 гривні на споживчі цілі, з них 101 170,00 гривень на споживчі цілі шляхом: видачі готівки через кассу, а також у розмірі 3 035,10 гривень на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 722,66 гривні - для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 505,85 гривень - для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також 12 285,00 гривень на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Кредитного договору зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,67 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого Кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервуванням у розмірі 5,04 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагорода за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 7.2 даного Кредитного договору строком до 02.07.2018 року. 02 липня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним Кредитним договором, між тими ж сторонами було укладено іпотечний договір № MR14GА00000047. Згідно з п. 35.3 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок [NUMBER] загальною площею 40.40 кв.м., житловою площею 21.95 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Вказаний будинок на праві власності належить відповідачу [PERSON], на підставі Договору про поділ будинку. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Відповідач [PERSON] не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким, чином у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав, ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровськ про звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом 12 вересня 2011 року було винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки: будинок [NUMBER], загальною площею 40.40 кв.м., житловою площею 21.95 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного будинку ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності. А також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Позивачем було надіслано письмове повідомлення про добровільно виселення. Однак в добровільному порядку житлове приміщення, відповідачі не звільняють. На підставі вище викладеного представник позивача просить суд, винести рішення, в якому виселити відповідачів [PERSON], [PERSON] та всіх мешканців, які зареєстровані або проживають у житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS]. 04 лютого 2014 року представник позивача Пархоменко М.О. (яка діє на підставі довіреності) уточнила свої позовні вимоги та просила суд виселити відповідачів: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані та проживають у житловому будинку [ADDRESS]. На підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 лютого 2014 року залучено, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до участі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до [PERSON], [PERSON] про виселення, у якості співвідповідачів. У судових засіданнях представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" Пархоменко М.О., діюча на підставі довіреності, позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" підтримала у повному обсязі та додатково повідомила, що згідно рішення Індустріального районного суду міста ДніпропетровськА було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок [NUMBER], загальною площею 40.40 кв.м., житловою площею 21.95 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], але в даний час відповідачі добровільно житло не звільняють, тому ПАТ КБ «ПриватБанк» змушений звернутися до суду для винесення рішення про примусове виселення відповідачів зі спірного будинку. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» визнали та пояснили, що їм необхідно залишитися в спірному будинку лише до весни, а після вони звільнять житло добровільно. 06 березня 2014 року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до судового засідання в друге не з'явились, за невідомих суду причин про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином, згідно діючого законодавства. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу за зазначеним позовом, в межах заявлених позовних вимог до зазначених в позові осіб і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Закрите акціонерне товариство комерційний Банк "ПриватБанк" було перейменоване у Публічне акціонерне товариство комерційний Банк "ПриватБанк". 02 липня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № MR14GА00000047, відповідно до якого ЗАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати [PERSON] грошові кошти в сумі 117 718,60 гривень, а [PERSON] зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 20,04 % річних, а також інші платежі передбачені договором. Кредит надано строком погашення не пізніше 02 липня 2018 року на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності. (а.с. 8-13) Погашення заборгованості передбачено щомісяця відповідно до графіку погашення, який розраховано на час укладення договору. 02 липня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, між ЗАТ «Приват Банк» та [PERSON] та [PERSON] "майновий поручитель" було укладено іпотечний договір № MR14GА00000047. Згідно з п. 35.3 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 40.40 кв.м., житловою площею 21.95 кв.м. Вказаний будинок на праві власності належить відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі Договору про поділ будинку, що є спільною частковою власністю № 911 від 07.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в БТІ міста Маріуполя 13.05.2008 року за р-р № 23212415 номер запису 67632 в книзі 85. (а.с.22) У відповідності до ст. 6 Закону України «Про іпотеку», іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку загальною площею 0,044 га, на якій розташований Предмет іпотеки і яка буде належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акту про власність на земельну ділянку. Сторони визнали, що вартість Предмета іпотеки складає 144 530,00 гривень. (а.с. 22) Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 18.10 іпотечного договору, у разі звернення стягнення на Предмет іпотеки, згідно з п. 18.8. даного договору, Іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок Предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, винагороду та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрат на утримання Предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином в порушення зазначених норм закону та умов договору, [PERSON] зобов'язання за Кредитним договором не виконав, тому ПАТ КБ "Приват Банк" був змушений звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська. Згідно рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12 вересня 2011 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки: будинок, загальною площею 40,40 кв.м., житлова площа 21,95 кв.м., за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] шляхом продажу вказаного будинку ПАТ КБ «Приват Банк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень для здійснення продажу. (а.с. 24-25) Статтею 38 Закону України "Про іпотеку" передбачено право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки у випадку, якщо рішенням суду або договором про задоволення вимог іпотекодержателя передбачено право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки будь-якій особі покупцю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не заперечували, що порушили умови договору і в них утворилась заборгованість перед банком. Як вбачається із п.1 договору іпотеки, цей договір укладено з метою забезпечення належного виконання договору про іпотечний кредит, а також усіх додаткових угод, додатків, зміни та доповнення до нього, які чинні на момент укладення іпотечного договору та можуть бути укладені після його укладення. Відповідно до ст. 40 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятком, встановленими законом. Положеннями пункту 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що згідно з ч. 4 ст. 9 , ст. 109 ЖК України, ст. ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Виходячи з наведеного, враховуючи, встановлені обставини по справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] із спірного будинку підлягають задоволенню оскільки у судовому засіданні встановлено, що на вказаний будинок, як на предмет іпотеки звернуто стягнення за рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровськ від 12 вересня 2011, а відповідачі на письмову вимогу Банку у добровільному порядку у встановлений законом строк будинку не звільняють. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір у розмірі 229,40 гривень.

Outcome: approved