Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту б/н від 03.09.2013 в сумі 69\~914,46 грн. В обґрунтування позову зазначено, що між сторонами укладено договір від 03.09.2013 за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 56\~620,66 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", які викладені на банківському сайті, складає між ним та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач вказує, що при укладанні договору сторони керувались ч. 1\~ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Вказує, що позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", пеню та штрафи які викладені на банківському сайті. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідачем зобов`язання за кредитним договором не виконані, в наслідок чого утворилася заборгованість в сумах: 56\~620,66 заборгованість за тілом кредиту, 9\~488,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. та 3\~305,45 грн. штрафів. Розгляд справи здійснюється у спрощеному провадженні без виклику сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Відповідачем подано відзив у якому заперечено вимоги позову з підстав відсутності доказів укладення кредитного договору, невідповідності наведених позивачем розрахунків, неможливості застосування тарифів та умов кредитування у зв`язку із непогодженням таких відповідачем. На момент підписання заяви до банку він був неповнолітнім. У відповіді на відзив позивач стверджує про необхідність врахування Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, які є в загальнодоступні. Заборгованість відповідача підтверджується випискою по рахунку. Законодавством дозволено укладення договорів банками із неповнолітніми особами. Розрахунки позивача є вірними. Вказав щодо позовної давності, хоча таких доводів та заяв відповідачем не подавалось. Також позивачем подано пояснення, доводи яких є аналогічними відповіді на відзив. Ознайомившись із доводами позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази по справі, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] підписав заяву-анкету №б/н від 03.09.2013 про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку. У вказаній заяві, у графі «… виявляю бажання оформити на свої ім`я» та міститься назви банківських карт та кредитний ліміт не міститься жодної вказівки. У заяві не визначено суми кредитного ліміту, не встановлено розміру процентів за користування грошовими коштами та неустойки. Згідно довідок позивача [PERSON] мав оформлену картку [NUMBER] , дата відкриття 13.12.2017 із терміном дії 10/20. Кредитний ліміт по картці змінювався, максимальним був станом на 12.07.2019 74\~960,00 грн. Із виписки по рахунку [PERSON] вбачається використання коштів банку, від`ємний баланс починається із 06.04.2018, остання, активна з боку клієнта, операція мала місце 28.10.2018. Вказаною випискою підтверджується факт отримання відповідачем грошових коштів позивача в сумі 56\~620,66 грн. Відповідачем не надано конто-розрахунку тіла кредиту. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за\~законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Позивач, обґрунтовуючи необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором та підписаної сторонами анкети-заяви, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщений на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, які долучені до справи, не можуть визнаватись як складова частина кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, оскільки вони не містять ані дати їх складання, ані підпису позичальника, чи будь-якої іншої ознаки, яка б могла дозволити встановити факт обізнаності позичальника саме із цими умовами та тарифами на момент підписання анкети-заяви. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1\~ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 95 ЦПК України\~письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. У постанові Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі №342/180/17 зазначено, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Оскільки між сторонами не погоджено ані розміру процентів та неустойки, такі вимоги не можуть бути задоволені та враховані. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ПАТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19. Згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом у постановах від 16.09.2020 у справі №200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі №760/7792/14-ц виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе стягнути із відповідача тіло кредиту у сумі 56\~620,66 грн. Відповідно, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Доводи відповідача спростовуються наведеними висновками суду. Доводи щодо неповноліття суд не бере до уваги оскільки відповідно до п.4 ч.1 ст.32 ЦК України фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку). Окрім того грошові кошти отримувалися у кредит вже підчас повноліття відповідача. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1\~921,00 грн. (платіжне доручення від 29.03.20219). Відтак із відповідача підлягає стягненню в користь позивача судовий збір в сумі 1\~555,73 грн.

Outcome: dismissed