Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором посилаючись на те, що 04 червня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір з наступними змінами та доповненнями до нього від 24 грудня 2010 року, від 30 квітня 2011 року, від 08 червня 2011 року, від 17 листопада 2011 року та від 28 травня 2012 року, відповідно до якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит на споживчі цілі на загальну суму 10752000,00 гривень, відповідач [PERSON] зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором, а саме до 31 жовтня 2012 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки, а саме: № 5-045/07Ф-1 від 07.06.2007 року з відповідачем [PERSON], № 5-045/07Ф-2 від 07.06.2007 року з відповідачем [PERSON], № 5-045/07Ф-3 від 07.06.2007 року з відповідними змінами та доповненнями від 20.06.2010р., від 27.12.2010р., від 19.05.2011р., від 07.06.2011р., від 18.11.2011р. та від 28.05.2012р. з відповідачем [PERSON], № 5-045/07Ф-4 від 07.06.2007 року з відповідачем [PERSON], № 5-045/07Ф-5 від 07.06.2007 року з відповідачем [PERSON]; № 5-045/07Ф-6 від 07.06.2007 року з відповідачем [PERSON], № 5-045/07Ф-7 від 07.06.2007 року з відповідачем [PERSON] Відповідно до договорів поруки відповідачі поручилися перед банком за виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Однак [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, у передбачені договорами строки заборгованість не погашає. За несвоєчасне виконання договірних зобов'язань до [PERSON] було застосовано штрафні санкції відповідно до умов договору та нарахована пеня. Станом на 30 січня 2013 року загальна заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем по кредитному договору становить 12560753,38 гривень, з яких: заборгованість по кредиту -10 752 000,00 гривень; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 160 543,56 гривень; заборгованість по процентам - 1 623 044,30 гривень; пеня за несвоєчасне погашення процентів - 25 165,52 гривень. Тому позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідачів на його користь суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору розгляду справи. Не погоджуючись з вимогами Банку відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заявили зустрічні позови про припинення поруки. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Правекс-Банк", вважали їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, заперечував проти задоволення зустрічних позовів з підстав викладених у письмових запереченнях. Представники відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог банку, вказавши на їх безпідставність та необґрунтованість, просили відмовити у їх задоволенні. Просила задовольнити зустрічні позови з підстав викладених у них. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 04 червня 2007 року між позивачем ПАТ КБ "Правекс-банк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір з наступними змінами та доповненнями до нього від 24 грудня 2010 року, від 30 квітня 2011 року, від 08 червня 2011 року, від 17 листопада 2011 року та від 28 травня 2012 року (а.с.9-13). За кредитним договором відповідачу [PERSON] було надано кредит на споживчі цілі на загальну суму 10752000,00 гривень. Надану суму кредиту відповідач [PERSON] повинен був погашати щомісячно та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 31 жовтня 2012 року, а також сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом щомісячно. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки, а саме: № 5-045/07Ф-1 від 07.06.2007 року з відповідачем [PERSON], № 5-045/07Ф-2 від 07.06.2007 року з відповідачем [PERSON], № 5-045/07Ф-3 від 07.06.2007 року з відповідними змінами та доповненнями від 20.06.2010р., від 27.12.2010р., від 19.05.2011р., від 07.06.2011р., від 18.11.2011р. та від 28.05.2012р. з відповідачем [PERSON], № 5-045/07Ф-4 від 07.06.2007 року з відповідачем [PERSON], № 5-045/07Ф-5 від 07.06.2007 року з відповідачем [PERSON]; № 5-045/07Ф-6 від 07.06.2007 року з відповідачем [PERSON], № 5-045/07Ф-7 від 07.06.2007 року з відповідачем [PERSON](а.с.36-66). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст.1049 ЦК України встановлено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Згідно із п. 9.1. Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або внесення процентів за користуванням кредитом банк може стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми заборгованості за весь період просрочки. Статтею 553 ЦК України встановлено відповідальність поручителя перед кредитором боржника за порушення зобов'язань боржником. Згідно із розрахунком станом на 30 січня 2013 року у відповідача [PERSON] виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 12560753,38 гривень, з яких: заборгованість по кредиту -10 752 000,00 гривень; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 160 543,56 гривень; заборгованість по процентам - 1 623 044,30 гривень; пеня за несвоєчасне погашення процентів - 25 165,52 гривень. Згідно із ст. 554 ЦК правовим наслідком порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, є відповідальність боржника і поручителя перед кредитором як солідарних боржників. Аналізуючи викладене, суд визнає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо вимог зустрічних позовів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про припинення договорів поруки суд встановив наступне. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" (п. 22) роз'яснено судам, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Аналізуючи викладені встановлені судом обставини, а також приймаючи до уваги вищезазначене роз'яснення ВССУ суд вважає, що підстав для припиненим договорів поруки не має. Задовольняючи позов ПАТ КБ "Правекс Банк", суд відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved