Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

[PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] ( [ADDRESS] ), посилаючись на те, що позивач відповідно до договору дарування № 10740 від 09.10.2018 року є власником 9/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . У вказаній частині будинку позивач здійснює ремонт з метою подальшого проживання в ньому зі своєю сім`єю, іншу частину будинку (з визначеною часткою у власності) з надвірними спорудами займає відповідач, позивач в натурі свою частку із майна, яке перебуває у спільній частковій власності не виділяла. Сторони мають неприязні відносини, не можуть порозумітися по різним питанням, які стосуються користування їх частками в домоволодінні, таким чином позивач не може зареєструвати у свою частину домоволодіння свого сина та себе без згоди відповідача, розпочати здійснювати забудову прибудови. Згідно з розрахунком КП БТІ від 07.11.2018 року можливо виділити позивачу [PERSON] приміщення житлового будинку А-1 кухні 2-1 площею 9,3 кв.м та кімнати 2-2 площею 22,3 кв.м. У зв`язку з викладеним, позивач звернулась до суду та просить виділити [PERSON] в натурі 9/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці розміром 224,0 кв.м. із спільної часткової власності. Припинити право [PERSON] у спільній частковій власності на 9/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці розміром 224,0 кв.м. Відповідач у відзиві на позов просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих мотивів, що відносно відповідача управлінням архітектурно-будівельного контролю ЧМР було проведено позапланову перевірку та встановлено факт проведення будівельних робіт з реконструкції житлового будинку домоволодіння [ADDRESS] без оформлення відповідних документів дозвільного характеру (повідомлення), чим було порушено п.1 ч.1 ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт Постанови КМУ від 13.04.2011 №466 "Деякі питання виконання підготовчих і будвельних робіт" та п.7.2 ДБН А 3.1-5:2016 "Організація будівельного виробництва". Оскільки позивачка здійснила у домоволодінні самочинне будівництво і затаких умов виділ її частки суперечить п.2.3 Інструкції про проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18.06.2007р. (далі - Інструкція № 55). 18.01.2019 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій заявлено вимогу змінити ідеальну частку [PERSON] у праві власності на 79/100, [PERSON] на 21/100. В обгрунтування зустрічного позову вказував, що [PERSON] є співвласником будинку [ADDRESS] з часткою 16/ 25, іншим співвласником будинку з часткою 9/25 у праві спільної часткової власності є [PERSON] . Рішенням Соснівського райвиконкому №401 від 19.08.1987 гр. [PERSON] по [ADDRESS] дозволено добудову веранди-кладової розмірами 3,0*6,0 м, знищення перегородки між приміщеннями літ.1-7, 1-8 з переобладнанням в житлове, будівництво гаража-сарая розмірами 3,5*9м, переобладнання сарая літ.Б в літню кухню без права обладнання в житлове приміщення. Рішенням Соснівського райвиконкому №25 від 18.01.1989 гр. позивачці дозволено добудову по [ADDRESS] санузла розмірами 3,0*3,0. Згідно розрахунку часток КП БТІ співвласників домоволодіння [ADDRESS] від 15.01.2019 частка позивача за зустрічним позовом становить 79/100, а частка відповідача за зустрічним позовом становить 21/100. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги, зустрічний позов не визнала. Вказала, що у її фактичному користуванні перебувають приміщення житлового будинку А-1 кухні 2-1 площею 9,3 кв.м та кімната 2-2 площею 22,3 кв.м., вказана частина будинку згідно висновку БТІ може бути виділена у натурі, а тому заявлений позов просила задоволити у повному обсязі. Також вказала, що нею сплачений штраф на самочинне будівництво і виконаний припис про усунення порушення. Заперечила проти наявності підстав щодо зміни ідеальних часток співвласників, тому просила відмовити у задоволенні зустрічного позову. Представник відповідачки адвокат Глущенко О.С. в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити з підстав, викладених у відзиві, заперчив виконання позивачкою припису про усунення порушень щодо самочинної забудови. Зустрічний позов підтримав та просив задовольнити з викладених у ньому підстав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами законодавства. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 12 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.13 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що позивач відповідно до договору дарування № 10740 від 09.10.2018 року є власником 9/25 частин житлового будинку загальною площею 71,1 кв.м з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , іншим співвласником будинку є [PERSON] з часткою 16/25. Відповідно до розрахунку часток співвласників КП "ЧООБТІ" від 07.11.2018 розмір зайнятої площі будинку відповідачем складає 39,5 кв.м., а розмір зайнятої площі будинку позивачем складає 31,6 кв.м, всього 71,1 кв.м. Рішенням Соснівського райвиконкому №401 від 19.08.1987 гр. [PERSON] по [ADDRESS] дозволено добудову веранди-кладової розмірами 3,0*6,0 м, знищення перегородки між приміщеннями літ.1-7, 1-8 з переобладнанням в житлове, будівництво гаража-сарая розмірами 3,5*9м, переобладнання сарая літ.Б в літню кухню без права обладнання в житлове приміщення. Рішенням Соснівського райвиконкому №25 від 18.01.1989 гр. позивачці дозволено добудову по [ADDRESS] санузла розмірами 3,0*3,0. Відповідно до висновку КП "ЧООБТІ" від 08.11.2018 №6607в щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об"єкта нерухомого майна позивачу можливо виділити в натурі 1/4 реальну частку у будинку, а саме кухня 9,3 кв.м. за №2-1, кімната 22,3 кв.м. за №2-2, №01 огорожа 62%, №2 огорожа 58%, №4 огорожа 33%, №6 хвіртка 100%. За технічними показниками вказана 1/4 частина об"єкта є відокремлена, має окремий вхід і може бути виділена в натурі. Згідно розрахунку часток КП БТІ співвласників домоволодіння [ADDRESS] від 15.01.2019 частка позивача за зустрічним позовом становить 79/100, а частка відповідача за зустрічним позовом становить 21/100. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 1ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Положенням ст. 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 3 ст. 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до абз.1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 03 квітня 2013 року, справа № 6-12цс13, а також постанові від 23 січня 2019 року у справі № 757/24164/17-ц. Відповідно до ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Отже, системний аналіз вище вказаних норм законодавства дає підстави для висновку, що стосовно об`єктів самочинного будівництва особа не може ставити питання про їх врахування при виділі у натурі належної їй частки у праві спільної часткової власності. Разом з тим, щодо частини нерухомого майна, право власності на яку не є припиненим, співвласник вправі ставити питання про виділ у натурі належної частини без урахування об`єктів самочинного будівництва, що не суперечить Інструкції № 55, яка застосовується суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна ( п.1.1 Інструкції № 55). Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить з того, що частка позивачки у праві власності на житловий будинок площею 71,1 кв.м складає 9/25, а тому розмір жилої площі пропорційно до частки позивачки складає 71,1*9/25 = 25,6 кв.м, що не може бути виділено у натурі, оскільки згідно з державними будівельним нормами ДБН В.2.2.-15:2005 мінімальна площа однокімнатної квартири має становити не менше 30 м2. Отже, виділ у натурі частки житлового будинку площею 25,6 кв.м, відповідної належній позивачці частці 9/25 у праві власності не можливий, оскільки суперечить державним будівельним нормам. Як пояснила позивачка, вона заявляє вимогу про виділ у натурі в рахунок належної їй частки кухню 9,3 кв.м. за №2-1 та кімнату 22,3 кв.м., всього загальною площею 31,6 кв.м, що перевищує розмір площі 25,6 кв.м, відповідної частці позивачки 9/25 та становить ј частину житлового будинку відповідно до розрахунку КП "ЧООБТІ" від 08.11.2018 №6607, при цьому питання про сплату на користь відповідачки грошової компенсації за виділення майна з відступом від її іделальної частки в бік збільшення позивачка не ставить. Враховуючи викладене, заявлені позовні вимоги [PERSON] про виділ частки в натурі не підлягають до задоволення, оскільки виділення їй частини житлового будинку з відступом у бік збільшення належної їй ідеальної частки без сплати відповідної грошової компенсації відповідачці порушить її права як співвласника, при цьому закон у рівній мірі захищає інтереси кожного співвласника та реалізація прав одного співвласника не може здійснюватись з обмеженням прав іншого у спосіб, не визначений законом. Зустрічний позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст.357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Верховним судом у постанові від 24 січня 2019 року у справі № 643/8396/13-ц сформульовано правову позицію про те, що при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради і за згодою решти учасників спільної власності.Спорудження господарських будівель (сараїв, гаражів тощо) не є підставою для збільшення встановленого раніше розміру частки в праві власності на будинок.Згідно зі статтею 119 ЦК України вимоги про зміну розміру часток можуть бути пред`явлені як учасниками спільної власності, частка яких збільшилась, так і тими з них, частка яких зменшилась внаслідок проведеної іншими співвласниками прибудови, надбудови чи перебудови, а також у зв`язку зі зносом частини будинку, що входила до їх частки.Отже, при здійсненні перебудов житлового будинку, позовні вимоги про перерозподіл часток співвласників у праві спільної частково власності із виділенням в натурі новостворених часток, про що відсутня згода кожного із таких співвласників, не можуть бути задоволені. Відповідачкою не було доведено в ході судового розгляду, що здійснення житлової прибудови згідно з рішенням Соснівського райвиконкому №401 від 19.08.1987р. нею здійснено за згодою співвласника на той час [PERSON] , оскільки зі змісту вказаного рішення наявність такої згоди не вбачається, а будь-яких інших належних та допустимих доказів надання такої зголи суду не надано. Посилання представника відповідача на те, що без такої згоди зазначене рішення не могло бути ухвалене, суд вважає такими, що не обгрунтовуть зустрічні вимоги, оскільки носять імовірнісний характер, тоді як рішення суду не може грунтуватись на припущеннях. Як вбачається зі змісту рішення Соснівського райвиконкому №25 від 18.01.1989 р. позивачці дозволено добудову по [ADDRESS] санузла за згодою співвласника, однак вказане рішення не стосувалось збільшення жилої площі будинку, а спорудження господарських будівель не є підставою для збільшення встановленого раніше розміру частки в праві власності на будинок. Крім того, суд виходить з того, що набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, а тому суд повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в судовому порядку. В судовому засіданні відповідачем не було надано належних та допустимих доказів закінченням будівництва житлової добудови та господарських будівель, дозвіл на будівництво був наданий рішеннями Соснівського райвиконкому №401 від 19.08.1987р. та №25 від 18.01.1989 р., а відтак не було доведено виникнення у неї права власності на відповідні об`єкти нового будівництва. Посилання представника відповідача на те, що у зв`язку з будівництвом у 1991 році вказані об`єкти не зазначені як самочинне будівництво у технічному паспорті, суд вважає такими, що не підтверджують позовні вимоги, виходячи з такого. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва запроваджено постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення». Разом з тим, до 05 серпня 1992 року процедура оформлення закінчення будівництва була врегульована Інструкцією про порядок реєстрації будинківта домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66. Вказаною Інструкцією було предбачено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих.Якщо один з власників спільного будинку з дозволу місцевого органу влади зробив прибудову або перебудову, внаслідок чого належна йому частка в загальній власності змінилась, і ніхто з співвласників цього не оспорює, орган комунального осподарства, а де його немає - виконком місцевої Ради депутатів трудящих, за письмовою заявою співвласників і після належної перевірки, на підставі рішення виконкому про зміну часток, які належали співвласникам, і про оформлення права власності в нових розмірах, видає кожному з них замість правовстановлюючих документів, які вони мають, свідоцтва про право особистої власності на відповідну частку будинку (домоволодіння) (додаток N 2, 2-а).Спори між співвласниками відносно належних їм часток успільному будинку вирішуються судом в загальнопозовному порядку. Стаття 331 ЦК України, чинного з 01.01.20104р., встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року № 1243 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» прийняття в експлуатацію закінчених об`єктів полягає у підтверджені державними приймальними комісіями готовності об`єкта до експлуатації за його цільовим призначенням відповідно до будівельних норм та правил. Отже новостворене майно з категорії побудови переходить до категорії майна як об`єкта цивільного права саме з моменту закінчення будівництва, що має підтверджувати відповідний правовстановлюючий докуменгт компетентного органу у відповідності до чинного на час закінчення будівництва законодавства, однак відповідачкою не доведено дотримання передбаченої законом правової процедури закінчення будівництва при здійсненні добудови житлового будинку, а тому зустрічний позов не підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed