Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовною заявою до відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку, третя особа [PERSON] про зняття арешту з майна, посилаючись на наступні обставини. Відповідно до кредитного договору №ML-100/2663/2008 від 11.04.2008року (надалі - "Кредитний договір"), укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк" (надалі - «Банк») (на виконання вимог ЗУ "Про акціонерні товариства" від 17.09.2008 р. № 514-VI та у відповідності з рішенням Загальних зборів акціонерів Закрите акціонерне товариство "ОТП Банк" (далі - Банк) з 30.06.2009 р. змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк") та Громадянином України [PERSON] (надалі - "Позичальник"), останньому був наданий кредит в розмірі 140 000,00 (сто сорок тисяч, 00) доларів США, із сплатою відсотків за користування кредитом і терміном остаточного погашення до « 11» квітня 2035року (згідно додаткових договорів до кредитного договору). В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором позичальник передав Банку у іпотеку нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], що і зазначено у договорі іпотеки № РМЮО/2663/2008 від 11.04.2008року (надалі - «Договір іпотеки»). В свою чергу, 10 грудня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до п.3.3 якого, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права: 1) право вимоги сум основного боргу; 2) право вимоги сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу; 3) право вимоги штрафних санкцій; 4) право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу. Перелік договорів, за якими ПАТ «ОТП Банк» відступив зазначені права ТОВ «ОТП Факторинг Україна» міститься у Додатку 1 до Договору купівлі - продажу кредитного портфелю, в якому за порядковим № 1335 зазначений Кредитний договір. Також, між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір відступлення права вимоги від 10.12.2010р., відповідно до п. 1.1.1 якого, ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право звертати стягнення на предмет іпотеки зазначений у договорі іпотеки, у зв'язку із чим у Додатку до договору про відступлення права вимоги під порядковим № 1126 зазначений договір іпотеки. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника за кредитним договором та право звертати стягнення на предмет іпотеки зазначений у договорі іпотеки (трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]). У зв'язку з неналежним виконанням Позичальником обов'язків за кредитним договором, за заявою нового кредитора - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 21 березня 2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис (реєстраційний №1200), яким було звернуто стягнення на нерухоме майно - трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] для задоволення вимог кредитора. За вказаним виконавчим документом 22 травня 2012 року Відділом державної виконавчої службі Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку було відкрите виконавче провадження та постановою державного виконавця накладено арешт та оголошена заборона відчуження на нерухоме майно -трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] для задоволення вимог кредитора. У теперішній час між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] досягнуто домовленість про добровільний продаж предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору. У зв'язку з чим було проведено незалежну оцінку предмета іпотеки, а саме: трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. З Закону України «Про іпотеку» (надалі - «Закон про іпотеку»), іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відтак право іпотекодержателя на першочергове задоволення своїх вимог з предмета іпотеки зареєстроване у реєстрі за № 2631, про що зазначено у Договорі іпотеки і зобов'язання позичальника перед кредитором за Кредитним договором не припинились. Відповідно до п.6 Договору іпотеки та ст.ст. 36-39 Закону про іпотеку іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги з предмета іпотеки як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду, так і у позасудовому порядку шляхом відчуження предмета іпотеки від свого імені або шляхом набуття права власності на нього. Враховуючи той факт, що Договір іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (п. 6 Договору іпотеки), то іпотекодержатель має право вибору яким чином задовольнити свої вимоги з іпотечного майна на власний розсуд в межах прав, наданих йому Законом про іпотеку. Як зазначено вище, у теперішній час між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] досягнуто домовленість про добровільний продаж предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №ML-100/2663/2008 від 11.04.2008року. Відповідно до вимог ч,1 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. ч. 8 ст.54 вказаного Закону передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Отже, виходячи з вище викладеного, заставодержатель має передбачене чинним законодавством право звернутися до суду з позовом про зняття арешту з заставного майна. Таким чином, з викладених у позовній заяві обставин вбачається, що у теперішній час арешт, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції від 22.05.2012 (ВП № 32819946) на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], та належить іпотекодавцю [PERSON] на праві приватної власності, лишає права позивача як іпотекодержателя та унеможливлює добровільний продаж іпотечного майна в рахунок задоволення його вимог за відповідним кредитним договором. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. З викладеного вбачається обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та наявність визначених чинним законодавством підстав для їх задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Цивільного процесуального кодексу України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Просили суд зобов'язати відділ державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку зняти арешт з нерухомого майна - трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], та належить іпотекодавцю [PERSON], іпотекодержателем якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», накладеного постановою від 22.05.2012, винесених у виконавчих провадженнях №32819946, що було відкрито на виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним №1200. В судовому засіданні представник позивача Носач Т.О., яка діє на підставі довіреності підтримала позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна», надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просила задовольнити вимоги. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач ВДВС Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку в судове засідання не з»явився, представник відповідача Чукмарьов П.Ю., який діє на підставі довіреності про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи наявна судова розписка. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та просила суд задовольнити їх. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлені наступні обставини. Встановлено, що 11.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-100/2663/2008 та останньому надано кредит в розмірі 140 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом і терміном остаточного погашення до 11 квітня 2035 року. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором позичальник передав Банку у іпотеку нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], що і зазначено у договорі іпотеки № РМЮО/2663/2008 від 11.04.2008 року. Встановлено, що на виконання вимог Закону України "Про акціонерні товариства" від 17.09.2008 р. № 514-VI та у відповідності з рішенням Загальних зборів акціонерів закрите акціонерне товариство "ОТП Банк" з 30.06.2009 р. змінило своє найменування на публічне акціонерне товариство "ОТП Банк". В свою чергу, 10 грудня 2010 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю. Відповідно до п.3.3 якого, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права: 1) право вимоги сум основного боргу; 2) право вимоги сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу; 3) право вимоги штрафних санкцій; 4) право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу. Перелік договорів, за якими ПАТ «ОТП Банк» відступив зазначені права ТОВ «ОТП Факторинг Україна» міститься у Додатку 1 до Договору купівлі - продажу кредитного портфелю, в якому за порядковим № 1335 зазначений Кредитний договір. Також, між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір відступлення права вимоги від 10.12.2010р., відповідно до п. 1.1.1 якого, ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право звертати стягнення на предмет іпотеки зазначений у договорі іпотеки, у зв'язку із чим у Додатку до договору про відступлення права вимоги під порядковим № 1126 зазначений договір іпотеки. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника за кредитним договором та право звертати стягнення на предмет іпотеки зазначений у договорі іпотеки (трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням Позичальником обов'язків за кредитним договором, за заявою нового кредитора - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 21 березня 2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис (реєстраційний №1200), яким було звернуто стягнення на нерухоме майно - трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] для задоволення вимог кредитора. За вказаним виконавчим документом 22 травня 2012 року відділом державної виконавчої службі Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку було відкрите виконавче провадження та постановою державного виконавця накладено арешт та оголошена заборона відчуження на нерухоме майно - трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] для задоволення вимог кредитора. Встановлено, що на теперішній час між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] досягнуто домовленість про добровільний продаж предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору. Відповідно до п.6 Договору іпотеки та ст.ст. 36-39 Закону про іпотеку іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги з предмета іпотеки як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду, так і у позасудовому порядку шляхом відчуження предмета іпотеки від свого імені або шляхом набуття права власності на нього. Враховуючи той факт, що Договір іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (п. 6 Договору іпотеки), то іпотекодержатель має право вибору яким чином задовольнити свої вимоги з іпотечного майна на власний розсуд в межах прав, наданих йому Законом про іпотеку. Відповідно до ст. З Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відтак право іпотекодержателя на першочергове задоволення своїх вимог з предмета іпотеки зареєстроване у реєстрі за № 2631, про що зазначено у Договорі іпотеки і зобов'язання позичальника перед кредитором за Кредитним договором не припинились. Оскільки, відповідачем було накладено постановою арешт на майно відповідача, що знаходиться в іпотеці, іпотекодержателем, якого є позивача, то ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вважає, що оскільки арешт майна, що є предметом іпотеки Банку, був накладений з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», банк позбавлений можливості скористатися правами іпотекодержателя, щодо реалізації вищевказаного майна для задоволення вимог. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Відповідно до положень статей 11, 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час відкриття або здійснення виконавчого провадження має право накласти арешт на майно боржника. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації (ст.52 Закону Про виконавче провадження). Відповідно до п. 7 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Відповідно до ч .1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, що вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч .5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У зв'язку з тим, що на спірне майно накладений арешт, Банк позбавленний можливості скористатися правами іпотекодержателя, оскільки відповідач своїми діями порушує права Банку. Право Банку на іпотечне майно, а саме: на нерухоме майно - трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], виникло 11 квітня 2008 року, тобто в момент укладання Договору іпотеки. Відповідно до абз. 3 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до абз. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Як вбачається із положень ст.ст. 1, 3 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель має право на задоволення своїх вимог з предмета іпотеки та особи, права яких зареєстровані у встановленому чинним законодавством порядку. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захищенням свого особистого майнового права. Оскільки, накладений відповідачем арешт на нерухоме майно позбавляє позивача, як іпотекодержателя задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТ Факторинг Україна» до відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку, третя особа [PERSON] про зняття арешту з майна є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved