Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 24746,62 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11.10.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено Кредитний договір б/н. Згідно з зазначеним кредитним договором відповідач отримав кредит в розмірі 6100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Протягом строку дії Кредитного договору відповідач систематично порушував терміни сплати кредиту і процентів за користування кредитом. Станом на 31.07.2013 року борг за Кредитним договором від 11.10.2005 року становить: 24746,62 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 4200,33 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 18891,69 грн., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1154,60 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованність за кредитом та судові витрати по справі. Представник позивача в судове, яке проводилося в режимі відеоконференці», з»явився. Позовні вимоги пітримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання з'явився. Позовні вимоги не визнав посилаючись на їх безпідставність, крім того, просить застосувати строк позовної давності та просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що в задоволені позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.10.2005 року між сторонами укладено Кредитний договір б/н. Відповідно до умов якого відповідачем отримано кредит в розмірі 6100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З 11.10.2005 року по 31.08.2006 року відповідач здійснював погашення заборгованості вчасно, у зв'язку з чим 26.12.2008 року, останньому піднято кредитний ліміт до 9700,00 грн. Проте, з 29.09.2006 року відповідачем зобов'язання за кредитним договором не виконано, заборгованість не сплачено, кредитний договір між сторонами не розірвано. Крім того, згідно з п.п.5.5.1 Умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку, за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань, позичальник сплачує відсотки за підвищеною ставкою, а саме, згідно тарифів подвійна відсоткова ставка 72% на рік. Термін дії картки, виданої відповідачеві, липень 2008 року. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той строк. Жодна із сторін про припинення дії договору не проінформувала, тобто є підстави вважати, дія договору продовжена на один рік. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Згідно ст.267 ч.3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за завою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В силу вимог п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" №1023-ХІІ від 12.05.1991 року кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", передбачено, що суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Враховуючи те, що ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд із вимогою про захист свого цивільного права - стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту з пропуском трьохрічного строку позовної давності, що згідно вимог ч.4 вст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. Як вбачається із штампа вхідної кореспонденції позовна заява позивача ПАТ КБ "Приват Банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором надійшла на адресу суду лише 29.08.2013 року. Крім цього у змісті позовної заяви позивач не просить поновити пропущений строк позовної давності, а також не зазначає причин його поновлення. Зважаючи на наведене в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід відмовити, оскільки позивачем пропущений трирічний строк звернення до суду за захистом своїх прав. На підставі викладеного, ст.ст. 257, 267,ЦК України,

Outcome: dismissed