Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.12.2013 року [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом на заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також оплачувати комісії. Однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 04.07.2018 року за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 56893,90 грн, яка складається з: 11411,24 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9221,21 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 33076,03 грн - пеня; 500 грн - штраф фіксована частина та 2685,42 грн - штраф процентна складова відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 56893,90 грн, а також понесені судові витрати - судовий збір в сумі 1762 грн. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача та позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною, укладеного між сторонами кредитного договору, та що саме ці Умови та правила надання банківських послуг він мав на увазі, підписуючи анкету-заяву позичальника. В анкеті-заяві не визначено кредитний ліміт, не визначено процентної ставки та умови користування кредитними коштами. Окрім того, позивачем та відповідачем не узгоджувались основні умови договору, в тому числі й розмір та порядок застосування штрафних санкцій. Позивачем під тілом кредиту зазначається не грошові кошти отримані відповідачем у користування, а списані з його карткового рахунку проценти та суми неустойки, начебто, за неналежне виконання умов кредитного договору. Також відповідач зазначив, що він є військовослужбовцем та з 2015 року виконував свої військові обов`язки в зоні АТО. Вважає, що позивачем штучно сформовано заборгованість шляхом несвоєчасного звернення із вимогою з метою врегулювання спірних правовідносин. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Позивач надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки відповідач підписанням анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, заява разом з умовами та тарифами є договором про надання банківських послуг. Відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, а отже отримав кредитну картку. Оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між позивачем і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а тому є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. З метою списання штрафних санкцій відповідач до банку не звертався, та після надання ним актуальної довідки із зазначенням конкретного строку перебування останнього в зоні АТО буде розглянуто питання про скасування частини нарахованої заборгованості. Просив позовні вимоги задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання 13.09.2019р. та 17.10.2019 року не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належно під розписку в залі судових засідань та шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення поштове відправлення (судову повістку) [PERSON] отримав, про що свідчить особистий підпис останнього на повідомленні. Причин неявки суду відповідач не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. \~ \~ \~ \~17.10.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов АТ КБ "ПриватБанк" підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.12.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.8). До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:https://privatbank.ua/terms/. Згідно укладеного договору [PERSON] отримав картку [NUMBER] , яка має термін дії до останнього дня місяця 09/17 року, та картку [NUMBER] з терміном дії 11/17, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.146). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування, 17.12.2013 року [PERSON] було встановлено кредитний ліміт 2000 грн, 30.12.2014 року змінено на 0 грн, 30.11.2015 року змінено на 0 грн, 28.01.2016 року змінено на 2000 грн, 23.06.2016 року змінено на 15000 грн, 31.01.2017 року змінено на 15500 грн, 20.07.2018 року змінено на 0 грн (а.с.40). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 17.12.2013 року станом на 04.07.2018 року за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 56893,90 грн, яка складається з: 11411,24 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9221,21 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 33076,03 грн - пеня; 500 грн - штраф фіксована частина та 2685,42 грн - штраф процентна складова відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.5-7). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Ч.2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умови і правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору 17 грудня 2013 року з [PERSON] ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 17 грудня 2013 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Тому вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11411,24 грн обґрунтовані. З огляду на викладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в сумі 11411,24 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 352,40 грн понесені витрати на судовий збір, сплачені останнім при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial