Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

08.10.2018р. [PERSON] через свого представника адвоката Андрієнка В.А. (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 13.12.2017р. і ордера від 16.01.2018р. а.с. № 33 38) звернувся до суду позовом до [PERSON] про скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про право власності, визначивши третіми особами без самостійних вимог на предмет спору Державного реєстратора Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Чернецького М.А., Криворізьку міську раду, Житлово-будівельний кооператив № 337 (а.с. № 3-10). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 12.10.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою за клопотанням представника позивача витребувано для огляду з архіву Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 201/16170/15-ц за позовом [PERSON] до Дніпропетровської міської ради про встановлення факту родинних відносин і визнання права власності (а.с. № 44). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 12.10.2018р. за заявою представника позивача забезпечено позов шляхом накладення арешту на спірну квартиру [ADDRESS] (а.с. № 92). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.12.2018р. за заявою представника позивача витребувано докази витребувано у Відділу реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради реєстраційну справу (номер запису 14118605) щодо реєстрації спірної квартири (а.с. № 114). У зв`язку із поверненням надісланих судом рекомендованих листів з повідомленням на адресу відповідачки і третіх осіб матеріалів, ухвалою судді [PERSON] від 04.02.2019р. здійснено перехід до розгляду справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін (а.с. № 119). 14.02.2019р. позивач уточнив позовні вимоги шляхом подачі уточненої позовної заяви (а.с. № 126 132). Ухвалою суду від 20.03.2019р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України а.с. № 140), на підставі п.1 ч. 4 ст. 277 ЦПК України було відмовлено в задоволенні клопотання відповідачки у переході до розгляду справи у порядку загального позовного провадження, оскільки свої права вона може цілком захистити й при розгляді справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, який вже було здійснено ухвалою судді [PERSON] від 04.02.2019р. (а.с. № 119). При прийнятті такого рішення судом було також враховано, що відповідачка, подаючи 20.03.2019р. до суду заяву про відкладення розгляду справи, змістовних письмових пояснень або заперечень суду не надала. В обґрунтування позовних вимог (з урахуванням уточнень від 14.02.2019р. а.с. № 126-132) позивач зазначив, що [INFO] . померла його бабуся [PERSON] (а.с. № 14) За життя [PERSON] була членом ЖБК № 337 (а.с. № 113). Вона повністю сплатила пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] , що підтверджувалося довідками ЖБК № 337. Однак за життя не зареєструвала право власності на квартиру в КП «ДМБТІ». Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.06.2008р. у справі № 2-о-6/08 встановлений факт прийняття матір`ю позивача - [PERSON] (донькою [PERSON] ) спадщини, що відкрилась після смерті її матері [PERSON] (а.с. № 15). Але, отримавши дане рішення суду, [PERSON] також не зареєструвала право власності на вищезазначену квартиру в КП «ДМБТІ». [INFO] померла матір позивача - [PERSON] (а.с. № 16). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді вказаної квартири. 09.10.2015р. позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру. Тому він звернувся до суду із позовною заявою про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2015р. по справі № 201/16170/15-ц позовні вимоги [PERSON] задоволено. Рішенням суду встановлено факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , померлої [INFO] Визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (а.с. № 17-18). 23.01.2018р. позивач звернувся до приватного н отаріуса Дніпровського МНО Римської А.В. із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з метою реєстрації права власності на квартиру, надавши рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2015р. Однак, рішенням приватного нотаріуса Римської А.В. від 24.01.2018р. № 39331891 позивачеві відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру, оскільки 08.04.2016р. вже здійснено державну реєстрацію права власності на цю ж квартиру державним реєстратором Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області - Чернецьким М.А. за номером 14118605 на ім`я іншої особи [PERSON] . При цьому, державна реєстрація була проведена на підставі довідки № 4 від 27.01.2016р., виданої ЖБК № 337 та технічного паспорту, виданого 01.04.2016р. ТОВ «СЕРВІС ЕКСПЕРТ М» (а.с. № 19, 27). Позивач стверджує, що довідка ЖБК №337 № 4 від 27.01.2016р. є сфальсифікованою, оскільки під час розгляду справи № 201/16170/15-ц ЖБК № 337 було надано позивачеві на його запит довідки № 69 від 06.10.2015р. та № 75 від 14.10.2015р., які підтверджували, що спірна квартира належала члену ЖБК - померлій [PERSON] , яка повністю сплатила пай за квартиру, а [PERSON] ніколи не була членом ЖБК № 337. За заявою [PERSON] були внесені відомості до ЄРДР (а.с. № 20-21, 22). На даний час слідчим відділом Соборного ВП Дніпровського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 12018040650000285 від 31.01.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, в рамках якого [PERSON] визнано потерпілим. Факт фальсифікації довідки № 4 від 27.01.2016р. підтверджується протоколом допиту від 07.10.2018р. свідка [PERSON] у цьому кримінальному провадженні Таким чином рішення державного реєстратора Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Чернецького М.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 14118605 від 08.04.2016р. є протиправним (а.с. № 27), та таким, що підлягає скасуванню, оскільки порушує право дійсного власника нерухомого майна. З урахуванням викладеного, посилаючись на норми ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 10, 18, 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 182, 321, 391 ЦК України, положення Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою КМУ від 25.12.2015р. № 1127, просив скасувати рішення державного реєстратора Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Чернецького М.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 29205495 від 12.04.2016р. щодо державної реєстрації права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 14118605 щодо державної реєстрації права власності за [PERSON] на кв. [ADDRESS] , а також стягнути судові витрати. Представник позивача [PERSON] В.Ю. адвокат\~Андрієнко В.А. (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 13.12.2017р. і ордера від 16.01.2018р. а.с. № 33 38) 28.05.2019р. надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі та без участі позивача, позовні вимоги задовольнити повністю, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду (а.с. № 152). Відповідачка [PERSON] в судові засідання 20.03.2019р. та 28.05.2019р. вдруге не з`явилася, про дату, місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Кожного разу на адресу суду поверталися конверти з відміткою пошти «за закінченням терму зберігання» (а.с. № № 48-49, 125, 145-149). При цьому, відповідачка, не зважаючи на повернутий до суду конверт з копією позову з додатками та судовою повісткою на 20.03.2019р. , була обізнана про дату судового засідання, оскільки 20.03.2019р. (саме у день цього судового засідання) подала до канцелярії суду заяву про відкладення розгляду справи (а.с. № 133). Хоч відповідачка правом на надання відзиву не скористалася, вона є обізнаною про наявність віднесеного на розгляд суду спору, про суть цього спору, що вбачається з її заяви про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження від 20.03.2019р., яку вона обґрунтовувала тим, що позивачем оспорюється її право власності на належне їй нерухоме майно, що має для неї важливе значення, тому вона бажає скористатися послугами адвоката (а.с. № 133). Суд за клопотанням відповідачки 20.03.2019р. відклав розгляд справи на 28.05.2019р. та направив вдруге копію позову з додатками та судову повістку за двома\~зазначеними по\~тексту заяви\~від 20.03.2019р.\~до суду\~адресами \~ [PERSON] , між тим вони повернулися до суду з відміткою пошти «за закінченням терму зберігання» (а.с. № 133, 145-149). З огляду на приписи ст. 130 ЦПК України, відповідачка вважається такою, що повідомлена про розгляд справи належним чином. Від представника\~третьої особи\~-\~Криворізької міської\~ради \~Скляр Н.М. (діє на підставі довіреності від 04.01.2018р. - а.с. № 95) 06.12.2018р. надійшли пояснення на позов, у яких представник вважав свою участь у справі недоцільною, оскільки відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суб`єктами державної реєстрації є виконавчі органи місцевих рад, адміністрації. У разі задоволення позову, позивач може звернутися до управління з питань реєстрації виконавчого комітету Криворізької міської ради в установленому законом порядку. Тому просив розглянути справу без участі представника третьої особи, позовні вимоги відніс на розсуд суду. Треті особи - Державний реєстратор Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Чернецький М.А., представник Житлово-будівельного кооперативу № 337 також в судове засідання 28.05.2019р. не з`явилися, про дату, місце і час розгляду справи повідомлялися належним чином. Від Державного реєстратора Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Чернецький М.А. і на судове засідання 20.03.2019р. і на судове засідання 28.05.2019р. кожного разу на адресу суду поверталися конверти з відміткою пошти «за закінченням терму зберігання», «адресат за адресою відсутній» (а.с. № 50-51, 125, 144, 150-151). Представник Житлово-будівельного кооперативу № 337 голова [PERSON] . про дату судового засідання 28.05.2019р. був повідомлений в суді 20.03.2019р. під розписку (а.с. № 138, 139), між тим про причини неявки в суд 28.05.2019р. не сповістив. Оскільки представник позивача надала суду 28.05.2019р. заяву про розгляд справи за її відсутністю, відповідачка, треті особи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими належним чином, на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності усіх сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Підстав для винесення по справі заочного рішення у цій справі немає, оскільки відсутня сукупність умов передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України, а саме 20.03.2019р. відповідачка до канцелярії суду надала заяву про перехід до розгляду справи в загальному позовному провадженні та про відкладення розгляду справи (а.с. №133), отже позиція відповідачки щодо невизнання позовних вимог суду відома і їй буде дана належна оцінка поряд з іншими обставинами у справі, які підлягають з,ясуванню. Суд, дослідивши матеріали справи, оглянувши цивільну справу № 201/16170/15-ц, оцінивши зібрані докази у справі відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлено наступні обставини справи і відповідні ним правовідносини. [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] (а.с. № 14). Як вказує позивач, за життя [PERSON] була членом ЖБК № 337 (а.с. № 13) і повністю сплатила пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] , про що були видані довідки ЖБК № 337. Однак за життя [PERSON] не зареєструвала право власності на квартиру в КП «ДМБТІ» ДОР. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.06.2008р. у справі № 2-о-6/08 встановлений факт прийняття матір`ю позивача - [PERSON] (донькою [PERSON] ) спадщини, що відкрилась після смерті її матері [PERSON] (а.с. № 15). Але [PERSON] також не зареєструвала право власності на вищезазначену квартиру в КП «ДМБТІ» ДОР. [INFO] . [PERSON] померла (а.с. № 16). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді вказаної квартири. У зв`язку із тим, що нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2015р. по справі № 201/16170/15-ц позовні вимоги [PERSON] задоволено (а.с. № 17-18) було встановлено факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , померлої [INFO] Визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (з 03.06.2016р. назва міста Дніпро). При розгляді справи судом встановлено, що на день смерті матері [PERSON] позивач проживав і був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , (з 03.06.2016р [ADDRESS] . 09.10.2015р. позивач звернувся до Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. Постановою державного нотаріуса Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документа на вказану квартиру, а також через розбіжність у прізвищах матері у в свідоцтвах про народження і про шлюб. Маючи у розпорядженні рішення суду про визнання права власності, 23.01.2018р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського МНО Римської А.В. із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з метою реєстрації права власності на квартиру, надавши нотаріусу рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2015р. Рішенням приватного нотаріуса ДМНО Римської А.В. від 24.01.2018р. № 39331891 позивачеві відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру (а.с. № 19), оскільки 08.04.2016р. вже здійснено державну реєстрацію права власності на цю ж квартиру державним реєстратором Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області - Чернецьким М.А. за номером 14118605 на ім`я іншої особи [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ). Державна реєстрація була проведена на підставі довідки № 4 від 27.01.2016р., виданої ЖБК № 337 та технічного паспорту, виданого 01.04.2016р. ТОВ «СЕРВІС ЕКСПЕРТ М» (а.с. № 27). Позивач стверджує, що довідка ЖБК №337 № 4 від 27.01.2016р. є сфальсифікованою, для чого просив оглянути матеріали цивільної справи № 201/16170/15-ц. Судом були оглянуті матеріали цивільної справи № 201/16170/15-ц, з яких видно, що до матеріалів справи долучена довідка ЖБК № 337 в копії, завіреній заступником керівника апарату Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Єрмоленко О.О., у якій вказано, що квартира [ADDRESS] належала члену ЖБК - померлій [PERSON] , пай за квартиру було виплачено [PERSON] в повному обсязі, і станом на 14.10.2015р. заборгованість по сплаті комунальних послуг відсутня (а.с. № 160). При цьому, варто вказати, що оригінал довідки ЖБК № 337 № 75 від 14.10.2015р. був вилучений в результаті проведення слідчої дії, дозвіл на проведення якої був наданий на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2019р. Про вилучення довідки прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Шпаком О.О. складено протокол тимчасового доступу до речей і документів від 03.04.2019р. в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженню, копії якого долучено до матеріалів цієї справи, а також працівниками суду складений відповідний акт від 03.04.2019р.(а.с. № 153-160). Зі списку членів ЖБК № 337 вул. Недєліна, буд. 5, затвердженого головою ЖБК № 337 [PERSON] . видно, що [PERSON] відсутня серед переліку членів ЖБК № 337 (а.с. № 70). Як свідчить витяг з ЄРДР від 02.02.2018р. (а.с. № 22), слідчим відділом Соборного ВП Дніпровського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке за заявою потерпілого [PERSON] внесено до ЄРДР за № 12018040650000285 від 31.01.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. № 20-21,80). Як видно з протоколу допиту від 07.10.2018р. свідка [PERSON] у кримінальному провадженні № 12018040650000285 від 31.01.2018р., який є головою ЖБК № 337, він показав, що приблизно у 2016 році він видавав [PERSON] довідку про те, що він дійсно є онуком [PERSON] та проживав в квартирі [ADDRESS] . В той же час, ним була видана довідка [PERSON] про те, що станом на 2015р. заборгованість по квартирі виплачена (а.с. № 82-83, 85-86, 137). На підставі рішення державного реєстратора Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Чернецького М.А. на підставі довідки ЖБК №337 від 27.01.2016р. за № 4, а також технічного паспорта, виготовленого 01.04.2016р. ТОВ «СЕРВІС ЕКСПЕРТ М», здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 14118605 від 08.04.2016р., яким за [PERSON] зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] , що видно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 07.09.2018р. (а.с. № 84). Отже, як свідчать обставини справи, [PERSON] ніколи не була членом ЖБК № 337, не сплачувала пай за квартиру. Натомість на момент її звернення до державного реєстратора, право власності в порядку спадкування за законом після [PERSON] на спірну квартиру було визнано за позивачем [PERSON] рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2015р. по справі № 201/16170/15-ц, яке набрало законної сили 29.12.2015р. З урахуванням\~встановлених судом\~обставин,\~суд доходить\~висновку,\~що рішення\~державного реєстратора\~Криворізького міського\~управління юстиції\~Дніпропетровської області\~Чернецького М.А.\~про реєстрацію\~права власності\~за \~ [PERSON] вчинене з порушенням права власності дійсного власника квартири спадкоємця [PERSON] , внаслідок чого є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 цього Закону (в редакції, чинній на момент здійснення державної реєстрації права власності) під державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно розуміється офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 18 Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015р. Відповідно до п. 77, 80 Порядку № 1127 державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб або у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, проводиться за заявою власника такого майна або за умови уповноваження власником такого майна на підставі договору - за заявою особи, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, у порядку, передбаченому пунктами 30-34 цього Порядку. Для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності кооперативу подаються: \~ \~ \~ \~довідка кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі; технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо). Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, що діяла на момент вчинення реєстраційної дії) відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державно реєстрації прав несе заявник. Слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20.06.2018р. у справі №820/4146/17, від 18.09.2018р. у справі №823/235/16, від 29.08.2018р. у справі №807/719/15 звернула увагу, що оскарження рішення про державну реєстрацію, яке є наслідком реалізації сторонами у справі прав на спірне нерухоме майно, підлягає розгляду за правилами господарського чи цивільного судочинства. Таким чином, враховуючи порядок проведення державної реєстрації прав, визначений статтею 18 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», аналізуючи, перелік документів, необхідний для державної реєстрації прав, державним реєстратором Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Чернецьким М.А. здійснено державну реєстрацію речових прав на підставі документів, які були подані відповідачкою, серед яких була довідка ЖБК № 337, яка містить неправдиві відомості про власника, що призвело до прийняття незаконного рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] та порушення прав дійсного власника - спадкоємця за законом, за яким було визнано право власності на квартиру рішенням суду. Враховуючи викладене, рішення державного реєстратора Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Чернецького М.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 29205495 від 12.04.2016р. щодо державної реєстрації права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , є протиправним, внаслідок чого підлягає скасуванню. Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11до Конвенції № 475/97-ВР від 17.07.1997р.» і набрала чинності для України 11.09.1997р. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) наголошує, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21.02.1975р. у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13.10.2009р. у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні «Рисовський проти України» (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). У справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява №6833/74 від 13.07.1979 р., суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності». У рішенні у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року, визначено, що відповідно до прецедентного права Європейського суду право власності може бути «існуючим майном», а також позивач може обґрунтовувати його принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Оцінюючи докази, зібрані під час розгляду справи у їхній сукупності та взаємозв`язку, наявні рішення судів, що набрали законної сили і є мають обов`язкове преюдиційне значення під час розгляду цієї справи, суд доходить висновку, що відповідачка, не набувши право власності на квартиру в порядку, передбаченому законом, вчинила реєстрацію права за собою, чим порушила право позивача на вільне розпорядження своєю власністю, яка має бути захищене судом шляхом скасування записів про державну реєстрацію. Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є, зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно і обмежень цих прав, що набрали законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. За вищезазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з огляду на те, що позивачем при пред`явлені позову було сплачено судовий збір у розмірі 1\~409 грн.60коп. (за ставками 2018р. - а.с. № 2) з урахуванням задоволення позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму сплаченого останнім при подачі позову судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved