Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивач 31 травня 2018 року звернулася до суду з даним позовом до відповідача. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона уклала шлюб 03 червня 2005 року, який розірваний 03 листопада 2010 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, бо відповідач участі у вихованні дитини не приймає. Відповідач знаходиться на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, його фактичне місце перебування позивачу невідоме. На прохання позивача надати їй дозвіл на виїзд дитини у її супроводі за лінію зіткнення відповідач надав усну згоду, але повідомив, що загубив свій паспорт громадянина України і тому не може оформити дозвіл. Підприємство, на якому працює позивач, має дві бази відпочинку для співробітників та їх сімей на підконтрольній державі Україна території. Для того, щоб позивач могла скористатися путівкою від підприємства-роботодавця разом з дитиною, їй потрібний нотаріально оформлений дозвіл відповідача, який не можливо оформити з причини відсутності у відповідача паспорту громадянина України та неможливості для відповідача виїхати з непідконтрольної території без паспорту. У зв'язку з зазначеним позивач просить суд постановити рішення, яким надати їй, [PERSON], дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] за кордон та/або лінію зіткнення сторін на Донбасі без супроводу та нотаріально оформленої згоди батька дитини, відповідача у справі [PERSON] Про місце, дату і час розгляду справи сторони повідомлені належним чином (а.с.23). У судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність з-за віддаленості місця її проживання від суду, де розглядається справа (а.с.25). Відповідач, місце проживання якого в позовній заяві зазначене м.Докучаєвськ Донецької області, вул.Центральна,30/8, викликався в судове засідання на 17 липня 2018 року поштою. Поштове відправлення повернулося без вручення [PERSON] з позначкою листоноші «Інші причини. Краматорськ не обслуговує» (а.с.20). У зв'язку з зазначеним відповідач повідомлявся про явку в судові засіданні відповідно до вимог ст.128 ч.11 ЦПК України. Будучи двічі повідомленим про розгляд справи в суді належним чином шляхом завчасного оприлюднення на офіційному веб-порталі судової влади України оголошень про виклик у судові засідання 30 липня 2018 року і 30 серпня 2018 року (а.с.23), відповідач у судове засідання повторно не явився, про причини неявки суду не повідомив, з заявами про розгляд справи в його відсутність або про відкладення розгляду справи з певних підстав до суду не звертався, відзив на позов не подав. За таких обставин суд розглядає справу з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, ненадання заперечень проти позову і відзиву на позов відповідачем, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м.Донецька (а.с.4). З копії заочного рішення Кіровського районного суду м.Донецька від 03 листопада 2010 року встановлено, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний (а.с.5). Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231 (із змінами). У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від З 1 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231 (із змінами) визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. П.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. У відповідності до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.п.5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької Луганської областей - В'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Згідно з Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених вищезазначеною постановою, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою іншого з батьків. Без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється за рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Проаналізував добуті докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачем суду не надано доказів, які б спростовували обґрунтування позову в тій частині, що позивач позбавлена можливості оздоровити дитину, яка не досягла 16-річного віку, і відсутність згоди батька дитини на тимчасовий виїзд за кордон та/або лінію зіткнення перешкоджає позивачу здійснити такий виїзд. Відповідно до ст.141 ЦПК України витрати на судовій збір в сумі 704.80 гривень суд покладає на відповідача [PERSON]

Outcome: approved