Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ "Запоріжжяобленерго", в якому вимагає: зобов'язати відповідача здійснити демонтаж лічильника, встановленого на території житлового будинку № 1 по вул.Разіна в м.Вільнянськ Запорізької області; зобов'язати відповідача встановити такий лічильник відповідно до "Правил улаштування електроустановок"; заборонити відповідачу встановлювати у вказаному будинку контрольний засіб обліку; стягнути з відповідача на свою користь грошову суму у розмірі 20000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Як зазначив позивач у позовній заяві, йому на праві власності належить житловий будинок № 1 по вул.Разіна в м.Вільнянськ Запорізької області. 24.11.2013 року він уклав з відповідачем договір про користування електричною енергією, згідно якого відповідач здійснює постачання електричної енергії у будинок за вказаною адресою. Згідно умов договору, позивачу був встановлений лічильник прилад обліку електричної енергії. Далі, як зазначив позивач, наприкінці 2016 року лічильник був самовільно перенесений відповідачем на верхній кінець опори, що знаходиться у дворі, при цьому його відстань від землі унеможливлювала доступ до нього з боку споживача; у подальшому мало місце кілька перевірок і замін лічильника, проте його місце розташування залишалося незмінним. Позивач вважає, що місце розташування приладу обліку суперечить "Правилам улаштування електроустановок", оскільки цей прилад розміщується у місці, недоступному для споживача. Крім того, позивач стверджує, що у травні 2017 року прилад обліку був замінений без його згоди на технічний (контрольний) засіб обліку, який не може використовуватися для розрахунків за електричну енергію, але у подальшому на підставі цього лічильника відповідачем йому стала розраховуватися вартість спожитої електричної енергії. Наведена ситуація супроводжувалася звинуваченнями з боку відповідача у розкраданні електричної енергії. Враховуючи ці обставини, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. Під час судового розгляду справи позивач підтримав свій позов, просить його задовольнити, врахувавши обставини справи та доводи, викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав. Суду представник відповідача зазначив, що згідно п.11 "Правил користування електричною енергією для населення", саме побутовий споживач несе відповідальність за збереження засобів обліку, встановлених у квартирі, на інших об'єктах побутового споживача, та пломб на них. Також зазначив, що згідно п.1.5.6 розділу 1 глави 1.5 "Правил улаштування електроустановок", розрахункові вимірювальні комплекси потрібно встановлювати на межі поділу мережі за балансовою належністю або на визначеній межі експлуатаційної відповідальності; саме на цій межі позивачу й встановлений розрахунковий прилад обліку. Представник відповідача пояснив, що починаючи з 2006 року такий прилад обліку декілька разів встановлювався (замінювався) позивачу згідно вимог зазначених "Правил", а проведені відповідачем перевірки свідчили про можливе розкрадання електроенергії позивачем. З приводу встановлення т.зв. технічного засобу обліку, представник відповідача вказав, що такий засіб обліку дійсно був встановлений 16.01.2017 року, але у подальшому був самовільно демонтований споживачем. В теперішній час на опорі, про яку йде мова у позовній заяві, з 18.05.2017 року встановлений розрахунковий засіб обліку. Вважаючи, що ПАТ "Запоріжжяобленерго" діяло відповідно до положень законодавства, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Так, згідно договору про користування електричною енергією від 24.11.2013 року (а.с.24-25), відповідач ПАТ "Запоріжжяобленерго" зобов'язався постачати позивачу [PERSON] як побутовому споживачу електричну енергію до буд.1 по вул.Разіна в м.Вільнянськ Запорізької області. Цим договором передбачено встановлення у споживача приладу обліку та здійснення ним оплати за електричну енергію відповідно до його показань (пп.3, 14). Відповідно до п.10 "Правил користування електричною енергією для населення", затверджених постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 року, засоби обліку встановлюються відповідно до вимог правил улаштування електроустановок. Відповідно до п.1.5.27 "Правил улаштування електроустановок", лічильники мають розміщуватися в легкодоступних для обслуговування сухих приміщеннях, у досить вільному і не стисненому для роботи місці. (…) Лічильники допускається розміщувати в неопалюваних приміщеннях і коридорах розподільчих установок електростанцій та підстанцій, а також у шафах зовнішнього встановлення. Згідно п.1.5.29 цих "Правил", лічильники треба встановлювати в шафах, камерах комплектних розподільчих установок (КРУ, КРУЗ), на панелях, щитах, у нішах, на стінах, які мають жорстку конструкцію. Допускається кріплення лічильників на деревяних, пластмасових або металевих щитках. Висота від підлоги до коробки затискачів лічильників має бути в межах від 0,8 до 1,7 м. Допускається висота, менше ніж 0,8 м, але не менше ніж 0,4 м. Згідно пп.1 п.3.7 "Правил користування електричною енергією", затверджених постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996 року, засоби обліку на об'єктах електропередавальної організації мають бути встановлені таким чином, щоб для контролю за обсягом споживання електричної енергії забезпечити технічну можливість безперешкодного доступу до засобів обліку відповідальних працівників Держенергонагляду, постачальника електричної енергії та споживача. Представник відповідача не заперечував у судовому засіданні, що розрахунковий засіб обліку встановлений позивачу на верхньому кінці електроопори на висоті більше ніж 1,7 м. Крім того, факт встановлення лічильника на висоті, явно недоступній для позивача як для побутового споживача, підтверджений наданими ним фотографіями (а.с.15-16). Суд наголошує на тому, що відповідно до пп.11, 42 "Правил користування електричною енергією для населення", побутовий споживач несе відповідальність за збереження засобів обліку, встановлених у квартирі, на інших об'єктах побутового споживача, та пломб на них, та зобов'язаний забезпечувати їх збереження. Розташування відповідачем розрахункового приладу обліку у місці, не доступному для споживача, не тільки прямо порушує його право на доступне розташування цього приладу, передбачене п.10 "Правил користування електричною енергією для населення", але й унеможливлює здійснення ним повноважень щодо контролю збереження такого приладу і пломб на ньому. Враховуючи наведене, вимоги позивача, які стосуються належного встановлення розрахункового приладу обліку, є обґрунтованими. Суд також погоджується з доводами позивача щодо припущених відповідачем порушень при встановлення т.зв. технічного (контрольного) засобу обліку електричної енергії. Так, представник відповідача визнав у своєму відзиві (а.с.22), що 16.01.2017 року відповідачем був встановлений технічний засіб обліку з метою контролю споживання електричної енергії позивачем. За твердженням представника відповідача, цей лічильник був нібито самовільно позивачем був демонтований, хоча ніяких доказів щодо цього не надано, а сам позивач факт вчинення таких дій заперечує. Можливість встановлення т.зв. контрольного засобу обліку електричної енергії передбачена п.3.36 "Правил користування електричною енергією", затверджених постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996 року. Згідно цих положень, для контрольного обліку електричної енергії (контроль за виконанням установлених норм витрат електричної енергії) споживачі додатково можуть установлювати технічні (контрольні) засоби обліку в окремих цехах, на енергоємних агрегатах, технологічних лініях, у будинках. Технічні (контрольні) засоби обліку електричної енергії перебувають на балансі споживача, їх обслуговування здійснюється споживачем або іншою організацією за договором. Покази технічних (контрольних) засобів обліку електричної енергії не можуть бути використані для розрахунків за електричну енергію за винятком випадків, передбачених цими Правилами. Тобто, згідно зазначених "Правил", технічний (контрольний) засіб обліку може бути встановлений лише за ініціативою споживача, або принаймні за його згоди. Встановлення такого засобу обліку відповідачем без відома споживача не ґрунтується на законі. При цьому, за відсутності обґрунтування правомірності таких дій з боку представника відповідача, вбачається, що вони здійснювалися у зв'язку із тривалою перевіркою можливого розкрадання позивачем електричної енергії, тобто існує реальна можливість повторного здійснення аналогічних дій у майбутньому. За таких обставин суд вважає обґрунтованим позов [PERSON] і в цій частині. Згідно ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п.2 ч.2 цієї ж статті, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Вирішуючи вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що внаслідок протиправної поведінки відповідача він зазнав душевних страждань, зокрема, через психотравмуючу ситуацію для нього та його сім'ї, що спровокувало погіршення стану здоров'я, а також через почуття дискомфорту та побоювання у зв'язку із відсутністю можливості здійснювати контроль за витрачанням електричної енергії, станом приладу обліку, відсутності можливості перевіряти належність розрахунків вартості спожитої електричної енергії, що їх здійснював відповідач, почуття непевності у майбутньому та необхідності докладати додаткових зусиль дня відновлення нормальних умов життя та захисту своїх прав; тому наявні підстави для відшкодування завданої моральної шкоди. Разом з цим, зважаючи на характер душевних страждань позивача, істотність вимушених змін у його побуті, суд вважає завеликим заявлений розмір відшкодування у 20000 гривень, та знижує його до 5000 гривень як до такого, що відповідає зазначеним обставинам, а також вимогам розумності та справедливості. На підставі викладеного та

Outcome: partial