Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

У січні 2011 року [PERSON] звернулась до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що з листопада 2001 року по листопад 2008 року вона з [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрацію шлюбу. За час спільного проживання ними була набута земельна ділянка [NUMBER], що знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 0,1506 га,яка складається із земельної ділянки №1 площею 0,1000 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельної ділянки №2 площею 0,0506 га, наданої для ОСГ, право власності на яку зареєстровано за відповідачем. На пропозицію поділу вказаної земельної ділянки між ними в натурі отримала відмову, у зв'язку із чим вона була змушена звернутись до суду. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 вересня 2010 року за нею визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки. В даний час виникла необхідність розподілу земельної ділянки в натурі між власниками, в добровільному порядку розділити земельну ділянку відповідач не бажає. Тому просила суд виділити в натурі належну їй 1/2 частину земельної ділянки із земельної ділянки [NUMBER], загальною площею 0,1506 га,яка складається із земельної ділянки площею 0,1000 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельної ділянки №2 площею 0,0506 га, наданої для ведення ОСГ, що знаходиться за [ADDRESS]. 28.02.2013 року уточнила позовні вимоги та просила суд зобов'язати [PERSON] знести самочинно збудовані двох поверховий будинок і металевий павільйон, які розташовані по [ADDRESS]. Поділити земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS], виділивши [PERSON] частину земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування житлового будинку загальною площею 121,9 кв.м., іншу частину вказаної земельної ділянки поділити в натурі по ? частці між мною та [PERSON]. Заборони [PERSON] експлуатацію самочинно збудованого двох поверхового будинку і металевого павільйону, які розташовані по [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали, зазначили що вони погоджуються на 2-й варіант розподілу земельної ділянки, запропонований експертом згідно висновку експертизи. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти виділення [PERSON] - 300 кв.м. земельної ділянки, проте не погодився з варіантами експертизи, заперечував проти задоволенні інших позовних вимог. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов визнали в частині виділення [PERSON] 300 кв.м. земельної ділянки, в решті позовних вимог просили суд відмовити. Суд вислухавши осіб, які приймають участь в справі, вивчивши матеріали справи, позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав: Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.07.2009 року встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] (а.с.8-9 том 1 ). Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Київської області від 21.10.2009 року рішення Києво-Святошинського району Київської області від 07.07.2009 року залишено без змін. (а.с. 10-11 том 1). Відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.09.2010 року за [PERSON] визнано право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1506 га, яка складається з земельної ділянки № 1 площею 0,1000 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 3222410600:01:015:0035 та земельної ділянки № 2 площею 0,0506 га, наданої для ведення ОСГ, кадастровий номер 3222410600:01:015:0036, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 14-17 том 1). Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Київської області від 30.11.2010 року рішення Києво-Святошинського району Київської області від 22.09.2010 року в частині визнання за [PERSON] прав власності на ? частину автомобіля Мерседес - спринтер, скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення суду залишено без змін.(а.с. 18-20 том 1). Відповідно до ч. 3 ст. 88 Земельного Кодексу України, учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки. У відповідності з вимогами ч.4 ст.88 Земельного кодексу України, яка передбачає те, що учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Співвласник також має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, відповідно до вимог ст.364 ЦК України. Відповідно до Висновку № 6936/13-43/1212/1213/14-13 судової будівельно-технічної експертизи від 23.04.2014 року, проведеної експертами КНДІСЕ Фіщук Н.І. та Свістунов І.С., було запропоновано три варіанти розподілу земельної ділянки по [ADDRESS]. Судом встановлено, що зазначений висновок експертів є обґрунтованим, повним, сумніву не викликає, експерти попереджені про кримінальну відповідальність по ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України за надання завідомо неправдивого висновку та відмову від надання висновку попереджено, тому суд приймає даний висновок як належний і допустимий доказ по справі. Згідно з першим варіантом розділу земельної ділянки по [ADDRESS] пропонується виділити співвласникам з загальної площі земельної ділянки 1506 кв.м. (в одиницях площі) без урахування самовільних будівель та споруд, а саме: першому співвласнику з площі 1000 кв.м. земельної ділянки (для будівництва та обслуговування житлового будинку №3222410600/01/015/0035) - 300 кв.м. для обслуговування не житлового будинку (комерційного призначення); другому та третьому співвласнику з площі 700 кв.м. земельної ділянки (для будівництва та обслуговування житлового будинку №3222410600/01/015/0035) по (1/2 х 700) = 350 кв. Другому та третьому співвласнику з площі 506 кв.м. земельної ділянки (для ведення ОСГ №3222410600/01/015/0036) по (1/2 х 506) = 253 кв.м. Лінії розподілу ділянок проходять: перша лінія (пл. 300 кв.м.): з точки "А", яка розподіляє межу ділянки з [ADDRESS] на частини 9,10 м ліворуч та праворуч 9,52 м. паралельно стіні будинку в точку "Б" -33,92 м; з точки "Б" під кутом 91° до лівої межі ділянки в точку "В"; точка "В" розподіляє відрізок 46,10 м. лівої межі земельної ділянки на частини 24,88 м. ліворуч та 21,22 м. праворуч. Друга лінія (пл. 350 кв.м.): з точки "А", яка розподіляє межу ділянки з [ADDRESS] на частини 9,10 м ліворуч та праворуч 9,52 м. паралельно стіні будинку в точку "Б" - 33,92 м; з точки "Б" під кутом 91° до лівої межі ділянки в точку "В"; з точки "В" по лівій межі ділянки в точку "Л" - 24,88 м; з точки "Л" по межі ділянки, що надана під ведення ОСГ в точку "Ж"- 15,80 м.; з точки "Ж" під кутом 121° до межі в точку "Е"- 17,10 м; з точки "Е" під кутом 88° до межі в точку "Д" - 4,04 м; з точки "Д" в точку "Г" - 33,95 м ; точка "Г" розподіляє межу земельної ділянки з [ADDRESS] на частини 10,71 м ліворуч та праворуч 7,91 м. Третя лінія (пл. 350 кв.м.): з точки "Г", яка розподіляє межу ділянки з [ADDRESS] на частини 10,71 м ліворуч та праворуч 7,91 м. в точку "Д" - 33,95 м; з точки "Д" по суміжній межі ділянки в точку "Е" 4,04 м; з точки "Е" по суміжній межі ділянки в точку "Ж" 17,10 м; точка "Ж" розподіляє тильну межу земельної ділянки (21,06м), що межує з ділянкою яка надана під ведення ОСГ на відрізи 15,80 м. ліворуч та 5,26 м. праворуч. Четверта лінія (пл. 253 кв.м. для ведення ОСГ): з точки "И", яка розподіляє тильну межу (21,06 м.) ділянки, що надана для будівництва та обслуговування житлового будинку на частини 14,44 м ліворуч та праворуч 6,62 м. в точку "К" - 31,01 м; точка "К" розподіляє тильну межу земельної ділянки (16,14м), надана під ведення ОСГ на відрізи 6,94 м. ліворуч та 9,20 м. праворуч. Так як сторони не досягли домовленості про поділ земельної ділянки в натурі, суд вважає, що за таких обставин необхідно провести поділ земельної ділянки відповідно до часток співвласників та першого варіанту поділу, викладеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи, оскільки такий варіант є найбільш наближеним до ідеальних часток сторін в праві власності на земельну ділянку. Враховуючи висновок експертизи, суд виділяє співвласникам з загальної площі земельної ділянки 1506 кв.м. (в одиницях площі) без урахування самовільних будівель та споруд по І варіанту судової будівельно-технічної експертизи, а саме: виділяє [PERSON] в натурі з площі 1000 кв.м. земельної ділянки (для будівництва та обслуговування житлового будинку №3222410600/01/015/0035) - 300 кв.м. для обслуговування не житлового будинку (комерційного призначення). Лінії розподілу ділянок проходять: Перша лінія (пл. 300 кв.м.): з точки "А", яка розподіляє межу ділянки з [ADDRESS] на частини 9,10 м ліворуч та праворуч 9,52 м. паралельно стіні будинку в точку "Б" - 33,92 м; з точки "Б" під кутом 91° до лівої межі ділянки в точку "В"; точка "В" розподіляє відрізок 46,10 м. лівої межі земельної ділянки на частини 24,88 м. ліворуч та 21,22 м. праворуч. Виділяє [PERSON] з площі 700 кв.м. земельної ділянки (для будівництва та обслуговування житлового будинку №3222410600/01/015/0035) по ( ? х 700) = 350 кв. Друга лінія (пл. 350 кв.м.): з точки "А", яка розподіляє межу ділянки з [ADDRESS] на частини 9,10 м ліворуч та праворуч 9,52 м. паралельно стіні будинку в точку "Б" - 33,92 м; з точки "Б" під кутом 91° до лівої межі ділянки в точку "В"; з точки "В" по лівій межі ділянки в точку "Л" - 24,88 м; з точки "Л" по межі ділянки, що надана під ведення ОСГ в точку "Ж"- 15,80 м.; з точки "Ж" під кутом 121° до межі в точку "Е"- 17,10 м; з точки "Е" під кутом 88° до межі в точку "Д" - 4,04 м; з точки "Д" в точку "Г" - 33,95 м ; точка "Г" розподіляє межу земельної ділянки з [ADDRESS] на частини 10,71 м ліворуч та праворуч 7,91 м. Виділяє [PERSON] з площі 700 кв.м. земельної ділянки (для будівництва та обслуговування житлового будинку №3222410600/01/015/0035) по ( ? х 700) = 350 кв. Третя лінія (пл. 350 кв.м.): з точки "Г", яка розподіляє межу ділянки з [ADDRESS] на частини 10,71 м ліворуч та праворуч 7,91 м. в точку "Д" - 33,95 м; з точки "Д" по суміжній межі ділянки в точку "Е" 4,04 м; з точки "Е" по суміжній межі ділянки в точку "Ж" 17,10 м; точка "Ж" розподіляє тильну межу земельної ділянки (21,06м), що межує з ділянкою яка надана під ведення ОСГ на відрізи 15,80 м. ліворуч та 5,26 м. праворуч. Виділяє [PERSON] з площі 506 кв.м. земельної ділянки (для ведення ОСГ №3222410600/01/015/0036) по ( 1/2 х 506) = 253 кв.м. Четверта лінія (пл. 253 кв.м. для ведення ОСГ): з точки "И", яка розподіляє тильну межу (21,06 м.) ділянки, що надана л і будівництва та обслуговування житлового будинку на частини 14,44 м ліворуч та праворуч 6,62 м. в точку "К" - 31,01 м; Виділяє [PERSON] з площі 506 кв.м. земельної ділянки (для ведення ОСГ №3222410600/01/015/0036) по ( 1/2 х 506) = 253 кв.м. Четверта лінія (пл. 253 кв.м. для ведення ОСГ): точка "К" розподіляє тильну межу земельної ділянки (16,14м), надана під ведення ОСГ на відрізи 6,94 м. ліворуч та 9,20 м. праворуч. Згідно ст.. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст.. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності на вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно ст.. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача в частині розподілу земельної ділянки в натурі, оскільки вони відповідають вимогам ст.ст. 57-59 ЦПК України. Що стосується позовних вимог про знесення самовільно збудованого двох поверхового будинку і металевого павільйону, суд вважає за можливе відмовити в цій частині з наступних підстав. У ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 22 постанови № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" від 30 березня 2012 року роз'яснив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Згідно із роз'ясненнями, що містяться у абзаці першому і другому п. 24 зазначеної вище постанови, знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі ч. 7 ст. 376 ЦК України зобов'язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об'єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову. Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України знесення самочинно збудованого об'єкту нерухомого майна передбачено у разі, якщо особу, яка здійснила самочинне будівництво з істотним відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, було зобов'язано провести відповідну перебудову даного об'єкту, але дана особа відмовилась провести таку перебудову або така перебудова є неможливою. Однак, позивачка у порушення вимог ч. 7 ст. 376 ЦК України, при подачі позову до суду та у ході судового розгляду справи, не надала суду жодного доказу на підтвердження тих обставин, що органом державної влади або органом місцевого самоврядування подавалась позовна заява до [PERSON] про зобов'язання [PERSON] провести відповідну перебудову. У абзаці п'ятому п. 24 цієї ж постанови пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що погодження забудовника на перебудову при розгляді справи про знесення самочинного будівництва за можливості перебудови, якщо це підтверджено, є підставою для відмови в позові лише тоді, коли рішення суду, яке набрало законної сили, про зобов'язання здійснити перебудову не виконано не з вини забудовника, про що державним виконавцем складено відповідний акт. Позивачкою, ставлячи питання про знесення самочинно збудованого об'єкту нерухомості, не було надано жодного доказу на підтвердження того факту, що позивачка пропонувала відповідачу провести відповідну перебудову спірного об'єкту нерухомості у відповідності до проекту, або що органом державної влади або органом місцевого самоврядування подавалась позовна заява про зобов'язання [PERSON] провести відповідну перебудову до суду, а Відповідач відмовився здійснити дану перебудову. Також Позивачка не надала доказів того факту, що проведення перебудови спірного самочинного будівництва та приведення його у відповідність до проекту є неможливим. Сам факт здійснення відповідачем самочинного будівництва об'єкту нерухомості не є підставою для знесення даного об'єкту відповідно до ст. 376 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] 1700 (одну тисячу сімсот) грн. сплаченого судового збору. Враховуючи, що вирішення даного питання неможливо без проведення експертизи суд, стягує з [PERSON] на користь [PERSON] 5936 (п'ять тисяч дев'ятсот тридцять шість ) грн.40 коп. вартість проведеної експертизи, 1200 (одну тисячу двісті грн. вартість теодолітної зйомки. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial