Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа - [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, просив стягнути з [PERSON] на його користь 2000 гривень , солідарно з [PERSON] та ПрАТ « Українська пожежно-страхова компанія» на його користь 159 718,33 гривень, стягнути на його користь солідарно з ПрАТ « Українська пожежно-страхова компанія» та з [PERSON] судовий збір у розмірі 1598,00 грн. Пояснивши свою заяву тим, що 07 грудня 2018 року, о 18-45 годині, водій [PERSON] керуючи автомобілем «BMW» н.з [NUMBER] на м-н 5 Зарічний в м. Кривий Ріг, в районі е/о №26 /89 , не обравши безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, не застосувавши міри до зменшення швидкості, виїхав за межі проїзної частини та допустив наїзд на перешкоду у вигляді «Бетонної огорожі автостоянки», частина якої розлетілись та завдав механічних пошкоджень автомобілю позивача: «Nissan Primera» н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження, чим було спричинено матеріальну шкоду. Своїми діями відповідач [PERSON] , згідно протоколу про адміністративне правопорушення, порушив п.п.12.1.12.3 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 16 січня 2019 року постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу [PERSON] було визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень. Постанова суду набрала законної сили. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 04.12.2018 року власником автомобіля «Nissan Primera» н.з. [NUMBER] є позивач [PERSON] . Цивільно - правова відповідальність [PERSON] на час здійснення ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Українська пожежно - страхова компанія". Відповідач ПАТ "Українська пожежно - страхова компанія" всупереч закону витрати за пошкодження відповідачем [PERSON] транспортного засобу [PERSON] не відшкодував. Зазначене тягне стягнення обумовленої договором страхування від 20.12.2017 року франшизи в розмірі 2000 гри. з відповідача [PERSON] . В наслідок дій відповідача транспортний засіб марки «Nissan Primera» н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Згідно експертного дослідження судового експерта Рейнюк О.В. № 359/18 від 27.12.2018 року розмір збитків завданих автомобілю марки «Nissan Primera» н.з. [NUMBER] , складає 159 718,33 грн. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 червня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче судове засідання призначене на 20 червня 2019 року Ухвалою суду від 20 червня 2019 року підготовче судове засідання відкладено до 15 липня 2019 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідачів та третьої особи. Ухвалою суду від 15 липня 2019 року підготовче судове засідання відкладено до 15 серпня 2019 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідачів та третьої особи. Ухвалою суду від 15 серпня 2019 року закрите підготовче судове засідання , справу призначено до судового розгляду по суті на 17.09.2019 року. У судовому засіданні 17 вересня 2019 року представник позивача [PERSON] . підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Посилався на те, що відповідач протиправно відмовив у виплаті страхового відшкодування, оскільки за даними сервісу МТСБ України поліс АМ/1191180 від 27.11.2017 є дійсним та був діючим на момент ДТП. В судове засідання 12 листопада 2019 року не з`явився, надав заяву про слухання справи без його участі. Представник відповідача ПрАТ «УПСК» у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. До суду надійшов відзив представника ПрАТ «УПСК» на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відсутні правові підстави вважати ДТП, що сталася 07.12.2018 року за участю транспортного засобу ««BMW» н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , страховим випадком та здійснити виплату страхового відшкодування. В свою чергу, п.п.1.6 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власниками наземних ТЗ називає власників або законних володільців (користувачів на праві власності, оперативного керування, на основі договору оренди або осіб, які правомірно експлуатують ТЗ на інших законних підставах). Відповідно до ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну для їхніх особистих потреб. Також вказував на те, що відповідач не міг відмовити в укладенні договору страхування, на момент укладення договору не був зобов`язаний перевіряти законність володіння автомобілем. Однак, на переконання відповідача, наявність полісу не свідчить про безальтернативний обов`язок відповідача виплачувати страхове відшкодування. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Судом встановлено, що водій [PERSON] , 07 грудня 2018 року, в 18-45 годині, керуючи автомобілем «ВМW» н.з [NUMBER] по м-н 5 Зарічний в м. Кривий Ріг, в районі е/о №26 /89 , не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, не застосував міри до зменшення швидкості, виїхав за межі проїзної частини та допустив наїзд на перешкоду у вигляді «Бетонної огорожі автостоянки», частина якої розлетілись та завдали механічних пошкоджень автомобілям: «Nissan Primera» н.з. [NUMBER] - [PERSON] , «ВАЗ -2110» н.з. [NUMBER] - [PERSON] , «ВАЗ-21099 н.з. [NUMBER] - [PERSON] , «Nissan Juke» н.з. [NUMBER] - [PERSON] , «ВАЗ Калина» н.з.[NUMBER], «Hyundai Sonata» н.з. [NUMBER] [PERSON] , « КІА Sportage» н.з. [NUMBER] [PERSON] , «Nissan Qashgai» н.з. [NUMBER] - ТОВ « Сучасна сертифікація моінпенція», «SKODA Super BБ» н.з. [NUMBER] - [PERSON] .. Внаслідок ДТП був травмований пасажир автомобіля [PERSON] , вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим було спричинено матеріальну шкоду. Своїми діями водій [PERSON] , згідно протоколу, порушив п.п.12.1,12.3 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 16 січня 2019 року постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області [PERSON] було визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП є підтвердженою постановою суду у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності (а.с.10). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія була застрахована згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія», АМ № 2170683 від 21.12.2017 року (а.с. 11). Пошкоджений в результаті ДТП автомобіль «Nissan Primera» н.з. [NUMBER] на праві власності [PERSON] (а.с.8 зворотній бік), який звернувся до відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування за пошкоджений 20.12.2018 року транспортний засіб з вини водія [PERSON] Однак, листом від 06.02.2018 відповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відмовило позивачу [PERSON] у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на відсутність для цього законних підстав (а.с.12). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №359/18 від 27.12.2018 року, відповідально до якої сума матеріального збитку автомобілю «Nissan Primera» н.з. [NUMBER] , складає 159 718,33 грн., при цьому вартість відновлювального ремонту складає 195 669,60 грн. (а.с. 12-19). Не погоджуючись з відмовою у виплаті страхового відшкодування, позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до страховика та [PERSON] . Судом встановлено, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування стали відомості про те, що автомобіль, був ввезений на митну територію України у митному режимі «Тимчасове ввезення на строк до одного року» з метою особистого користування громадянином [PERSON] (а.с.12). З позиції відповідача на момент ДТП [PERSON] не був законним володільцем та користувачем транспортного засобу «ВМW» н.з [NUMBER] , а тому не був особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована згідно полісу АМ № 2170683 від 21.12.2017 року, що випливає з аналізу норм пунктів 1.4. та 1.6 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому інших підстав для відмові в виплаті страховиком не зазначено. Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з наступного. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5). Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, - це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Відповідно до п.1.4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Згідно з ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідач посилається на те, що транспортний засіб «ВМW» н.з [NUMBER] , ввезений на митну територію України у митному режимі "Тимчасове ввезення", а отже відповідно до п.4 ст. 380 Митного кодексу України, водій [PERSON] на час ДТП не був законним володільцем та правомірним користувачем вказаного транспортного засобу, у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована. Так, відповідно до ч. 4 ст. 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Судом встановлено, що страхувальником за полісом є [PERSON] , яким забезпечений транспортний засіб «ВМW» н.з [NUMBER] . Укладаючи з даною особою Договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності (поліс АМ /2170683) та приймаючи від [PERSON] страховий платіж, відповідач обізнаний, що страхувальник, є особою, відмінною від тієї, яка тимчасово ввезла автомобіль на територію України з метою використання в особистих цілях. За таких обставин, відповідач повинен був усвідомлювати ризик тих наслідків, які можуть випливати за наслідками укладення такого договору в контексті принципів цивільного законодавства щодо обов`язковості виконання зобов`язання сторонами. За наведених обставин, суд вважає, що відповідач не має законних підстав посилатись на обставини відмінності особи, що ввезла автомобіль на територію України, та особи, яка перебувала за кермом, як на підставу для того, щоб констатувати, що водій [PERSON] , який керував автомобілем у момент ДТП, не є особою, відповідальність якої застрахована згідно з полісом № АМ /1191180. Крім того, суд зазначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України). Суд наголошує на тому, що суду не надано доказів визнання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АМ /2170683) недійсним. Суду також не доведено той факт, що [PERSON] не мав посвідчення водія. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Посилання в постанові від 16 січня 2019 року Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на пояснення [PERSON] , що він не отримував водійського посвідчення не може бути прийнято судом як належний доказ цього факту. Інших доказів суду не надано та клопотань про витребування не заявлено. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 36.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля «Nissan Primera» н.з. [NUMBER] , відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 100 000, 00 грн., франшиза - 2000,00 грн. (а.с.19). Відповідно до п. 12.1. статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Таким чином, враховуючи передбачений полісом № АМ/2170683 ліміт відповідальності за шкоду у розмірі 100000, 00 грн., франшизу у розмірі 2000 грн., розмір страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача повинно становити 98 000,00 грн. Така сума є вартістю з врахуванням ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи 2000 грн. (а.с.12). Відповідно до положень ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За таких обставин, відповідач неправомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування (в межах доводів відмови в виплаті, які зазначені страховиком, тобто без посилання на відсутність посвідчення водія та належного та допустимого підтвердження цього факту), а відтак, страхове відшкодування має бути стягнуте з відповідача на користь позивача [PERSON] у розмірі 98 000 грн.. Щодо позовних вимог до [PERSON] слід зазначити наступне: Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), про що зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже із [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню грошові кошти у сумі 61 718 (шістдесят одна тисяча сімсот вісімнадцять) грн.33 коп., з яких 59 718, 33 сума матеріального збитку, а 2000 грн. 00 коп. - франшиза. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати у пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог На підставі викладеного,

Outcome: partial