Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» про захист прав споживача, відповідно до якого просив суд визнати дії (бездіяльність) нового стягувана ТОВ «Вердикт Капітал», про відмову в наданні необхідної інформації споживачу [PERSON] , припинити дії (бездіяльність) ТОВ «Вердикт Капітал», що порушує права та інтереси позивача [PERSON] , як сторони по кредитному договору № 22033863 від 04.10.2007 року, на отримання інформації по кредитному договору, визнати право позивача [PERSON] , на отримання інформації а саме, копій необхідних документів кредитної справи, які мають відношення до кредитного договору № 22033863 від 04.10.2007 року, що знаходяться у нового стягувана ТОВ «Вердикт Капітал» згідно договору відступлення права вимоги та зобов`язати ТОВ «Вердикт Капітал» надати усі необхідні копії документів, що мають відношення до кредитного договору № 22033863 та договору про відступлення права вимоги, стороні кредитного договору, [PERSON] . Позовні вимоги вмотивовані тим, що 04.10.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений валютний кредитний договір № 22033863 на загальну суму 225 093 гривень 00 копійок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,50 % річних з кінцевим терміном повернення 03.10.2014 року. Позивач зазначає, що на при кінці 2019 року з його зарплати, почали стягувати грошові кошти, на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» згідно постанови про виконавче провадження № 58618878 по виконавчому листу № 199/2185/13-ц від 20.08.2013 року, виконавець Мосейко В. Г. У квітні 2020 року позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду та йому стало відомо, що у провадженні суду перебувала цивільна справа № 199/2185/13-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до нього [PERSON] , про стягнення заборгованості у сумі 500 681 гривень 94 копійок, за кредитним договором № 22033863 від 04.10.2007 року, але у зв`язку зі спливом 5 річного терміну зберігання, ця справа у 2019 році була знищена а у суді залишилися тільки процесуальні документи суду. Також, позивачу стало відомо, що 18.10.2019 року ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська змінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі № 199/2185/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 22033863 від 04.10.2007 року, а саме: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». 08 жовтня 2020 року позивач як сторона по кредитному договору та як споживач фінансових послуг, письмово звернувся до ТОВ «Вердикт Капітал» з проханням надати копії відповідних документів по цивільної справі № 199/2185/13-ц, копії документів які регулюють питання операції факторингу під час відступлення права вимоги по кредитному зобов`язанню між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал», копій кредитної справи з усіма додатками разом з копією кредитного договору № 22033863 у зв`язку з втратою своїх примірників, свого комплекту кредитних документів, а саме: копію кредитного договору № 22033863 від 04.10.2007 року з копіями додатків, копію виконавчого листа від 2013 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», копію договору від 02.08.2019 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» про угоду відступлення права вимоги за N° 114/2-15 (з регресом або без нього) копію документа фінансово-бухгалтерського обліку про перерахування ТОВ «Вердикт-Капітал» грошових коштів, компенсації вартості (сплати) відступленого права вимоги при проведені операції факторингу по кредитному договору № 22033863 від 04.10.2007 року, на рахунок АТ «Райффайзен Банк Аваль», копію поштового повідомлення боржника [PERSON] , про відступлення грошової вимоги після підписання угоди між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» (згідно ст. 1082 ЦК) з вихідним номером, датою поштового відправлення та датою поштового отримання цього повідомлення боржником, [PERSON] , копію документу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» «витягу з розрахунків» по кредитному договору № 22033863 від 04.10.2007 року, у якому вказана інформація, щодо залишку тіла кредиту, нарахування пені, нарахування штрафів та змін процентної ставки за цім кредитним договором, у період з 2007 року по 2013 рік, копію свідоцтва ТОВ «Вердикт-Капітал» про реєстрацію фінансової установи згідно Положень про Державний реєстр фінансових послуг, на ринку факторингових послуг, якщо таке свідоцтво є, копію додатку про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Вердикт-Капітал» відповідно до діючого законодавства, реєстру учасників ринку факторингу. ТОВ «Вердикт Капітал» не було надано письмових повідомлень по факту розгляду зазначеного звернення від 15 жовтня 2020 року, також повідомлення про встановлення іншого терміну на розгляд звернення (запиту) надано не було, що позивач вважає зазначене порушенням його прав та законних інтересів як споживача та як сторони по кредитному договору № 22033863 від 04.10.2007 року. Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. 20 січня 2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому він заперечує проти позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що позовна заява подана [PERSON] не відповідає нормам процесуального права та вводить суд в оману виходячи з наступного. Ухвалою Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2019р. (справа: № 199/2185/13-ц, провадження: №6/199/254/19) Заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, стягувач: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», боржник: [PERSON] - задоволено та замінено стягувана у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі № 199/2185/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 22033863 від 04.10.2007 року, а саме: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (ЄДРПОУ: 36799749, 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-6), при цьому, наведеною ухвалою було встановлено факт про те, що 02.08.2019 року між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-15, відповідно до якого ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» відступило свої права вимоги за договорами кредиту, і в тому числі за договором кредиту: № 22033863, оскільки, ТОВ «Вердикт Капітал» були надані суду всі належні та допустимі докази, при цьому, екземпляр Заяви про заміну стягувана і копіями документів, про які мова йде в позовній заяві - було надіслано [PERSON] . Окрім наведеного, факт отримання документів [PERSON] про які мова йде в позовній заяві, які ніби - то йому надані не були підтверджується і листом Голови Амур-Нижньодніпровського районного суду м Дніпропетровська від 18.06.2020р. Заявою ТОВ «Вердикт Капітал» про надання документів на виконання Ухвали Дніпропетровського апеляційного суду від 21.10.2020р. (справа: № 199/2185/13-ц) були надані копії документів, про які мова йде в позовній заяві [PERSON] , в тому числі і копія кредитного договору та розрахунки заборгованості. 02 лютого 2021 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, вказана норма встановлює об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Так, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановленіЗУ "Про захист прав споживачів". Відповідно до ч. 8ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. У ст. 55 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. З Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року N 15-рп/2011у справі про захист прав споживачів кредитних послуг вбачається, що положення п. п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями ч. 4ст. 42 Конституції Українитреба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Судом встановлено, що 04.10.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений валютний кредитний договір № 22033863 на загальну суму 225 093 гривень 00 копійок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,50 % річних з кінцевим терміном повернення 03.10.2014 року. 12 червня 2013 року Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , ІПН [NUMBER] , на користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором № 22033863 від 04.10.2007 року в розмірі 497240 гривень 94 копійки, яка складається з: непогашена сума кредиту - 213317,82 грн.; несплачені проценти - 133923,12 грн.; пеня - 150000 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 3441,00 гривень, а всього 500681 (п`ятсот тисяч шістсот вісімдесят одна) гривень 94 копійок. 18.10.2019 року ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська змінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі № 199/2185/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 22033863 від 04.10.2007 року, а саме: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». 08 жовтня 2020 року [PERSON] як сторона по кредитному договору та як споживач фінансових послуг, звернувся до ТОВ «Вердикт Капітал» з проханням надати копії документів по цивільної справі № 199/2185/13-ц, копій документів які регулюють питання операції факторингу під час відступлення права вимоги по кредитному зобов`язанню між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал», копій кредитної справи з усіма додатками разом з копією кредитного договору № 22033863 у зв`язку з втратою своїх примірників, свого комплекту кредитних документів, а саме: копію кредитного договору № 22033863 від 04.10.2007 року з копіями додатків, копію виконавчого листа від 2013 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», копію договору від 02.08.2019 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» про угоду відступлення права вимоги за N° 114/2-15 (з регресом або без нього) копію документа фінансово-бухгалтерського обліку про перерахування ТОВ «Вердикт-Капітал» грошових коштів, компенсації вартості (сплати) відступленого права вимоги при проведені операції факторингу по кредитному договору № 22033863 від 04.10.2007 року, на рахунок АТ «Райффайзен Банк Аваль», копію поштового повідомлення боржника [PERSON] , про відступлення грошової вимоги після підписання угоди між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» (згідно ст. 1082 ЦК) з вихідним номером, датою поштового відправлення та датою поштового отримання цього повідомлення боржником, [PERSON] , копію документу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» «витягу з розрахунків» по кредитному договору № 22033863 від 04.10.2007 року, у якому вказана інформація, щодо залишку тіла кредиту, нарахування пені, нарахування штрафів та змін процентної ставки за цім кредитним договором, у період з 2007 року по 2013 рік, копію свідоцтва ТОВ «Вердикт-Капітал» про реєстрацію фінансової установи згідно Положень про Державний реєстр фінансових послуг, на ринку факторингових послуг, якщо таке свідоцтво є, копію додатку про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Вердикт-Капітал» відповідно до діючого законодавства, реєстру учасників ринку факторингу, зазначене звернення було отримано відповідачем 15.10.2020 року. Відповідно до п. 19 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Тобто, права на інформацію є про продукцію передбачено законодавством про захист прав споживачів. В даному випадку' продукція це надання послуги споживчого кредитування. Рішення Конституційного Суду України Справа N 1-26/2011 від 10 листопада 2011 року N 15-рп/2011, зазначено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів (стаття 1, частина четверта статті 13, частини перша, четверта статті 42 Конституції України) (254к/96-ВР). В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України (254к/96-ВР) має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України (254к/96-ВР) і повинні відповідати їй (частини перша, друга статті 8 Основного Закону України) (254к/96-ВР). У рішення Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року по справі N 1-26/2011, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення Закону (закон "Про захист прав споживачів"), які є предметом офіційного тлумачення у справі, спрямовані на захист прав споживачів кредитних послуг та збалансування цих прав з іншими суспільними цінностями, що захищаються публічною владою. Тому в аспекті конституційного звернення положень Закону "Про захист прав споживачів" у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Таким чином, вимоги законодавства про захист прав споживачів розповсюджуються на всі правовідносини, що діють між сторонами, як при підписанні кредитного договору так і впродовж всього строку його дії. Верховний суд України, в постанові по справі N 758/9298/15-ц, вказав, що "У ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності фінансової установи. Фінансові установи зобов`язані на вимогу клієнта в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", надати таку інформацію. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансові установи повинні розкривати інформацію, що надається клієнтам відповідно до ст. 12 цього Закону. Крім того, у рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА 5 щодо офіційного тлумачення положень п. п. 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. З ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) від 10 листопада 2011 року N 15-рп/2011 зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення п. п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (з наступними змінами) у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти, так їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту. В Рішенні Конституційного суду України від 01.12.2004 р. по справі N 1-10/2004 розкривається поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Частиною четвертою статті 55 Конституції України унормовано, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Таким чином, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. У ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Статтею 15 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено право необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Відповідно до ст. ст. 6, 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" клієнт має право доступу до інформації щодо кредитного договору. Згідно ст. 5 Закону України Про інформацію", кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів... Відповідно до ст. 2 Про звернення громадян від 02.10.96 р. законодавство України про звернення громадян включає цей Закон та інші акти законодавства, що видаються відповідно до Конституції України та цього Закону. Право на звернення - це викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заява (клопотання) і скарги (ст. З Закону України "Про звернення громадян"). Законодавством України "Про звернення громадян" передбачено безумовне право особи на одержання відповіді на свою заяву (звернення) від будь-якого суб`єкта звернення незалежно від виду та форми власності, оскільки саме так державою гарантується забезпечення і утвердження прав, свобод та інтересів людини, закріплених Конституцією та чинним законодавством, що є головним обов`язком держави. Згідно із статтею 21 Закону України "Про захист прав споживачів", крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Закон України "Про звернення громадян" регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. У відповідності до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду. Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення (ч. 1, 3, 4 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян"). Згідно з положеннями статті 18 Закону України "Про звернення громадян" громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень. Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів (стаття 20 Закону України "Про звернення громадян"). Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. З урахуванням викладених норм законодавства, суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» не надано обґрунтовану та повну по суті звернення [PERSON] відповідь на звернення від 08.10.2020 року, яке відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення було отримано ТОВ «Вердикт Капітал» 15.10.2020 року. Посилання відповідача у відзиві на те, що запитувана [PERSON] інформація була надана ТОВ «Вердикт Капітал» до Дніпровського апеляційного суду та надіслана Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська - [PERSON] на його звернення, тому позивач має можливість ознайомитися із документами вказаними у його зверненні від 08.10.2020 року не є доказом відповіді по суті звернення. Крім того, наявність або відсутність запитуємих документів у позивача, або можливість отримання їх іншим шляхом не впливає на звільнення відповідача від обов`язку надати відповідь в порядку передбаченому Законом України "Про звернення громадян". Отже враховуючи встановлені судом обставини та норми чинного законодавства, що регулює порядок практичної реалізації права на звернення для відстоювання своїх прав і законних інтересів, суд вважає визнати бездіяльність ТОВ «Вердикт Капітал», яка полягає у ненаданні відповіді на звернення [PERSON] від 08.10.2020 року, протиправною та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» розглянути звернення [PERSON] від 08.10.2020 року у відповідності до вимог Закону України "Про звернення громадян". В іншій частині позову суд вважає відмовити оскільки решта позовних вимог не доведена належним чином в судовому провадженні та не відповідає вимогам діючого законодавства. Розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст. 141 ЦПК, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial