Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

В березні 2021 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Енергодарського міського голови Орлова Д.О., КП «Тепловодоканал» ЕМР, Департаменту реєстраційних послуг ЗМР про поновлення на посаді, стягнення заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.10.2019 розпорядженням Енергодарського міського голови № 75-кп «Про призначення [PERSON] » Позивача призначено на посаду директора комунального підприємства «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради (ідентифікаційний код: 42346158). Позивач належним чином здійснював свої трудові обов`язки та жодного разу не притягався до дисциплінарної відповідальності. З 01.10.2020 по 09.10.2020 [PERSON] перебував на лікарняному. 02.10.2020 розпорядженням Енергодарського міського голови № 74-кп «Про Звільнення [PERSON] » Позивача звільнено з посади директора комунального підприємства «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради, у зв`язку з закінченням строку трудового договору відповідно до п.2. ст. 36 КЗпП України. 10.10.2020 та 12.10.2020 [PERSON] виходив на роботу та здійснював свої трудові обов`язки. 13.10.2020 позивача не допущено на його робоче місце. Оскільки звільнення позивача відбулось з порушенням норм трудового законодавства України, вважає за необхідне скасувати розпорядження та наказ про його звільнення, поновити на посаді та стягнути з КП «ТВК» ЕМР заборгованість із заробітної плати за 12.10.2020 та зобов`язати Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради внести відомості про [PERSON] як директора ( керівника) КП «ТВК» ЕМР. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукової О.Є. від 11 березня 2021 року провадження по справі відкрите, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 06 квітня 2021 відповідач Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради надав відзив на позов, в якому в задоволенні позовних вимог до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради просив відмовити з тих підстав, що Департаментом не здійснювалося реєстраційних дій відносно КП «ТВК» ЕМР, прав позивача порушено не було його посадовими особами. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукової О.Є. від 06 квітня 2021 у задоволенні клопотання представника відповідача Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про призначення справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відмовлено. 09 квітня 2021 від Енергодарського міського голови Орлова Д.О. надійшов відзив на позов, У відзиві відповідач просив в задоволенні позову відмовити , посилаючись на те, що оспорюванне розпорядження від 02.10.2020 № 74-кп ніяким чином не порушує права позивача, а лише визначає процедуру припинення контракту та його звільнення та воно винесене з дотриманням вимог чинного законодавства. Також позивач просив в задоволенні позову відмовити через пропуск позивачем строку звернення до суду встановленого ст. 233 КЗпПП України. 09 квітня 2021 КП «Тепловодоканал» ЕМР надало відзив на позов. У відзиві відповідач просив в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що звільнення позивача здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства, а виправлення допущеного відповідачем порушення вимог частини третьої статті 40 КЗпП України, можливе шляхом зміни дати звільнення позивача. Крім того, просив в задоволенні позову відмовити через пропуск [PERSON] місячного строку звернення до суду. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукової О.Є. від 12 квітня 2021 клопотання представника відповідача Комунального підприємства «Тепловодоконал» Енергодарської міської ради про призначення справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін задоволено, призначено судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням сторін у приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя на 27 квітня 2021 року на 10-00 годин. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукової О.Є. від 12 квітня 2021 клопотання представника відповідача Комунального підприємства «Тепловодоконал» Енергодарської міської ради про виклик свідка [PERSON] задоволено. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що вимоги є законними, оскільки ґрунтуються на вимогах діючого законодавства України. Вказав на порушення норм КЗпП України при звільненні позивача, зокрема, звільнення в період тимчасової непрацездатності, не ознайомлення з наказом про звільнення, не проведення остаточного розрахунку, не надсилання вимоги про припинення контракту, недотримання гарантій, передбачених нормами Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». Позивач в судовому засіданні підтримав свого представника, просив позов задовольнити. Представник відповідача КП «ТВК» ЕМР в судовому засіданні проти позовних вимог позивача заперечував з підстав викладених у відзиві , посилаючись на те, що звільнення відбулось з дотриманням вимог діючого законодавства України. На підставі викладеного, просив суд у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Енергодарського міського голови заперечив проти задоволення позову з підстав необґрунтованості позовних вимог. Представник відповідача Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи з урахуванням наданого відзиву. Свідок [PERSON] , який станом на день судового засідання займає посаду директора КП «ТВК» ЕМР, в судовому засіданні по суті справи пояснив наступне. З 04.09.2020 [PERSON] призначено тимчасово виконуючим обов`язки директора КП «ТВК» ЕМР. [PERSON] здійснювались організаційні дії щодо звільнення [PERSON] . Звільнення позивача тривало декілька днів починаючи з 05.10.2020. Свідок пояснив, що не обізнаний із законодавчо встановленою процедурою звільнення працівників, проте вважає, що звільнення відбулось з дотриманням вимог законодавства. Водночас, свідок не зміг пояснити чи був позивач ознайомлений з наказом про його звільнення, ким вносився запис до трудової книжки позивача, чи проставлявся підпис та печатка біля запису про звільнення позивача. На думку свідка усі порушення в процедурі звільнення [PERSON] відбулись внаслідок непослідовних дій начальника відділу кадрів. Крім того, [PERSON] зауважив, що ним було допущено до роботи позивача 12 жовтня 2020, останнім підписувалися документи з метою вирішення питання щодо повернення надлишків пального. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом, на підставі доказів, поданих сторонами встановлено наступні фактичні обставини справи. 03.10.2019 розпорядженням Енергодарського міського голови № 75-кп «Про призначення [PERSON] » Позивача призначено на посаду директора комунального підприємства «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради (ідентифікаційний код: 42346158). З 01.10.2020 по 09.10.2020 [PERSON] перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності. 02.10.2020 розпорядженням Енергодарського міського голови № 74-кп «Про Звільнення [PERSON] » Позивача звільнено з посади директора комунального підприємства «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради, у зв`язку з закінченням строку трудового договору відповідно до п.2. ст. 36 КЗпП України. Відповідно до наказу (розпорядження) по комунальному підприємству «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради від 05.10.2020 № 490-к виданого на підставі розпорядження Енергодарського міського голови № 74-кп «Про Звільнення [PERSON] » також передбачалась виплата компенсації за дні невикористаної щорічної відпустки. 10.10.2020 та 12.10.2020 [PERSON] виходив на роботу та здійснював свої трудові обов`язки, що підтверджується актами приймання-передачі, заявами позивача, обхідним листом, вимогою № ПМ-0001076, які датовані 12.10.2020. 13.10.2020 позивача не допущено на його робоче місце. 01.03.2021 позивачу видано його трудову книжку, що підтверджується актом приймання-передачі трудової книжки. Вивчивши усі подані сторонами докази у своїй сукупності, взявши до уваги пояснення представників позивача та відповідачів, показання свідка суд дійшов наступних висновків. Зі змісту ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до частини третьої статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Рішенням Конституційного Суду України від 04 вересня 2019 року N 6-р (II)/2019 у справі за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 40 КЗпП України визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення частини третьої статті 40 КЗпП України. Конституційний Суд України зазначив, що положеннями частини третьої статті 40 КЗпП України закріплені гарантії захисту працівника від незаконного звільнення, що є спеціальними вимогами законодавства, які мають бути реалізовані роботодавцем для дотримання трудового законодавства. Однією з таких гарантій є, зокрема, сформульована у законодавстві заборона роботодавцю звільняти працівника, який працює за трудовим договором і на момент звільнення є тимчасово непрацездатним або перебуває у відпустці. Отже, нерозповсюдження такої вимоги на трудові правовідносини за контрактом є порушенням гарантій захисту працівників від незаконного звільнення та ставить їх у нерівні умови порівняно з працівниками інших категорій. Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини третьої статті 40 КЗпП України є такими, що поширюються на усі трудові правовідносини. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 30 жовтня 2019 року у справі N 310/2284/17, постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі N 545/1151/16-ц, постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі N 522/3410/15-ц, постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі N 320/7991/16, постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 405/1526/17-ц, постанові Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі N 640/10761/14-ц, постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі N 481/1043/17, постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі N 752/11686/18, постанові Верховного Суду від 29 липня 2020 року у справі N 305/1229/18, постанові Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі N 205/4196/18. Позивачем подано до суду копію листка непрацездатності № 787982 за період з 01.10.2020 по 09.10.2020. Представниками відповідача не заперечувався факт перебування позивача на лікарняному в зазначений період. Таким чином, звільнення позивача відбулось в період його тимчасової непрацездатності, що є незаконним. За ч. 3 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради може бути звільнений з роботи з ініціативи власника або уповноваженого ним органу від займаної посади, виключений з навчального закладу за умови його попередження в порядку, встановленому законом. Про таке попередження відповідний власник або уповноважений ним орган письмово повідомляє не менш ніж за 15 днів відповідну місцеву раду. У постанові від 28.03.2018 р. по справі № 522/5656/16-ц Верховний Суд зазначає, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Так, позивач станом на день його звільнення був депутатом Енергодарської міської ради, що підтверджується посвідченням депутата. Представник КП «ТВК» ЕМР у своїх поясненнях посилалась на те, що позивач не повідомляв КП «ТВК» ЕМР про те, що він є депутатом місцевої ради. Проте, суд критично ставиться до зазначеного, тому що згідно контракту позивача, особою уповноваженою на його звільнення є виключно Енергодарський міський голова. Енергодарський міський голова не міг не бути обізнаним про наявність у [PERSON] статусу депутата Енергодарської міської ради, оскільки згідно ч. 11 ст. 46 Закон України «Про місцеве самоврядування» міський голова відкриває та веде сесії міської ради, на яких позивач був присутнім. З пояснень представників відповідачів та свідка, наданих ними в судовому засіданні, вбачається, що повідомлення Енергодарській міській раді про звільнення [PERSON] з посади директора КП «ТВК» ЕМР не надсилалось. Матеріали справи також не містять доказів протилежного. Зазначеним порушено вимоги ч.3 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та, відповідно, порядок звільнення позивача. Поданими до суду доказами підтверджується, що [PERSON] працював на посаді директора КП «ТВК» ЕМР за строковим трудовим договором. За нормами КЗпП України закінчення строку трудового договору є підставою для звільнення працівника. При цьому, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП підставою припинення трудового договору є закінчення строку його дії (п. 2 і 3 ч. 1 ст. 23 Кодексу), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. Тобто продовження виконання обов`язків керівника комунального підприємства особою, строк виконання обов`язків якої закінчився, не тягне за собою припинення трудового договору, якщо ця особа продовжує виконувати обв`язки. Для припинення трудового договору роботодавець повинен надіслати відповідну вимогу. Відповідачами не подано до суду доказів виконання зазначеної вимоги ст. 36 КЗпП України. Крім того, позивача допущено до робочого місця після закінчення строку дії контракту, що підтверджується матеріалами справи. Зазначені обставини не заперечувались поясненнями свідка. Свідок пояснив, що позивач дійсно перебував на території підприємства 12.10.2020 та здійснював організаційно-розпорядчі функції. У відзиві КП «ТВК» ЕМР відповідач зазначає, що доводи позивача про те, що він виходив на роботу 10.10.2020 та 12.10.2020 не відповідають фактичним обставинам не знайшли свого підтвердження та спростовуються копіями доданих до матеріалів справи документами, датованими 12.10.2020 за підписом [PERSON] та інших працівників КП «ТВК» ЕМР. Згідно ч. 1 ст. 39-1 КЗпП України якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Отже, судом встановлено, що трудовий контракт з [PERSON] як директором КП «ТВК» ЕМР продовжено на невизначений строк. На день звернення до суду [PERSON] не видано належним чином оформлену трудову книжку. В трудовій книжці позивача наявний запис № 11 про його звільнення. Проте, ані підпису керівника підприємства, ані печатки на вказаному записі не міститься. Крім того, під записом про звільнення позивача вказано прізвище [PERSON] , проте, запис до трудової книжки у разі звільнення директора комунального підприємства має вносити Енергодарський міський голова, як єдина уповноважена особа на звільнення керівника підприємства. Зазначеним також порушено вимоги КЗпП України та норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58. При звільнені позивача не ознайомлено ані з наказом КП «ТВК» ЕМР від 05.10.2020 № 490-к, ані з розпорядженням Енергодарського міського голови № 75-кп від 03.10.2019. Позивач в судовому засіданні пояснив, що не пам`ятає щоб ознайомлювався та підписував будь-які накази або розпорядження про його звільнення. Як свідок, так і представники відповідачів не змогли надати відповідь коли, як та за яких обставин позивача було ознайомлено з наказом про звільнення. У зв`язку з цим та враховуючи наявні у матеріалах справи документальні підтвердження, суд дійшов висновку, що позивача не ознайомлено з наказом та розпорядженням про його звільнення, чим порушено законодавчо встановлений порядок звільнення працівників, оскільки достеменно встановлено, що [PERSON] 05 та 06 жовтня 2020 року перебував на лікарняному, був відсутній на робочому місці. Згідно п. 10 ч. 4 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України "Про культуру". Звільнення з посади керівника комунального підприємства належить до виключних повноважень міського голови. Представником КП «ТВК» ЕМР наголошено на тому, що в.о. директора [PERSON] мав поноваження на видання спірного наказу, оскільки такий наказ виданий на виконання розпорядження міського голови № 74-кп від 02.10.2021. Проте, як вбачається зі змісту наказу № 490-к від 05.10.2020, ним вирішено «звільнити 05.10.2020» [PERSON] , що явно виходить за межі повноважень виконуючого обов`язки директора КП «ТВК» ЕМР. Оскільки в.о. директора КП «ТВК» ЕМР не має повноважень на звільнення директора підприємства, наказ (розпорядження) Комунального підприємства «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради № 490-к від 05.10.2020 про припинення трудового договору (контракту) є незаконним. Як встановлено судом, 12.10.2020 [PERSON] фактично здійснював свої трудові обов`язки на КП «ТВК» ЕМР. Водночас, з довідки наданої позивачем вбачається, що розрахунок за 12.10.2020 з ним не проведено. Відповідачами не подано доказів на підтвердження здійснення повного розрахунку з позивачем. Відповідно до статті 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються власником після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Заробітна плата виплачується за фактично відпрацьований час. Тому, з КП «ТВК» ЕМР підлягає стягненню заробітна плата позивача за 12.10.2020. З вищевикладеного вбачається, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому суд зауважує, що строк визначений ст. 233 КЗпП України позивачем не пропущено , оскільки позивач копію трудової книжки отримав 01 березня 2021 року, а висновки Верховного Суду , зокрема, у справі 481/1043/17 від 11 червня 2020 року не можуть бути застосовані до зазначених правовідносинах, з тих підстав, що було порушено процедуру звільнення позивача та надані гарантії останньому встановлені Законом України «Про статус депутатів місцевих рад». Щодо вимоги про зобов`язання Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради внести відомості про [PERSON] як керівника КП «ТВК» ЕМР, то така вимога не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи (п. 13 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»). Частиною 2 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» встановлено, що Державний реєстратор проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру, веде Єдиний державний реєстр тощо. Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, уст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Судові рішення є обов`язковими в тому числі й для органів, які здійснюють державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а тому державні реєстратори зобов`язані виконувати рішення суду незалежно від вказівки суду на це в резолютивній частині. Тобто, рішення суду про поновлення [PERSON] на посаді директора КП «ТВК» ЕМР підлягає автоматичному виконанню органами державної реєстрації та державними реєстраторами. Внесення змін до відомостей про керівника КП «ТВК» ЕМР, що містяться в Єдиному державному реєстрі на підставі рішення суду є обов`язком державного реєстратора. Враховуючи те, що обов`язок проведення реєстраційної дії виникне у державного реєстратора після винесення цього рішення та зважаючи на те, що Департаментом реєстраційних послуг ЗМР та державними реєстраторами, станом на день винесення рішення, не було допущено протиправної бездіяльності, крім того, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру, місцезнаходження реєстраційної справи КП «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради (код ЄДРПОУ 42346158) визначено у Виконавчому комітеті Енергодарської міської ради .вимога про зобов`язання Департаменту реєстраційних послуг ЗМР внести відомості про керівника КП «ТВК» ЕМР є необґрунтованою. Згідно зі статтею 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до статті 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. З огляду на встановлені судом фактичні обставини, на думку суду, наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог. Посилання позивача на порушення трудового законодавства відповідачами є доведеними та обґрунтованими, а відповідачами не подано доказів на спростування аргументів позивача. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, стягнувши з Енергодарського міського голови Орлова Дмитра Олеговича, Комунального підприємства «Тепловодоконал» Енергодарської міської ради на користь держави судовий збір за вимогу про поновлення на роботі в сумі по 454 ,00 гривень з кожного, а з Комунального підприємства «Тепловодоконал» Енергодарської міської ради додатково судовий збір на користь держави за вимогу щодо стягнення заборгованість із заробітної плати в сумі 908,00 гривень.

Outcome: partial