Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-15 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 13 квітня 2018 року Івано-Франківським міським відділом РАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис № 555, дітей [PERSON] та [PERSON] залишити на проживання з нею, судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що 13.04.2018 вона уклала шлюб з відповідачем. У листопаді 2018 року рішенням Болехівського міського суду [PERSON] був визнаний батьком її дочки від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . У шлюбі з відповідачем [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . Їх шлюб виявився невдалим, поступово сімейне життя погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Переконана, що їх шлюб зруйнувало те, що вони виросли в сім`ях, які їм прищепили різні сімейні цінності, різне бачення людських і сімейних відносин, в тому числі відносини між чоловіком і дружиною, їх прав і обов`язків в сім`ї. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З його ініціативи часто на ґрунті безпідставних ревнощів між ними виникали сварки, свідком яких нерідко була дочка [PERSON] , що тяжким чином впливало на її психічний стан та кожен раз спричиняло їй та дочці душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їх сім`ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Усунувся від необхідності матеріально забезпечувати дітей, зовсім не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Ще до народження дочки [PERSON] , на початку січня 2020 року, після чергової безпричинної сварки затіяної відповідачем, він зібрав свої речі і перейшов на постійне проживання до своїх батьків в с. Ст.Мізунь. З цього часу між ними не існують подружніх відносин, вони не ведуть спільного домашнього господарства. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, інтересам дочок, згубно впливатиме на їх виховання. Глибоко переконана, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем, та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Шлюбні відносини, як такі, які базуються на любові і довірі, добрі і злагоді, повазі подружжя одне до одного, які направлені на влаштування добробуту і благополуччя сім`ї, на спільне виховання дітей і догляд за ними зруйновані, зжили себе та не можуть бути відновленими, вони стали чужими людьми. Формально існуючий між нею і відповідачем шлюб обтяжує її. За таких умов шлюб необхідно розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу саме в такий спосіб, немає. Вона немає наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо дочок. Після розірвання шлюбу бажає залишити собі прізвище [PERSON] та щоб доньки [PERSON] і [PERSON] проживали разом з нею. Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він позов визнає, не заперечує щодо вимоги позивачки залишити їх малолітню дочку [PERSON] на проживання з нею, оскільки вважає, що це є в інтересах дитини, яка не зможе рости без материнської любові та опіки, однак просить суд зобов`язати позивачку забезпечити його право на спілкування та виховання дитини, так як під час їх роздільного проживання вона інколи зловживає тим, що не дає йому бачитися з донькою. Крім цього, не погоджується щодо фактів, викладених в позові, як підстави для розірвання шлюбу, оскільки вони не відповідають дійсності. Зокрема, він з позивачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 13.04.2018. Від цього шлюбу у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . До одруження з позивачкою він у шлюбі жодного разу не перебував, позашлюбних дітей не має. У нього є повна вища освіта, до одруження працював на престижній роботі з достатнім заробітком, майстром вузької залізної колії ТОВ «Уніплит» в смт Вигода. Ще при знайомстві з [PERSON] , йому було відомо, що вона змушена була розлучитися, оскільки з її слів, перший чоловік постійно зловживав спиртним, бив її, не давав коштів на утримання та вона його позбавила батьківських прав на дитину. Дочка від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , знаходилась повністю на її утриманні. Тепер йому відомо, що її колишній чоловік проживає у тому ж селі, що і позивачка, створив нову сім`ю та щасливий в шлюбі. Однак ці обставини не вплинули на його почуття, які, як він був на той час переконаний, у них були взаємними, і вони вирішили одружитися. Спочатку сімейні відносини були ідеальними. Вони проживали в будинку батьків позивачки і після народження їх дочки, відчуваючи любов і повагу до своєї дружини, а також до її дочки від першого шлюбу [PERSON] , яку він теж полюбив, та, не бажаючи, щоб вона відчувала себе сиротою, запропонував своїй дружині удочерити [PERSON] , на що [PERSON] невимовно зраділа та вони оформили відповідні документи. Однак їх сімейне щастя продовжувалося недовго, так як у їх відносини почали втручатися батьки дружини, особливо її мати, яка різним чином налаштовувала її проти нього, що провокувало сварки між ними та погіршення стосунків. Позивачкою викладено неправдиву інформацію в позовній заяві, де вона вказує що він нібито усунувся від необхідності матеріального забезпечення дітей та не надає допомоги на їх утримання. Це спростовується тим, що оскільки йому необхідно було утримувати сім`ю, так як дружина не працювала, а його заробітків було недостатньо для забезпечення потреб дітей та дружини, він за погодженням позивачки звільнився з роботи та поїхав на заробітки за кордон. Ще перебуваючи у відпустці, під час "медового місяця", оскільки молода дружина та сім`я потребувала грошей, він написав заяву на звільнення та виїхав 18.04.2018 на заробітки в Прибалтику. З роботи звільнився 27.04.2018. В подальшому регулярно їздив на роботу за кордон, щоб утримувати свою сім`ю. Після повернення із заробітків, коли віддавав дружині гроші та привозив подарунки, в сім`ї були ідеальні відносини, але коли гроші закінчувалися, він неодноразово чув від тещі та і від дружини, що мало заробляє, інші заробляють більше, що він сидить на їхній шиї і тому подібні звинувачення. Щоб не загострювати ситуацію терпів це та запропонував позивачці змінити місце проживання, для цього домовився про оренду квартири у Вигоді, однак дружина не захотіла залишати свою маму та відмовилась переїхати з ним. Після того, як він змушений був покинути будинок батьків [PERSON] , регулярно кожного місяця, при наявності коштів, пересилає дружині гроші на утримання дитини. Також є видуманим те, що він ще до народження їх дочки [PERSON] на початку січня 2020 року після чергової безпричинної сварки забрав свої речі та переїхав на проживання до своїх батьків, так як їх дочка [PERSON] народилася [INFO] , а він 15.09.2019 лише повернувся із-за кордону. Вперше змушений був покинути будинок батьків своєї дружини 16.01.2020 після того, як під час чергової сварки мати дружини накинулась на нього з погрозами, нецензурною лайкою та кулаками, намагаючись його побити. Однак через декілька днів він повернувся, оскільки дуже сумував за сім`єю та звідти 24.01.2020 виїхав на заробітки в Прагу, залишивши дружині на сімейні витрати одну тисячу доларів США, маючи намір повернутись до неї. Через місяць позивачка написала, щоб він передав їй гроші, бо у неї уже закінчились, на що він попросив пояснила куди поділася тисяча доларів, так як на такі гроші в селі можна прожити більше, як один місяць, на що остання відписала йому, що він "скряга", щоб додому не повертався, їй такий чоловік не потрібний та вислала всі його речі Новою поштою додому до його батьків. Більше його до будинку дружини не пускали, подарунків від нього їх дітям не брали, позивачка дозволяла бачитися з дочкою дуже рідко і тільки на її умовах. Щодо причин розлучення, то основною вважає те, що [PERSON] не може вийти з під впливу матері та самостійно будувати своє сімейне життя. Він не зловживає алкоголем, не вчиняє скандалів, ніколи не бив своєї дружини, готовий постійно працювати, щоб забезпечити достойні умови проживання своєї сім`ї. Неодноразово просив позивачку зберегти сім`ю і проживати разом, враховуючи те, що у них є діти, готовий і на даний час забезпечувати їх житлом та утримувати сім`ю, однак вона не готова вийти з під опіки батьків. Його почуття любові до неї та їх дітей у нього залишились до цього часу. Однак не виключає того, що позивачка і не мала до нього жодних почуттів, тому умисно позбавляє їх дитину батьківської любові та можливості рости в повноцінній сім`ї, і разом зі своєю родиною його використовує як особу, що буде їх утримувати. Про це можуть свідчити позови про стягнення аліментів на утримання їх та усиновленої дитини та утримання позивачки, які на даний час заявлені до нього. У зв`язку з такою поведінкою [PERSON] вважає, що збереження шлюбу між ними неможливе, а тому погоджується на його розірвання. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак її представник в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити повністю з підстав, викладених у ньому. Додатково наголосив, що відповідач не підтримує шлюбних відносин, безпідставно позивачку ревнує, примирення між сторонами неможливе, оскільки вони виросли у різних сім`ях та звикли до різних умов життя. Від відповідача до суду надійшла письмова заява, в якій він просить справу розглядати у його відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу, проте не погоджується з розміром судових витрат, який, в свою чергу, просить зменшити, оскільки справа є незначною, взірці позовної заяви даної категорії є у відкритому доступі, відтак допомоги та консультацій адвоката як такої не потрібно. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 01.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. 16 грудня 2020 року та 12 січня 2021 року відповідно від відповідача надійшли відзив на позов з відповідними додатками та заява про розгляд справи у його відсутності. Ухвалою суду від 14.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 13 квітня 2018 року, який зареєстрований Івано-Франківським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 555, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 13.04.2018 Івано-Франківським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області (а.с.6). Як вбачається зі світлокопій свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.09.2019 виконавчим комітетом Тисівської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області, та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 27.12.2018 Болехівського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківської області, сторони є батьками двох дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідно (а.с.8, 8 зворотна сторона). Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи №863 від 22.05.2018 Тисівської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області, [PERSON] зареєстрована у с. Тисів Болехівської міської ради Івано-Франківської області (а.с.7). Відповідно до даних закордонного паспорту [PERSON] , останній неодноразово виїжджав за межі України на роботу (а.с.23-29). Сторони з кінця січня 2020 року проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Як свідчать долучені [PERSON] копії фіскальних чеків від 02.07.2020, від 04.08.2020, від 03.09.2020, від 06.10.2020, від 01.12.2020, останній перераховував [PERSON] кошти в розмірі по 2500-3500 гривень (а.с.22), тобто брав участь в утриманні сім`ї. Спір з приводу визначення місця проживання дітей відсутній. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітніх дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви та відзиву на позов, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог та заперечень щодо підстав позову, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги визнання позовних вимог відповідачем в частині розірвання шлюбу та залишення дітей з позивачкою, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивачки про те, що сторони спільно не проживають, між ними припинилися будь-які шлюбні відносини, їхній шлюб носить формальний характер, чого не заперечує відповідач. Сторони не бажають зберегти сім`ю, наполягають на розірванні шлюбу, вважають примирення між ними неможливим. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Обидві сторони погодилися щодо визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, позивачкою по справі. Позивачка просить також після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] їй не змінювати, що відповідно до ст. 113 СК України, є її правом після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, малолітніх дітей залишити проживати з матір`ю, позивачкою по справі, якій прізвище чоловіка після розірвання шлюбу не змінювати. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить сплату судового збору у розмір 840,80 гривень, що підтверджується квитанцією (а.с.4) та оплату витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 1600 грн, на підтвердження чого надає суду квитанцію №000245 від 24.11.2020 на вказану суму за надання адвокатських послуг адвокатом Свинтицьким І.К., угоду про надання правової допомоги та представництва №201/20 від 24.11.2020 та акт виконаних робіт від 24.11.2020, в якому міститься інформація про характер правової допомоги (послуги) та її вартість, а саме: надання консультацій, ознайомлення з нормативними документами - 300 грн, виготовлення документів, копій документів та позовної заяви - 900 грн, участь та представництво у кожному судовому засіданні - 400 грн, всього з урахуванням наданого авансу в розмірі 400 грн становить 1600 грн (а.с.10-12). За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до положень ч. 3 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, беручи до уваги клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат, враховуючи категорію справи, яка за складністю є незначною і не потребує багато часу на її підготовку, приймаючи також до уваги великий досвід представника позивачки та те, що фактично у частині виконання послуг адвоката "Виготовлення документів, копій документів та позовної заяви", останній зробив тільки копії свідоцтва про народження дітей і то на одному аркуші, що суперечить вимогам діловодства, враховуючи допущені суттєві описки у змісті позовної заяви щодо номера свідоцтва про одруження, дат народження неповнолітніх дітей, необгрунтованість підстав позову, наведених у позовній заяві, та їх спростування у відзиві з долученням відповідних доказів, а також те, що представник позивачки брав участь у двох судових засіданнях, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки 1200 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Також з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 840,80 грн понесених витрат за сплату судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 75, 79, 80, 84 СК України та

Outcome: approved