Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить суд стягнути з [PERSON] на користь Національної академії внутрішніх справ вартість навчання в розмірі 5676,91 гривень та судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29.11.2007 року між КНУВС, комплектуючим органом - УМВС України в Одеській області та відповідачкою укладено договір Од-22 про підготовку фахівця у КНУВС, відповідно до якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. Наказом ГУ МВС України в місті Києві від 28.03.2011 року №171 о/с відповідачку звільнено з ОВС на підставі поданого нею рапорту, за власним бажанням. Тобто, у порушення умов Договору №Од-22, відповідачка з власної ініціативи звільнилась з ОВС до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак матеріали справи містять його заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначено, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.6). Відповідачка до судового засідання повторно не з'явилась, хоча судом була повідомлена про день слухання справи належним чином, а тому за згодою представника позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Врахувавши позицію представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, Наказом ректора Національної академії внутрішніх справ України від 23.07.2004 року №64 [PERSON] з 01.09.2004 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ України (а.с.14). Постановою КМУ від 08.09.2005 року №880 "Про реорганізацію вищих навчальних закладів та науково дослідних установ Міністерства внутрішніх справ" Національну академію внутрішніх справ реорганізовано у Київський національний університет внутрішніх справ. 29.11.2007 року між КНУВС, комплектуючим органом - УМВС України в Одеській області та відповідачкою укладено Договір Од-22 (а.с.11-12) про підготовку фахівця у КНУВС, відповідно до якого відповідачка навчалась за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язувалась після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. Розпорядженням КМУ від 27.08.2010 року №1709-р "Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ" Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ. Відповідно до вищезазначеного розпорядження, Національна академія внутрішніх справ є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ. З 01.09.2004 року по 20.06.2008 року відповідно до умов Договору №Од-22, відповідачка у період навчання у КНУВС за державним замовленням за напрямком "Правознавство" перебувала на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг. Наказом КНУВС від 20.06.2008 року №591 відповідачці присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю "Правознавство" та видано диплом спеціаліста (а.с.15). Після здобуття вищої освіти відповідачку направлено для подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в ОВС. Таким чином, навчальним закладом умови договору №Од-22 виконано у повному обсязі. Наказом ГУ МВС України в місті Києві від 28.03.2011 року №171о/с відповідачку звільнено з ОВС на підставі поданого нею рапорту, за власним бажанням (а.с.13). Тобто, у порушення умов договору №Од-22, відповідачка з власної ініціативи звільнилась з ОВС до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Відповідно до п.2.3.6 договору №Од-22, відповідачка зобов'язалась у разі звільнення з ОВС по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п.3 договору №Од-22, відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі. Із довідки про доходи та відрахування (а.с.16) вбачається, що грошове утримання за весь період навчання з вересня 2004 року по червень 2008 року складає 5676,91 гривень. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання. Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно статті 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат, суд, у відповідності з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд вважає, що права позивача порушені, оскільки відповідач ухиляється виконувати взяті на себе зобов'язання, та підлягають судовому захисту.

Outcome: approved