Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду, який мотивує тим, що 24 листопада 2001 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у виконавчому комітеті Рунгурської сільської ради Коломийського району. Після реєстрації шлюбу вона з відповідачем проживала в господарстві матері відповідача за адресою [ADDRESS] Від спільного проживання з відповідачем [INFO] року у них народилася донька [PERSON], що стверджується свідоцтвом про її народження. В неї з відповідачем не склалися хороші сімейні стосунки. Відповідач зловживав спиртними напоями, не дбав про добробут їхньої сім"ї. Коли їхній доньці виповнилося всього 4 місяці вона з нею змушена була залишити відповідача і повернулася проживати в господарство до своїх батьків за адресою [ADDRESS]. Відповідач знайшов іншу жінку, з якою став проживати і тому восени 2008 році їхня сім»я розпалася остаточно. З 2008 року вона проживає разом з їхньою неповнолітньою донькою в господарстві її батька за адресою [ADDRESS]. Вказане стверджується довідкою старости с. Рунгури Печеніжинської селищної ради об»єднаної територіальної громади Коломийського р-ну за № 660 від 20.07.2016 року. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 06.02.2014 року шлюб між нею та відповідачем розірваний, а їхню неповнолітню доньку [PERSON] залишено проживати з нею. З 2008 року вони з відповідачем не спілкуюся. Він проживає в [ADDRESS] і створив нову свою сім»ю. Відповідач з часу розпаду їхньої сім»ї (з осені 2008 року) не приходив до їхньої доньки, не спілкувався з нею, не брав і не бере жодної участі в її вихованні. Відповідач не цікавиться де і з ким і в яких умовах проживає їхня донька. Батько дитини не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Для розвитку дитини вона прикладає всі свої зусилля та можливості, для дитини створені всі необхідні умови для здорового та всебічного її розвитку. Їхня донька [PERSON] навчається у 8 класі Рунгурської НВК « ЗОШІ-ІІІ ст.-ДНЗ». Відповідач ніколи не був в школі в період навчання їхньої доньки, не з»являвся на батьківські збори, не цікавився які успіхи доньки в навчанні, яка поведінка, не брав участі у вихованні дитини. Вказане стверджується довідкою Рунгурської НВК « ЗОНІ І-ІІІ ст. -ДНЗ» за № 23 від 20.07.2016 року. Відповідач не цікавиться і станом здоров»я їхньої дитини. Він не знає ні даних про стан здоров"я дитини і не дбає про це. Донька з дитинства має захворювання очей. Дитину необхідно возити в м. Коломия на огляд до лікаря, купувати дорогі ліки, виконувати з донькою спеціальні вправи для покращення зору. Батько ж дитини цим не цікавиться і про це не дбає. Відповідач зовсім не брав і не бере участі в матеріальному утриманні дитини. З 2008 року він жодного разу не передав, не надсилав будь-яких коштів, одягу, продуктів харчування чи будь-яких речей для їхньої доньки. Донька не отримує від батька навіть на день народження жодного подарунку. Оскільки відповідач не надавав їй жодних коштів для утримання їхньої доньки вона змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 30.01.2014 року було присуджено стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання їхньої нашої доньки в розмірі по 430 грн. щомісячно. Однак, відповідач і в примусовому порядку не виконував і не виконує судове рішення, що говорить про його особисте ставлення до дитини. По заяві, яка подана матір»ю відповідача [PERSON] зразу ж після відкриття виконавчого провадження, стягнення аліментів було звернуто з пенсії матері відповідача. Вказане стверджується копію заяви [PERSON], постановою головного державного виконавця ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції від 11.03.2014 року. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків . Згідно з ст. ст. 150, 157, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст. 164 СК України). Відповідно до вимог п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 30.03. 2007 року " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками". Оскільки відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків і поведінка його по ухилянню від виконання батьківських обов'язків була і є винною, тому вважає, що є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримали. Пояснили, що відповідач зловживає алкоголем, постійно знаходиться в стані алкогольного сп»яніння. Приблизно рік тому назад, дитина після відвідування відповідача повернулась з розірваною курткою. Відповідач жодного разу не привітав дитину з днем народженням. В школі не відвідує. Дитина його боїться. На даний час відмовилась від стягнення аліментів, оскільки їх фактично сплачує мати відповідача, яка не взмозі платити і проклинає. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що дочка часто сама приходила до нього додому і він давав їй по 100 грн. Кожної неділі дочка разом з його матір»ю ходила до церкви. Дійсно не відвідував дитину в школі і не цікавився її навчанням, оскільки зайнятий і їздить на заробітки. Часто вживає спиртне. Дитині не телефонував, оскільки вона змінила номер телефону. Проживає з іншою жінкою, з якою спільних дітей не мають. В судове засідання в якому було прийнято заочне рішення не з»явився, хоча повідомлявся про час місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив, важних причин його неявки не встановлено. Представник органу опіки і піклування в судовому засіданні пояснив, що комісія органу опіки прийшла до висновку про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, незважаючи на те, що останній зловживає алкоголем. Комісія взяла до уваги, що відповідач під час засідання комісії пояснював, що не відвідував дитину, оскільки часто їздить на сезонні роботи на заробітки. Комісія обстеження за місцем проживання відповідача не проводила. В судове засідання в якому винесено рішення не з»явився, але звернувся до суду із заявою в якій просить завершувати розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши сторони, аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та дослідивши зібрані докази, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, з таких мотивів. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] сторони по справі є її батьком і матір»ю. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 06 лютого 2014 року шлюб сторін розірвано дитину залищено проживати з матір»ю. ; Згідно довідки про склад сім'ї виданої Печеніжинською селищною радою 20.07.2016 року №660 дитина проживає з позивачем. У відповідності до довідки Рунгурського НВК «ЗОШ І-ІІІ ст. - ДНЗ» [PERSON], [INFO], навчається в 8 класі Рунгурського НОК. Батько дитини [PERSON] на батьківські збори не з'являється, навчанням дитини не цікавиться. Згідно заяви матері відповідача - гр. [PERSON] до начальника ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції від 28.02.2014р. остання просить стягувати аліменти згідно рішення суду на користь позивача з її пенсії. Постановою головного державного виконавця ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції від 11.03.2014 року звернуто стягнення аліментів [PERSON] на пенсію [PERSON]. Згідно відповіді начальника Коломийського ВП на запит адвоката відповідач станом на 11.10.2016р. неодноразово притягувався до адмінвідповідальності, зокрема за ст. 178 КУпАП. Згідно характеристики виданої старостою с. Рунгури відповідач любить вживати алкоголь. У відповідності до довідки амбулаторії загальної практики сімейної медицини с-ща Печеніжин відповідач жодного разу не відвідав з дочкою лікарську амбулаторію, на медичні огляди, вакцинацію її приводила мати. У відповідності до довідки Коломийського МВ ДВС позивач відмовилась від стягнення аліментів на утримання дитини. Заборгованості по сплаті аліментів не має. В судовому засіданні [PERSON], [INFO] пояснила, що її батько постійно перебуває в стані алкогольного сп»яніння, не бере участі в її вихованні та забезпеченні, в школу не приходить, не цікавиться, грошей їй не дає, не телефонує, не вітає її з днем народження. Тому, не вважає його своїм батьком. Її бабуся - мати відповідача часто пригощає її цукерками, дає гроші. У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абз. 2 п. 16 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд не погоджується з висновок органу опіки і піклування про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки як встановлено, зокрема з пояснень представника органу опіки і піклування служба в справах дітей не проводила належного обстеження по місцю проживання сторін, зокрема відповідача, та вияснення всіх істотних обставин, а обмежилась констатуванням того, що відповідач не знаходиться на обліку у нарколога, не мав приводів до відділу поліції, а також тим, що відповідач пояснив, що не відвідує дитину і не цікавиться її вихованням через виїзд на сезонні роботи. На погляд суду, дані обставини викладені у висновку не спростовують висновків суду, які ґрунтуються на зібраних по справі вищевказаних доказах. Виїзд на сезонні роботи має тимчасовий характер, в той час як, в судовому засіданні встановлено тривале з часу припинення шлюбних відносин невиконання відповідачем своїх батьківських обов»язків щодо виховання дочки. Відповідач не надав суду будь-яких доказів виїзду на сезонні роботи, офіційного працевлаштування та відряджень. Заперечення відповідача щодо надання дозволу на виїзд дитини закордон в даному випадку не спростовує доводів суду, виходячи з інтересів дитини, яка бажає поїхати з матір»ю закордон на нетривалий відпочинок, після закінчення навчального року в літній період. Посилання відповідача на прояви піклування та забезпечення дитини спростовуються вищевказаними довідками, поясненнями самої дитини та позивача. Таким чином, виходячи із зібраних доказів в їх сукупності, позицію дитини, яка досягла 14- ти річного віку, суд дійшов до висновку, що вищевказаними доказами та у судовому засіданні доведено ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що у відповідності до ст. 164 ч.1 п.2 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. При цьому, суд вважає недоцільним вирішувати питання про стягнення аліментів на дитину з відповідача в користь позивача чи шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, оскільки попередньо судом прийнято рішення про стягнення аліментів з відповідача, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та ст. 164- 166 СК України,

Outcome: approved