Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом у якому просить надати багаторазовий дозвіл неповнолітній [PERSON], [INFO], на тимчасові в'їзди до тимчасово окупованої території, в тому числі АР Крим, та виїзду з указаної території на територію України, в тому числі АР Крим, з метою оздоровлення, навчання та відпочинку, зумовлених потребою нормального фізичного, духовного і морального розвиту дитини у супроводі її матері - [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], строком на 3 роки, починаючи перебіг строку з часу постановлення рішення по справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 03.10.2006 р. Від подружнього життя позивач та відповідач мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння, постійні чвари, побиття, ухилення від виконання відповідачем батьківських обов'язків, обов'язків по утриманню родини, шлюбні відносини припинились, позивач з донькою переїхала жити окремо. Відповідач, в свою чергу, повністю ухилився від спілкування з дитиною. Аліменти відповідач не сплачував і не сплачує по сьогоднішній день, з донькою не спілкується. Дитина постійно проживає з позивачем і перебуває на її повному одноособовому утриманні. Відповідач у 2008 році надав згоду на зміну прізвища доньки з [INFO] на [INFO]Після початку бойових дій позивач позбавлена можливості виїхати з дитиною із Луганської області, оскільки відповідач відмовляється піти до нотаріуса та надати нотаріальний дозвіл про виїзд доньки не лише з Луганської області, але й виїхати на відпочинок. Оскільки в АР Крим де мешкає відповідач не має українських нотаріусів, відповідач відмовляється виїхати та належним чином оформити документи на доньку. З моменту народження і до 2014 року [PERSON] постійно відпочивала на морі в АР Крим, що сприяло її оздоровленню. Однак з 2014 року донька позбавлена можливості оздоровлення, що в дитячому віці є досить доцільним для становлення імунітету. Крім того, дитина позбавлена можливості відвідати бабусю, яка мешкає в АР Крим. Позивач також зазначає, що дитині необхідно отримати паспорт громадянина України, однак через неправомірні дії відповідача позивач не може із донькою виїхати із зони проведення АТО. Не даючи згоду доньці на вільне переміщення по території України, відповідач діє всупереч інтересам неповнолітньої дитини, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.04.2018 року підсудність справи за вищевказаним позовом була визначена Дніпровському районному суду м. Києва (а.с. 7, 7зв.). В судове засідання позивач не з'явилась, на адресу суду направила клопотання в якому підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи через офіційний веб-портал «Судова влада України» http://court.gov.ua/ на веб-сторінці Дніпровського районного суду м. Києва, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народилась дитина [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). 03.10.2006р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с 18). Рішенням Євпаторійського міськсуду Автономної республіки Крим від 29.11.2007року стягнуто з [PERSON] , [INFO], уродженця м. Луганськ на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до їх повноліття, починаючи з 25.09.2007 року (а.с. 19,21). Відповідно до довідки Відділу реєстрації актів цивільного стану Євпаторійського МУЮ АР Крим від 15.01.2008р. виправлено прізвище дитини [PERSON], [INFO] народження, з «[INFO]» на «[INFO]» (а.с. 17). Як вбачається з довідки виданої 09.08.2016 р., [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, ї фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.3 ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ. Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. На виконання вимог Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 27 січня 1995 р. N 57, якаю затверджені Правила перетинання державного кордону громадянами України. Крім того, у зв'язку із проведенням на території Донецької області антитерористичної операції Наказом Першого заступника керівника антитерористичного центру при СБУ від 14.04.2017 №222-ог, затверджений Тимчасовий порядок контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей. Згідно п.5.1.1 та п.5.1.2 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей в'їзд на тимчасово неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57. Виїзд з тимчасово неконтрольованої території громадян України які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження (паспорта), а також будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з тимчасово неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Отже на правовідносини щодо порядку в'їзду та виїзду на тимчасово непідконтрольну територію Донецької області громадянами України розповсюджуються правила, встановлені для порядку виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України. Згідно п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України встановлено, що Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у тому числі, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків З аналізу положень вищезазначеного законодавства вбачається, що виїзд з України неповнолітньої [PERSON], [INFO] має здійснюватися за згодою обох батьків та в їх супроводі, або в супроводі інших осіб, уповноважених їх батьками. Також виїзд з України неповнолітньої дитини сторін по справі без згоди та супроводу відповідача можливий за наявності нотаріально посвідченої згоди останнього чи рішення суду. Територія м. Луганська та АР Крим є тимчасово окупованою територію на якій тимчасово зупинено проведення будь яких нотаріальних дій. З матеріалів справи убачається, що мати відповідача [PERSON] - бабуся дитини сторін по справи, зареєстрована та проживає в [ADDRESS] З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок такого виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Беручи до уваги те, що отримати дозвіл на виїзд дитини від відповідача неможливо, та враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини до тимчасово непідконтрольної території України без згоди та супроводу батька необхідно задовольнити. Водночас суд вважає надмірною і не обґрунтованою заявленою позивачем тривалість виїзду дитини без згоди батька у супроводі матері на багаторазові виїзди дитини впродовж трьох років. Враховуючи наявні у матеріалах справи докази, виходячи із засад справедливості та розумності, враховуючи інтереси дитини, які полягають в тому, що вона має право на відпочинок, на зустрічі зі своїми родичами, які мешкають на території України, яка тимчасово непідконтрольна українській владі, при цьому також беручи до уваги засади рівності батьків відносно виховання дітей та можливості спілкування з ними, при цьому один з батьків не має права одноосібно приймати рішення про зміну місця проживання дитини або переміщення дитини на необмежений час у інше місце, також суд має визначати відповідний проміжок часу щодо виїзду дитини, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме слід надати дозвіл позивачу на тимчасові виїзди та в'їзди малолітньої дитини сторін по справі без дозволу та супроводу батька у супроводі матері строком до 09.04.2019 року, тобто до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку. У решті заявлених вимог відмовити. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останньою судовий збір в дохід держави в сумі 704 грн. 80 коп. (а.с. 1).

Outcome: partial