Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла уточнена позовна заява від [PERSON] до [PERSON], Лобойківської сільської ради, третя особа: Петриківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом. Позивач вказує на те, що 24.03.1949 року зареєстрували шлюб її дідусь та бабуся: [PERSON] та [PERSON], про що є реєстровий № 579. 04.01.2003 року дідусь помер. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, що розташований на земельній ділянці за адресою: с. Лобойківка, вул. Центральна, 158, Петриківського району, Дніпропетровської області. Зазначений житловий будинок належав спадкодавцеві на підставі наказу № 49 по радгоспу "Більшовик", Дніпропетровського спеціалізованого тресту овочево-молочних радгоспів від 21 травня 1973 року "Про наділення присадибної земельної ділянки", згідно якого [PERSON] наділено присадибну ділянку землі в розмірі 0,05 га під забудову по вул. Центральній в с. Лобойківка та рішення № 188/48 Лобойківської сільської ради народних депутатів від 31.03.1994 року "Про передачу земельної ділянки у приватну власність [PERSON]Т." передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування будинку [PERSON] площею 0, 23 га. Позивач посилається на погосподарські книги, що є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні із 1979 року, записи у яких визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Так, згідно виписки з погосподарської книги за 2001-2005 роки, виданою виконавчим комітетом Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської, головою домогосподарства за адресою: с. Лобойківка вул. Центральна, буд. 158, Петриківський район, Дніпропетровська область є [PERSON] На випадок своєї смерті дідусь залишив заповіт, посвідчений 15.03.2002 року секретарем виконавчого комітету Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 140, згідно з яким він заповів все своє майно доньці [PERSON] та сину [PERSON] порівну. [PERSON] у визначений законом 6-ти місячний строк, звернулась до Петриківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті свого батька [PERSON] [PERSON], тобто дядько позивача, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, бо на спадкове майно не претендує. Однак після смерті [PERSON], частину вищезазначеного житлового будинку фактично успадкувала ще його дружина [PERSON], тобто бабуся позивача, шляхом сумісного проживання та відповідно до положень ст. 1241 ЦК України, яка закріплює право на обовязкову частку у спадщині. Дана обставина підтверджується довідками від Лобойківської сільської ради згідно яких [PERSON], фактично прийняла спадщину на протязі 6-ти місяців з дня смерті чоловіка [PERSON], померлого 04.01.2003 року, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, тож спірним житловим будинком. 27.02.2016 року померла бабуся позивача - [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на частину житлового будинку, що розташований на земельній ділянці за адресою: с. Лобойківка, вул. Центральна, буд. 158, Петриківського району, Дніпропетровської області, яку вона успадкувала фактично, шляхом сумісного проживання, однак не встигла оформити своїх спадкових прав на це майно по причині похилого віку. За життя бабуся залишила заповіт, посвідчений 13.04.2005 року секретарем виконавчого комітету Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 59, згідно з яким вона заповіла все своє майно своїй онучці, [PERSON], тобто позивачеві повністю. 28.10.2016 року позивач звернулась до Петриківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, через відсутність правовстановлюючих документів про належність спадкового майна спадкодавцеві. 04.01.2017 року відповідач [PERSON] написала заяву про відмову від своєї частини на спірний житловий будинок та не заперечувала проти того аби її донька, тобто позивач [PERSON] прийняла спадщину в цілому на житловий будинок № 158 по вул. Центральній у с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області. Інші спадкоємців на вказане спадкове майно відсутні. На основі викладеного позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 158 по вул. Центральній у с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області, що складається з: житлового будинку «А-1», з прибудовою «а-1», з тамбуром «а1-1» загальною площею 58.3 кв.м. та житловою 26.3 кв.м., літньою кухнею «Б-1», сараю «В-1», навісу «в-1», гаражу «Г-1», вхід у під «г-1», підвал під Г-1 «під», сараю «З-1», душу «К-1», сараю «І-1», вбиральні «Є-1», № 1 воріт з хвірткою, № 2 огорожі, № 3 свердловини, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 27.02.2016 року. Позивач надала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.68). Відповідач [PERSON] надала до суду заяву у якій просила розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.65). Від секретаря Лобойківської сільської ради до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника сільської ради. Проти позовної заяви не заперечували (а.с.72). Завідувач Петриківської державної нотаріальної контори надіслала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника (а.с.56,61,73). Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову і наявність підстав для його задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~24.03.1949 року [PERSON] одружився з [PERSON], про що є Свідоцтво про одруження ЯР № 405603 з відповідним записом за № 579. [PERSON] помер 04.01.2003 року про що є Свідоцтво про смерть серії І-КИ № 449155, видане Виконкомом Лобойківської с/ради Петриківського району Дніпропетровській області, 04.01.2003 року, де зроблено запис за № 02,. Після його смерті відкрилася спадщина у виді житлового будинку за № 158 по вул. Центральній у с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області. Вказаний будинок належав останньому на підставі наказу № 49 по колгоспу «Більшовик» Дніпропетровського спеціалізованого тресту овочево-молочних колгоспів, від 21.05.1973 року «Про наділ присадибної земельної ділянки», згідно якого [PERSON] було виділено земельну ділянку розміром 0.05 га по вул. Центральній, під забудову. Також, рішенням № 188/48 Лобойківської сільської ради народних депутатів XVII сесії XX скликання «Про передачу земельної ділянки у приватну власність [PERSON]Т.» було вирішено передати безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування будинку гр. [PERSON], площею 0.23 га. Надано довідку № 921 з Лобойківської сільської ради від 17.10.2016 року, про те, що згідно погосподарської книги за 2001-2005 роки, головою домогосподарства, розташованого за адресою: Дніпропетровська область Петриківський район село Лобойківка, вул. Центральна, будинок № 158 дійсно являється [PERSON] Також, долучено витяг з по господарської книги, де головою сімї зазначено [PERSON] Ще за життя, 15.03.2002 року [PERSON], на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося і взагалі все те, що він матиме по закону заповів доньці [PERSON] та сину [PERSON] порівну. Заповіт посвідчено секретарем виконкому Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області та зареєстровано в реєстрі за № 140. Вказану інформацію та чинність такого заповіту підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 46345748 від 28.12.2016 року. З листа від завідувача Петриківської державної нотаріальної контори, за № 2253/02-14 щодо надання інформації встановлено, що 18.06.2003 року на майно [PERSON], померлого 04.01.2003 року, заведено спадкову справу № 216/2003 за заявою від 18.06.2003 року від [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом від 15.03.2002 року. Також 21.02.2005 року надійшла заява про фактичне прийняття спадщини за законом від дружини померлого [PERSON] та про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом по ст. 1241 ЦК України, реєстровий № 271 та заява про видачу Свідоцтва про право власності на ? частку в спільному майні, як пережившого подружжя, реєстровий № 272. Інших заяв не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Вказану інформацію про заведену спадкову справу підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 46345720 від 28.12.2016 року. 27.02.2016 року померла бабуся позивача [PERSON] про що долучено копію Свідоцтва про смерть серії І-КИ № 677932, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, 01.03.2016 року з актовим записом № 98. Після її смерті відкрилася спадщина у виді частини будинку № 158 по вул. Центральна в с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області. [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлого чоловіка [PERSON], так як постійно проживала разом з ним, до дня смерті за адресою: вул. Центральна, 158 в с.Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області, про що є довідка № 358 видана Лобойківською сільською радою від 02.02.2005 року. Факт реєстрації та проживання [PERSON] за вказаною адресою підтверджено й довідкою № 917 від Лобойківської сільської ради від 17.10.2016 року. Довідкою № 919 з Лобойківської сільської ради від 17.10.2016 року, також підтверджено те, що [PERSON], яка померла 27.02.2016 року, дійсно проживала за вказаною вище адресою разом з онукою [PERSON], [INFO] та правнукою [PERSON], [INFO]. За життя, 13.04.2005 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося і взагалі все те, що вона матиме за законом заповіла [PERSON] тобто своїй онуці, повністю. Заповіт посвідчено секретарем виконкому Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області та зареєстровано в реєстрі за № 59. Позивач долучила своє Свідоцтво про народження серії IV-КИ, видане Виконкомом Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, згідно якого [PERSON], тобто вона, народилась 29.12.1985 року. 10.12.2007 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], та взяла прізвище [PERSON], про що є Свідоцтво про шлюб серії І-КИ № 101225, від 10.12.2007 року. Позивач надала технічний паспорт на спірний будинок виготовлений Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» від 11.11.2016 року, де вона вказана замовником технічної інвентаризації, згідно якого житло № 158 по вул. Центральній у с. Лобойківці Петриківського району Дніпропетровської області складається з: житлового будинку «А-1», прибудови «а-1», тамбуру «а1-1», літньої кухні «Б-1», сараю «В-1», навісу «в-1», гаражу «Г-1», вхід у під «г-1», підвал під Г-1 «під», сараю «З-1», душу «К-1», сараю «І-1», вбиральні «Є-1», № 1 воріт з хвірткою, № 2 огорожі, № 3 свердловини. Ринкова вартість спірного будинку станом на 11.11.2016 року, відповідно до звіту про оцінку майна № РВ-161111-009, складає 17\~896.00 грн. Долучено лист від директора ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» за № 1575 від 13.10.2016 року, з повідомленням про те, що згідно архівних даних відомості стосовно реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Центральна, 158 в с.Лобойківка на підприємстві відсутні. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.10.2016 року державний нотаріус відмовив [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів у спадкоємця на спадкове майно. З листа від завідувача Петриківської державної нотаріальної контори, за № 2179/02-14 щодо надання інформації встановлено що 18.03.2016 року на майно [PERSON], померлої 27.02.2016 року, заведено спадкову справу № 70/2016 за заявою від 18.03.2016 року про прийняття спадщини за законом від [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за законом не видавалось. Також, 01.04.2016 року подана заява про прийняття спадщини за заповітом від [PERSON] Інших заяв не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Вказану інформацію підтверджено Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43299284 від 18.03.2016 року. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву від 04.01.2017 року, згідно якої вона не претендує на спадкове майно, тож відмовилася від своєї частини на спірний житловий будинок на користь свої дочки [PERSON] Не заперечувала аби [PERSON] прийняла спадщину в цілому. (а.с.65). Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з п. 1\~постанови Пленуму Верховного суду України " Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7\~спадкові відносини регулюються\~ЦК України, законами України від 02 вересня 1993 року №3425-ХІІ "Про нотаріат", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~Цивільного кодексу Української РСР\~(далі -\~ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності\~ЦК\~і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються\~ЦК УРСР. Спадкодавець [PERSON] помер 04.01.2003 року, тому суд вважає за доречне застосувати норми ЦК УРСР 1963 року, який існував на час виникнення спірних відносин. Згідно ст.112 ЦК УРСР\~( 1963), майно, що перебуває у спільній власності двох чи кількох громадян без визначення часток вважається сумісною власністю. У\~ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України ( 1969 ), майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (1963) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У ст. 535 ЦК УРСР (1963) визначено право на обовязкову частку в спадщині. Так зокрема непрацездатна дружина успадковує, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б їй при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). Статтею 549 ЦК УРСР (1963) визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майно м; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Окрім іншого пунктом 6\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 24.06.1983 року, встановлено, що при встановленні в справі про поділ спадщини що до її складу включено майно, придбане спадкодавцем у шлюбі разом з тим з подружжя хто пережив іншого, суд визначає частку останнього у спільній власності і майно, що на неї припадає, за правилами ст.\~28, 29 Кодексу про шлюб та сім'ю і включає його з того, що підлягає поділу між спадкоємцями. Відповідно до\~ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю в разі поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визначаються рівними. Тож, з огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що [PERSON] набула права власності на частину спірного будинку, однак, не встигла зареєструвати своє право у встановленому законом порядку. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~\~\~\~ Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття\~\~спадщини\~\~і\~\~не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1233 та ст. 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Суд, враховуючи те, що: спірне майно дійсно належало померлій [PERSON] і позивач, вказана у заповіті померлої, як її єдиний спадкоємець; той факт, що відповідач [PERSON] відмовилася від своєї частини у спадщині на користь своєї дочки, тобто позивача [PERSON]; той факт, що інші спадкоємці, які б претендували на спадкове майно відсутні, вважає, що даний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На основі викладеного суд вважає за доцільне визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок № 158 по вул. Центральній у с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області, що складається із: житлового будинку «А-1», прибудови «а-1», тамбуру «а1-1», літньої кухні «Б-1», сараю «В-1», навісу «в-1», гаражу «Г-1», вхід у під «г-1», підвал під Г-1 «під», сараю «З-1», душу «К-1», сараю «І-1», вбиральні «Є-1», № 1 воріт з хвірткою, № 2 огорожі, № 3 свердловини, в порядку спадкування за заповітом після померлої 27.02.2016 року [PERSON] Позивачем при зверненні до суду із позовом, судовий збір сплачено в повному обсязі і позовних вимог щодо стягнення його з відповідачів не заявлено, у звязку з чим суд вирішив судові витрати, по сплаті судового збору, залишити за позивачем.

Outcome: approved