Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив в ході судового розгляду, до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «АРКС» (скорочена назва АТ «СК «АРКС») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просив: стягнути з відповідача АТ «СК «АРКС» на його користь завдану моральну шкоду у розмірі 12 800 грн., з відповідача [PERSON] на його користь завдану моральну шкоду у розмірі 87 200 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] на його користь матеріальну шкоду, заподіяну смертю дружини [PERSON] у розмірі 3 925 грн. 88 коп. щомісячно, починаючи з 01.10.2017 року довічно, за винятком 94 221 грн. 12 коп. суми відшкодування за перші 24 місяці з жовтня 2017 року по вересень 2019 року включно, які прохає стягнути із відповідача АТ «СК «АРКС» як компенсацію за заподіяну йому матеріальну шкоду, внаслідок смерті потерпілої [PERSON] в результаті названої ДТП; стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та АТ «СК «АРКС» витрати на поховання та встановлення надмогильного пам`ятника [PERSON] у сумі 21 505 грн. 53 коп. та на ліки потерпілій [PERSON] у сумі 1852 грн. 49 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої померла його дружина [PERSON] , [INFO] , сталася [INFO] по вул . Зіньківська в м.Полтава поблизу Полтавської обласної психоневрологічної лікарні ім.О.Ф.Мальцева. Автомобіль марки «ОРЕL VECTRA», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] скоїв наїзд на велосипедистку [PERSON] , внаслідок якої вона невдовзі померла від отриманих травм в реанімаційному відділенні Полтавської обласної клінічної лікарні ім.М.В.Скліфасофського. Діями [PERSON] йому, як чоловіку померлої [PERSON] , завдана непоправна моральна та матеріальна шкода, яка відшкодовується незалежно від вини заподіювача шкоди, оскільки завдана джерелом підвищеної небезпеки. Потерпіла [PERSON] в момент наїзду перебувала на велосипеді, який не є джерелом підвищеної небезпеки, а тому вся відповідальність покладається на водія автомобіля [PERSON] . Згідно поліса № АК 5877403 від 08.02.2017 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль «ОРЕL VECTRA», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , забезпечений в АТ СК «АХА Страхування». 07.11.2017 року за № 12187 він отримав відповідь від АТ СК «АХА Страхування», в якій повідомлялося, що вони вивчили обставини та матеріали події під керуванням чомусь [PERSON] , а не [PERSON] . Не зважаючи на всі надані документи, про що було зазначено у відповіді, він до цього часу ніякого грошового відшкодування не отримав. Постанова суду, що підтверджує відповідальність водія, надана ним не була, оскільки кримінальне провадження № 1201717000000446 від 10.10.2017 за ч.2 ст. 286 КК України до цього часу розслідується. Таким чином, вимога надати постанову суду є безпідставною. Ухвалою суду від 27 лютого 2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10 квітня 2019 року закрито підготовче провадження по справі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надіслав до суду письмові пояснення, в яких прохав у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Зазначив, що Спір виник у зв`язку із відшкодуванням шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки особою, цивільна відповідальність якої була застрахована в СК «АХА», страхова сума за даним страховим випадком становить 200 000 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду № 755/18006/15-ц від 04 липня 2018 року зроблено правовий висновок, відповідно до якого покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Крім того, в даному випадку відсутнє рішення щодо причин ДТП, наявності порушень ПДР в діях учасників, наявності елементів складу злочину, зокрема, технічного стану т/з, можливості дії непереборної сили або наявності умислу потерпілого. Суми відшкодування нічим не підтверджені, при вирішення справи необхідно застосовувати норми ст. 1193 ЦК України і Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначити розмір відшкодування в межах ліміту відповідальності, поклавши обов`язок відшкодування на належного відповідача СК «АХА». Ухвалою суду від 03 липня 2019 року поновлено строк для подачі клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача АТ «СК «АХА Страхування», залучено до участі у справі в якості співвідповідача АТ «СК «АХА Страхування». Від відповідача АТ «СК «АРКС» надійшов відзив на позов, в якому останній просив у задоволенні позову відмовити, у зв`язку із передчасністю заявлених вимог. Зазначив, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (скорочена назва АТ «СК «АРКС») є правонаступником АТ «СК «АХА Страхування». Порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхових випадків за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно п.9.2 ст. 9 Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 100 тис.грн., згідно п.9.3 ст. 9 Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 200 тис.грн. на одного потерпілого. Відповідно до п.27.3 ст. 27 Закону Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного потерпілого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленого законодавством на день настання страхового випадку і виплачується рівними частинами. Згідно п.27.4 ст. 27 Закону Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника за умови надання страховику документів, які підтверджують ці витрати. Загальний розмір відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому на день настання страхового випадку. На виконання вимог ст.ст. 35, 36 Закону позивачем було надано заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку, та ряд документів, серед яких не було свідоцтва про шлюб. Позивач так і не надав необхідних документів, натомість подав заяву про повернення йому оригіналів раніше поданих документів. Крім того, строк для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування не настав, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12017170000000446 продовжується. Вважає, що позивач не дотримався процедури отримання страхового відшкодування в досудовому порядку, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Крім того, АТ «СК «АРКС» вважає, що витрати пов`язані із лікуванням потерпілої не підтверджені належними доказами. Так, відсутнє призначення лікарем медикаментів, зазначених у чеках від 09.10.2017 року, благодійні внески відшкодуванню не підлягають. Крім того, загальний розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню відповідно до п.27.3 ст. 27 Закону становить 12 мінімальних заробітних плат стосовно одного померлого, тобто не більше 38 400 грн. Проте, на відшкодування моральної шкоди також претендують [PERSON] та [PERSON] . Отже, в разі підтвердження наявності підстав для сплати страхового відшкодування та доведення вини [PERSON] у настанні ДТП від 09.10.2017, в якості компенсації моральної шкоди на одного потерпілого може бути відшкодовано не більше 12 800 грн. Також, до позову не надано жодного належної якості документу на підтвердження понесення витрат на поховання та на встановлення надгробного пам`ятника. Витрати на поминальний обід не підлягають відшкодуванню згідно із Законом. Не підлягає відшкодуванню також і матеріальна шкода, у відповідності до ст. 1200 ЦК України, оскільки позивачем не надано доказів перебуванню у шлюбі із потерпілою та відповідно перебування на її утриманні. Позивач подав до суду заперечення на відзив, в яких вказав, що свідоцтво про шлюб надавав страховику ще в серпні 2019 року, оригінали квитанцій про витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника йому були необхідні, так як подавав позов до суду. Рішення про визнання водія винним страховик не повинен у нього вимагати, оскільки ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» це не передбачено. Довідку про ДТП страховик також не повинен у нього вимагати, так як вона може бути надана йому згідно ст. 33-1.2 Закону. Рішення страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування може бути оскаржене у судовому порядку на підставі ст. 36.7 Закону, тому твердження про передчасність звернення до суду є безпідставним. Ухвалою суду від 03 липня 2019 року замінено відповідача АТ «СК «АХА Страхування» на належного відповідача АТ «СК «АРКС». Представник відповідача АТ «СК 2АРКС» надіслав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки виходячи із наданої довідки про доходи позивача сума страхового відшкодування за період часу з 09.10.2017 по 09.12.2019 року становить 70 617, 25 грн. (2 824, 96 грн. (5 649,38/2) х25 місяців, але аж ніяк не 94 221, 12 грн. Зазначив, що витрати на лікування не підтверджені належними доказами, витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника підтверджені доказами неналежної якості, а відшкодування поминальних обідів не передбачено Законом. У судовому засіданні 14 травня 2019 року позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. У судове засідання 23 грудня 2019 року не з`явилися, надіслали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги зазначені у позовній заяві підтримали та прохали їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні 14 травня 2019 року надав пояснення, в яких позов не визнав, з підстав наведених у письмових поясненнях. У судове засідання 23 грудня 2019 року не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій прохав в частині вимог до [PERSON] відмовити, оскільки відповідачем не надано доказів вини відповідача, а ДТР сталося з вини велосипедиста [PERSON] . В частині вимог до СК «АРКС» покладається на розсуд суду, оскільки цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «СК «АРКС». Щодо стягнення витрат на утримання зазначив, що позивач не надав суду довідки про склад сім`ї, доказів перебування [PERSON] на утриманні дружини. Крім цього, відповідно до постанови Верховного Суду особа вважається такою, що потребує утримання, якщо пенсія та інші доходи не забезпечують прожиткового мінімуму. Ця обставина позивачем не доведена. Представник відповідача АТ «СК «АРКС» Шишлов О.Є. у судове засідання 03 вересня 2019 року не з`явився, надіслав до суду заяву про проведення судового засідання в режимі відео конференції (а.с.102). У судове засідання 29.09.2019 року представник не з`явився повторно, надіслав до суду заяву про відкладення судового засідання, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. У судовому засіданні 05 грудня 2019 року представник відповідача наполягав на виклиці у судове засідання відповідача [PERSON] для того, щоб з`ясувати її позицію та можливого примирення сторін, дата наступного судового засідання 23 грудня 2019 року з ним була погоджена. У судове засідання 23 грудня 2019 року представник відповідача АТ «СК «АРКС» Шишлов О.Є. не «явився, прохав відкласти судове засідання повторно, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. Враховуючи, що представник відповідача АТ «СК «АРКС» Шишлов О.Є. у судове засідання, з підстав зайнятості у іншому судовому засіданні, не з`явився повторно, його неявка не визнається судом поважною, оскільки дата судового засідання погоджувалася з ним заздалегідь, про його виклик у інше судове засідання він не повідомляв, тому суд прийшов до висновку про розгляд справи за його відсутності, при цьому враховує надходження відзиву та заперечень на відповідь на відзив. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами прийшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. 09 жовтня 2017 року приблизно до 17.00 по вул .Зіньківська в м.Полтава, поблизу Полтавської обласної психіатричної лікарні ім..О.Ф. Мальцева сталася ДТП у вигляді наїзду на велосипедистку [PERSON] , [INFO] , автомобілем марки «OPEL VECTRA», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження, від яких померла в реанімаційному відділенні Полтавської обласної клінічної лікарніім. М.В.Скліфосовського (а.с.13). За даним фактом внесені відомості до ЄРДР за № 12017170000000446 від 10.10.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, досудове розслідування на час розгляду справи у суді триває (а.с.13). Факт смерті [PERSON] [INFO] року підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видани ГТУЮ в Полтавській області 11.10.2017, а/з 1060 (а.с.8). Згідно Полісу № АК /5877403 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком дії з 18.02.2017 по 17.02.2018 року, [PERSON] застрахувала цивільно-правову відповідальність водія, який на законних підставах керує автомобілем «OPEL VECTRA», номерний знак [NUMBER] , у АХА Страхування (а.с.47). Страхова сума за шкоду заподіяну життю і здоров`ю двісті тисяч гривень, за шкоду заподіяну майну сто тисяч гривень (а.с.47). Відповідно до п.2 вказаного Договору страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Позивач [PERSON] є чоловіком померлої [PERSON] , що підтверджується копією паспорту [PERSON] серії [NUMBER] та [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.78-79). Звернувшись до АТ «СК «АХА Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування, [PERSON] отримав листа від 07.11.2017 року за вих. № 12187, в якому роз`яснино, які саме документи необхідно подати для отримання страхового відшкодування, в тому числі постанову суду, що підтверджує відповідальність волія забезпеченого транспортного засобу за скоєння ДТП та визнання його потерпілим (а.с.48-49). 31.01.2019 року [PERSON] звернувся до АТ «СК «АХА Страхування» із заявою про повернення йому документів для звернення до суду. Крім [PERSON] , із заявами про виплату страхового відшкодування від 15 липня 2019 року до АТ «СК «АХА Страхування» зверталися доньки померлої - [PERSON] та [PERSON] (а.с.88-89). Суд вважає, що відповідач АТ «СК «АРКС» фактично відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування необґрунтовано, виходячи з наступного. Відповідно до частин першої і другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на вказані положення статті 509 ЦК України та з урахуванням вимог статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди у повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Згідно з статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. У статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За урахуванням вказаного, посилання АТ «СК «АРКС» як на підставу відмови у виплаті страхового відшкодування на те, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталась 09 жовтня 2017 року за участю автомобіля «OPEL VECTRA», номерний знак [NUMBER] , внаслідок якої загинула [PERSON] , не є страховим випадком, оскільки через ненадання доказів підтвердження вини водія [PERSON] у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди у страховика не виникає цивільно-правової відповідальності, є безпідставним, так як цивільно-правова відповідальність особи, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, передбачена статтею 1187 ЦК України. Таким чином, доводи відповідача АТ «СК «АРКС» про відсутність підстав для визнання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинула дружина позивача, страховим випадком є безпідставними. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно ч.ч.1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Так, відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 р. страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 3 ст. 27 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" п. 41.1 та підпунктом "в" п. 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» встановлено у 2014 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 3200 грн. Статтею 20 Закону України «Про страхування» передбачено обов`язок страховика здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку. АТ «СК «АРКС» не здійснило виплату потерпілій особі - [PERSON] в якості відшкодування моральної шкоди. Розрахунок необхідно провести згідно п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто максимальний розмір такого страхового відшкодування стосовно одного померлого становить 38 400 грн. (12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі). Враховуючи, що заяви про відшкодування моральної шкоди подано чоловіком померлої [PERSON] та її доньками [PERSON] та [PERSON] , компенсація моральної шкоди кожній особі не може перевищувати 12 800 грн. Позивач довів, що внаслідок смерті його дружини [PERSON] йому заподіяно моральної шкоди, яка полягає у його сильних та тривалих душевних стражданнях, які спричинила раптова загибель дружини внаслідок вказаної ДТП. Враховуючи тривалість та інтенсивність його нервових переживань, які призвели до душевної травми завданої йому смертю дружини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення із відповідача АТ «СК «АРКС» у відшкодування моральної шкоди 12 800 грн. Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі настання страхового випадку для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У Постанові Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 р. (з наступними змінами) роз`яснено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З відповідача АТ «СК «АРКС» у відповідності до лімітів відповідальності Страховика стягнуто 12 800 грн. у відшкодування моральної шкоди, а тому відповідач [PERSON] зобов`язана відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Суд вважає, що позивач довів заподіяння йому моральної шкоди внаслідок смерті дружини [PERSON] у розмірі 100 000 грн. , а тому позов в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 87 200 грн., які різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, підлягає задоволенню. Частиною 4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до вимог п. 24 Постанови Пленуми Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 (з наступними змінами та доповненнями), у випадку смерті потерпілого, громадянин/організація/, відповідальна за заподіяну шкоду, зобов`язаний відшкодувати витрати на поховання тій особі, яка фактично понесла ці витрати. На підтвердження витрат на поховання загиблої [PERSON] позивач надав Товарний чек б/н від 11.10.2017 року на суму 4 130 грн. з переліком предметів, необхідних для поховання, та копії свідоцтва про Державну реєстрацію ФОП [PERSON] (а.с.11), а також Рахунок -замовлення № 64437 від 12.10.2017 для підготовки могили на суму 1 295 грн. 55 коп.( замовний [PERSON] ) (а.с.14). Щодо витрат понесених на виготовлення та встановлення намогильної споруди щодо загиблої [PERSON] понесених [PERSON] , останній надав Накладну № 120 видану ФОП [PERSON] на суму 10 100 грн. (а.с.12). Всього [PERSON] здійснив витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника на суму 15 525 грн. 55 коп. Вказана сума підлягає стягненню із відповідача АТ «СК «АРКС» у повному обсязі у відповідності до лімітів відповідальності, передбачених 4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки охоплюється максимальним розміром витрат, які підлягають відшкодуванню за Законом у сумі 38 400 грн. ( 12 мінімальних заробітних плат 12Х 3200 грн.). Витрати на поминальний обід у сумі 5 985 грн. відшкодуванню не підлягають, так як їх відшкодування не передбачено 4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу». З огляду на викладене, позовна вимога про солідарне стягнення з відповідачів вказаних витрат підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення 15 525 грн. 55 коп. з відповідача АТ «СК «АРКС», з наведених вище підстав. Суд також вважає частково обґрунтованими позовні вимоги про стягнення солідарно із відповідачів витрат на лікування потерпілого, виходячи з наступного. Відповідно до ст.24.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. [PERSON] поніс витрати на придбання ліків на суму 1852 грн. 26 коп., що підтверджується копіями чеків № 8144 від 09.10.2017 року на суму 1133 грн. 69 коп. та № 59600 від 09.10.2017 року на суму 718 грн. 57 коп. (а.с.15). Таким чином, вказані витрати на лікування підлягають стягнення з відповідача АТ «СК «АРКС» у повному обсязі, оскільки вони заявлені в межах ліміту відповідальності за заподіяну майнову шкоду. Доводи щодо недопустимості наданих позивачем на доказів на підтвердження понесених ним витрат на поховання, встановлення пам`ятника та лікування судом спростовуються за безпідставністю. За змістом абз. 1 ч. 1 та ч.2 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Тобто, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті. Поняття «непрацездатні громадяни» надається у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії,стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Установлено, що [PERSON] мала чоловіка [PERSON] , який на день смерті дружини був пенсіонером за віком та інвалідом третьої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № 1912104792 від 15.02.2011 року (а.с.7). Згідно довідки про доходи № 8157 6938 6611 1112 [PERSON] перебував на обліку в Полтавському об`єднаному управлінні ПФУ в Полтавсьткій області та отримував пенсію у 2018 році по 1 715 грн. 92 коп. щомісячно, у січні 2017 року - 1598 грн. 08 коп. (а.с.10). Дружина позивача - [PERSON] працювала медичною сестрою в Полтавській клінічній психіатричній лікарні, з жовтня 2016 року по вересень 2017 року включно її заробітна плата склада 65 112 грн.(а.с.9),, а також перебувала на обліку в Полтавському об`єднаному управлінні ПФУ в Полтавсьткій області, її пенсія складала 1 676 грн. 50 коп. (а.с.31). Непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи (підпункт «г» пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч.4 ст. 74 СК України). Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчихтоварів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»). Сума прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць встановлюється державним бюджетом України на кожен рік. Таким чином, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць. Враховуючи, що предметом даного позову є відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, то доказуванню підлягає не лише факт родинних відносин, а і факт перебування на утриманні померлого та потреба у матеріальній допомозі. Позивач не довів, що перебував на утриманні своєї дружини, адже отримував пенсію у розмірі 1 715 грн. 92 коп. щомісяця, що є більшим, ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, встановлений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» ( з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні). Сам по собі факт перебування у шлюбі із загиблим не може свідчити про перебування на його утриманні. До того ж позивач не надав довідки про склад сім`ї, з якої б вбачалося, що подружжя проживало разом, з копій паспорту слідує, що зареєстрованими вони були за різними адресами. Також судові рішення не містять встановлених фактичних обставин справи, які б свідчили про потребу позивача у матеріальній допомозі, передбаченою ч.4 ст. 74 СК України. З огляду на викладене, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної допомоги у розмірі 3 925 грн. 88 коп. щомісячно із [PERSON] починаючи з 01.10.2017 року довічно та 94 221 грн. 12 коп. суми відшкодування за перші 24 місяці з жовтня 2017 року по вересень 2019 року з АТ «СК «АРКС» задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та стягує за вимогу про відшкодування моральної шкоди із Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «АРКС» 768 грн. 40 коп., із [PERSON] - 872 грн. на користь держави; за вимогу про відшкодування матеріальної шкоди (витрати на поховання та встановлення надгробного пам`ятника) з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь держави 571 грн. 67 коп. (74 % від суми 23 358 грн.02 коп.). Решту судового збору за вимогу про відшкодування матеріальної шкоди (щомісячні платежі) віднести на рахунок держави.

Outcome: partial