Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

із позовною заявою про визнання за заповітом права власності на спадкове майно у суд звернулася [PERSON] до Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], спадщину (шляхом вступу в управління спадковим майном) прийняла [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті останньої залишилося спадкове майно, яке як спадщину у визначений строк позивач прийняла, проте оформити право власності на успадкований будинок [ADDRESS], не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на ім'я померлих. В судові засідання учасники справи не з'являлися. В матеріалах справи міститься: - клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності; - заява за підписом голови Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] помер [INFO]. На час відкриття спадщини [INFO] діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Максимівської сільської ради від 17 березня 2015 року, [PERSON] вступила в управління спадковим майном після смерті [PERSON]: користувалася цим майном, сплачувала страхові платежі. Таким чином, [PERSON] відповідно до діючого на момент відкриття спадщини законодавства, прийняла її шляхом вступу в управління спадковим майном, що підтверджується викладеним вище. З аналізу змісту довідки, виданої виконкомом Максимівської сільської ради 17 березня 2015 року, вбачається, що [PERSON] проживала на день своєї смерті з [PERSON], тобто, інші особи, крім [PERSON], спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, не прийняли. В той же час відповідно до відповіді, отриманої з Державного нотаріального архіву Чернігівської області, спадкова справа до майна [PERSON], померлого [INFO], Козелецькою районною державною нотаріальною конторою та Остерською районною державною нотаріальною конторою не заводилась. Тобто, [PERSON] є єдиною, хто прийняв спадщину після смерті [PERSON]. Після смерті [PERSON] Остерською приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Ткаченко Н.В. була заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що: 14.08.1998 року [PERSON] залишила заповіт, за яким все своє майно заповідала [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (за станом на 17 березня 2015 року заповіт не змінювався і не відмінявся); 17 березня 2015 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON]; [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали заяви до нотаріальної контори на підтвердження того факту, що ними спадщина після смерті [PERSON] не прийнята. Згідно з довідкою, виданою виконкомом Виконавчим комітетом Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 17 березня 2015 року, житловий будинок [ADDRESS] за станом на 01 липня 1990 року відносився до суспільної групи "колгоспний двір", членом якого на той час були [PERSON] та [PERSON]. Як суспільна група "колгоспний двір" існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ, якою було введено в дію Закон України "Про власність". Оскільки за станом на 01 липня 1990 року [PERSON] та [PERSON], будучи членами колгоспного двору, мали рівні частки в майні цього двору, то після смерті [PERSON] ? житлового будинку [ADDRESS], як спадкову масу, шляхом вступу в управління майном, прийняла [PERSON]. Тобто, [PERSON] після смерті [PERSON] фактично стала власником всього будинку, проте правовстановлюючі документи не оформила. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 23 червня 2015 року, житловий будинок [ADDRESS] був побудований та введений в експлуатацію в 1958 році і був зареєстрований в погосподарській книзі сільської ради за № 529, що відповідало діючому на той час законодавству. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на те, що житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS], побудований і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований в сільській раді та розташований на відведеній для цього земельній ділянці, він може бути об'єктом спадкування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцем [PERSON] не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що по [ADDRESS] Козелецького району Чернігівської підлягають задоволенню.

Outcome: approved