Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась з позовом до відповідача - [PERSON] про захист честі, гідності, спростування неправдивих відомостей та відшкодування моральної шкоди. Під час розгляду справи представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог, з урахуванням якої позивач підтримала позовні вимоги та просить: визнати недостовірною інформацію, поширену відповідачем - [PERSON] на загальних зборах СТ «Новосел», що відбулися 10.08.2014 р. під час його доповіді по питанню порядку денного «Обговорення доцільності перебування в членах товариства [PERSON]», а саме про те, що нею здійснено крадіжку електроенергії шляхом вчинення протиправних дій по втручанню в роботу приладу обліку електроенергії, розташованому на належній їй ділянці [ADDRESS], що спричинило втрати електроенергії у цьому товаристві; зобов'язати відповідача - [PERSON] - не пізніше місяця від дня набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати інформацію, вказану в попередньому пункті, шляхом внесення на розгляд Загальних Зборів СТ «Новосел» питання про спростування недостовірної інформації, вказаної у попередньому пункті, а також оголошення на чергових загальних зборах Садівничого товариства «Новосел» рішення суду про визнання недостовірною інформації, поширеної [PERSON] 10.08.2014. під час його доповіді по питанню порядку денного «Обговорення доцільності перебування в членах товариства [PERSON]», а саме про те, що позивачем здійснено крадіжку електроенергії шляхом вчинення протиправних дій по втручанню в роботу приладу обліку електроенергії, розташованому на належній їй ділянці [ADDRESS], що спричинило втрати електроенергії у цьому товаристві; стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану поширенням недостовірної інформації в розмірі 5000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп., а також судові витрати, пов'язані з розглядом справи. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 1989 року вона є членом СТ «Новосіл». На території зазначеного товариства знаходиться її будинок, розташований на належній їй ділянці [NUMBER]. 10 серпня 2014 року позивач випадково дізналася про те, що на 13.00 год. заплановано проведення загальних зборів членів товариства, до порядку денного яких включено питання «Обговорення доцільності перебування в членах товариства [PERSON]». Доповідачем по даному питанню виступав [PERSON] На загальних зборах в той день була висока явка членів товариства. Відповідач почав свій виступ з того, що у 2011 р. у товаристві почали встановлювати лічильники обліку споживання електроенергії, зазначив, що у той час по споживанню електроенергії в товаристві були втрати на рівні 18%. Пізніше було замінено трансформатор, встановлено 8 автоматів (5 задіяних, 3резервних), але в товаристві все одно були втрати електроенергії на рівні 9%. Відповідач повідомив, що 25 липня 2014 року він запросив до садівницького товариства електрика, який оглянув електролічильник, що відображає споживання електричної енергії мережею ділянки [NUMBER] і винесений на електричну опору, після чого повідомив, що лічильник підключений не правильно, що і було причиною втрат електроенергії, тобто, дав чітко зрозуміти присутнім на загальних зборах, що викладені вище обставини свідчать про факт крадіжки позивачем електроенергії. Відповідач при цьому довів до відома присутніх, що його виступ не є голослівним, а до таких висновків він дійшов на основі проведеного аналізу обсягів споживання за період березень 2013 - липень 2014рр. З його слів слідувало, що споживання електроенергії на належній позивачеві земельній ділянці з кожним наступним періодом зменшувалося, а встановлений факт невірного підключення лічильника свідчить про причини такого зменшення та про здійснення позивачем протиправних дій з лічильником обліку електроенергії (фактично, крадіжки). Такі висловлювання відповідача порушили честь, гідність позивача, завдали їй моральної шкоди у вигляді душевних хвилювань, порушення нормальних теплих відносин з сусідами і членами садового товариства, оскільки після таких висловлювань люди стороняться спілкування з позивачем, підтримувати добросусідські відносини тощо. У судовому засіданні позивач та її представник пояснили, що оскільки [PERSON] поступово та планомірно розповсюджував серед членів товариства неправдиву інформацію, це викликало необхідність спростування поширеної ним інформації саме шляхом публічного виступу відповідача на наступних загальних зборах, просили задовольнити позов. Відповідач та його представник проти позову заперечували з підстав, наведених у письмових запереченнях. У судовому засіданні відповідач зазначив, що висловив свої думки з приводу ситуації, яка склалася з приводу використання електричної енергії в садових будинках членів СТ «Новосел», надав свою оцінку певним фактам та поведінці позивачки, а також висловив свої судження, назвавши несанкціонований відбір електроенергії фактичною її крадіжкою, бо на його погляд, саме таке висловлювання відображало суть втрат елекстроенергії. Всі ці висловлювання, на думку представника відповідача, є оціночними судженнями, тому, не є предметом судового захисту. З наведених підстав відповідач та його представник просили відмовити в позові. На підтвердження вимог та заперечень сторони надали суду письмові докази, а також просили допитати свідків. За клопотанням позивача судом були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] За клопотанням відповідача судом були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 4 Цивільного процесуального кодексу України , - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу (ч.1 ст .275 Цивільного кодексу України). Особисте немайнове право - це тісно пов'язане з фізичною особою право, яке не має економічного змісту. Зміст особистого немайнового права полягає в тому, що фізична особа має можливість вільно, на власний розсуд визначити свою поведінку у сфері свого приватного життя. Наданими суду письмовими доказами підтверджується те, що позивач [PERSON] є членом садівницького товариства «Новосел» (СТ «Новосел») з 1989 року. Відповідач [PERSON] є головою правління СТ «Новосел» з 25.05.2011 р. Відповідно до даних протоколу загальних зборів СТ «Новосел» від 25.05.2011р. було прийнято рішення про встановлення з 05.06.2011 р. плати за електроенергію та проведення 05.06.2011 р. контрольної перевірки показників лічильників. Водночас, було вирішено у разі виявлення розбіжностей показників електролічильника, розташованого в садовому будинку члена товариства та електролічильника, розташованого на електроопорі, сплачувати різницю за новим тарифом. 05.06.2011 року, - під час перевірки використання електричної енергії в садових будинках членів СТ «Новосел», було складено Акт в складі комісії ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON].) в присутності власників садових будинків. Під час цієї перевірки показників електролічильників, встановлених в садових будинках та на опорах зовнішнього освітлення, а також порівняння спожитої кількості електроенергії з її фактичною кількістю, виявлено найбільшу невідповідність та заниження показників електролічильника в будинку позивача [PERSON] Сторонами не оспорюється той факт, що була наявною значна різниця між показниками електролічильника, встановленого в будинку позивача, та фактичною сплатою за спожиту електроенергію, що призвело до утворення заборгованості в розмірі 22 528,00 грн. Дані обставини з пояснень відповідача, стали підставою обговорення на засіданні правління СТ «Новосел» 12.06. 2011 року при затвердженні акту перевірки використання електричної енергії в садових будинках членів СТ «Новосел» (актом встановлено, що в період 2008-2011 р.р. членом СТ «Новосел» [PERSON] не санкціоновано відібрано 72245 кВт). На засіданні правління обговорювалося питання щодо можливості винесення вказаного питання на обговорення загальних зборів членів СТ «Новосел», проте, присутній чоловік позивача - [PERSON] визнав помилку при знятті показань лічильника та розрахунках, і сама позивач пояснила, що порушень з їх боку більше не буде. Протоколом засідання правління від 12.06.2011 р. було затверджене рішення не виносити розгляд питання щодо виявлення факту несанкціонованого відбору електроенергії [PERSON] на загальні збори. Фактичне несанкціоноване використання електричної енергії позивачем було зафіксовано актом перевірки використання електричної енергії в садових будинках членів СТ «Новосел» станом на 05.06.2011 р., підтверджується Актом та Протоколом засідання правління від 12.06.2011 р., тому суд приймає , як обґрунтовані доводи відповідача про наявність у нього обґрунтованих підстав для висловів про порушення з боку сім»ї позивача, які мали місце у 2008-2011рр. З пояснень сторін, що підтвердили й допитані в судовому засіданні свідки, убачається, що у 2014 році на загальних зборах СТ «Новосел» було прийнято рішення про зміну тарифу на постачання електроенергії з 01.06.2014 р. - у бік збільшення. Як пояснив відповідач, такі дії вчинені відповідно до Постанови від 23.05.2014 р. №749 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, з 01.06.2014 р. збори вирішили встановити плату за електричну енергію в розмірі 50 коп. за 1 кВт. Під час голосування тільки один член товариства був проти підвищення тарифу за електричну енергію, а саме - [PERSON], що підтверджується протоколом від 27.07.2014 р. Відповідно до даних зазначеного протоколу від 27.07.2014 р., [PERSON] проводить оплату по старому тарифу за спожиту електричну енергію ( 45 коп. за 1 кВт), що разом з питанням про несвоєчасність оплати відповідно до Договору №18/10 про постачання та користування електричною енергією на території СТ «Новосел» від 23.07.2010 р., а також виявленим несанкціонованим використанням позивачем електроенергії шляхом втручання в роботу приладу обліку стало підставою для винесення відповідачем питання доцільності перебування в членах СТ «Новосел» [PERSON] для розгляду на загальних зборах, які було заплановано провести 10.08.2014 р. 10.08.2014 року на загальних зборах СТ «Новосел» були присутні 36 членів товариства. На цих зборах, відповідно до даних протоколу від 10.08.2014р., доповідаючи по другому питанню порядку денного, відповідач [PERSON] «проінформував загальні збори щодо несанкціонованого відбору (фактично крадіжки) в період 2008-2011 років членом товариства [PERSON]». Як зазначає позивач, на вищезазначених зборах ( правління і загальних) відповідач відкрито звинуватив її та її чоловіка у протиправних діях при споживанні електроенергії, не навівши при цьому жодного належного доказу, допустивши висловлювання про вчинення неї крадіжки. [PERSON] в судовому засіданні не заперечував використання ним вислову «про несанкціонований відбір, фактично крадіжку» електроенергії , пояснивши, що несанкціонований відбір він оцінив, як крадіжку, оскільки даний вислів відображав суть подій. З викладених вище і встановлених судом обставин убачається, що під крадіжкою відповідач розуміє несанкціонований відбір електроенергії в період 2008-2011рр,. внаслідок чого утворилася значна різниця у кВт і заборгованість, яку визнала позивач внаслідок цього та сплатила її, і наявність або використання чоловіком позивачки ключа, за допомогою якого мін мати місце доступ до лічильника, і неправильне підключення чоловіком позивача схеми та заниження у зв'язку з цим показників лічильника, і ймовірне втручання в роботу приладу обліку. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Оцінюючи надані позивачем пояснення по суті заявлених вимог щодо характеру висловлювань відповідача, пояснення відповідача щодо змісту допущених ним висловлювань, показання свідків, з яких жоден не підтвердив те, що після виступу відповідача на загальних зборах став сприймати позивача, як злочинця, спосіб поширення відомостей про заборгованість по електроенергії та усім супутнім і пов'язаним питанням (усні висловлювання), суд дійшов до висновку про те, що вказані висловлювання є критичними висловлюваннями, суб'єктивною оцінкою дій позивачки відповідачем, тобто, оціночними судженнями. З огляду на характер використання відповідачем мовних засобів, вони, ймовірно, є образливими для позивача, оскільки вона сприйняла такі висловлювання, як звинувачення у кримінально-караному діянні. Однак, відповідно до статті 277 ЦК, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Як роз'яснено в п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 28.09.1990 року "Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій", під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині. До відомостей, що порочать особу, слід відносити ті з них, які принижують честь, гідність і ділову репутацію громадянина або організації в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. За таких обставин, суд не убачає правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання недостовірною інформації, поширеної відповідачем - [PERSON] на загальних зборах СТ «Новосел», що відбулися 10.08.2014 р. під час його доповіді по питанню другому порядку денного а саме про те, що позивачем фактично було здійснено крадіжку електроенергії шляхом вчинення дій по втручанню в роботу приладу обліку електроенергії, розташованому на належній їй ділянці [ADDRESS], що спричинило втрати електроенергії у товаристві; зобов'язання відповідача - [PERSON] - не пізніше місяця від дня набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати цю інформацію шляхом внесення на розгляд загальних зборів СТ «Новосел» питання про спростування цієї інформації, а також оголошення на чергових загальних зборах СТ «Новосел» рішення суду. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 ЦК моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно статті 280 Цивільного кодексу України визначено, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх тверджень або заперечень. Позивачем не надано доказів, які б свідчили про факт заподіяння їй моральної шкоди, не обґрунтовано, в чому полягає ця шкода, не доведений розмір такої шкоди. Отже, і цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються, оскільки суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed