Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

19 січня 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог відділ державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №26/08/М від 03.07.2007 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідачі [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку ПАТ КБ "ПриватБанк" квартиру загальною площею 28,8 кв. м., що знаходиться за адресою:\~\~[ADDRESS]. Вказана іпотечна квартира належить відповідачам на підставі договору купівлі-продажу від 19.07.2007 року, посвідченого 19.07.2007 року приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором у відповідачів [PERSON] та [PERSON] виникла прострочена заборгованість, тому позивач був змушений звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором в рахунок погашення заборгованості. Відповідно до рішення Нововолинського міського суду від 02.02.2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] загальною площею 28,8 кв.м., шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені [PERSON], [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Рішенням Нововолинського міського суду від 29 вересня 2010 року [PERSON] та [PERSON] виселено із вищевказаної іпотечної квартири, в якій вони були зареєстровані та проживали. 19 серпня 2010 року відділом державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції було накладено арешт на нерухоме майно відповідачів [PERSON] та [PERSON], а саме: квартиру [ADDRESS] загальною площею 28,8 кв.м., яка є іпотечним майном ПАТ КБ «ПриватБанк». Арешт накладено згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженні №18898779, зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна №10162209 від 19 серпня 2010 року. 29 серпня 2011 року відділом державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції було накладено арешт на нерухоме майно відповідачів [PERSON] та [PERSON], а саме: квартиру [ADDRESS] загальною площею 28,8 кв.м., яка є іпотечним майном ПАТ КБ «ПриватБанк». Арешт накладено згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженні №28353022, зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна №11548533 від 29 серпня 2011 року. Позивач зазначає, що звертався у державну виконавчу службу Нововолинського МУЮ щодо часткового зняття арешту майна боржника по виконавчих провадженнях №18898779 та №28353022, проте отримав відмову, посилаючись на те, що оскільки на виконанні в ДВС відсутні відкриті дані виконавчі провадження, розгляд питання щодо зняття арештів по них неможливий. Вважає, що діями державного виконавця порушені інтереси ПАТ КБ "ПриватБанк", оскільки банк автоматично втрачає можливість реалізувати свої права передбачені договором, тому просить суд звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав наведених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує щодо їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо їх задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ВДВС Нововолинського МУЮ [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що зняти арешт на нерухоме майно відповідачів [PERSON] та [PERSON], а саме: квартиру [ADDRESS] загальною площею 28,8 кв.м., яка є іпотечним майном ПАТ КБ «ПриватБанк» було неможливо, оскільки в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна зареєстровані дві заборони на відчуження на його відчуження. Заслухавши представника позивача, відповідача [PERSON], представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №26/08/М від 03.07.2007 року, в забезпечення виконання зобов'язань за яким відповідачами [PERSON] та [PERSON] передано в іпотеку ПАТ КБ "ПриватБанк" квартиру загальною площею 28,8 кв. м., що знаходиться за адресою:\~\~[ADDRESS] (а.с.17-20). Відповідно до рішення Нововолинського міського суду від 02.02.2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] загальною площею 28,8 кв.м., шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені [PERSON], [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.17-20). Зазначене рішення набрало законної сили, тому відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини встановлені в судовому засіданні, не підлягають доказуванню в суді. Як вбачається із копії рішення Нововолинського міського суду від 29 вересня 2010 року, відповідачі [PERSON] та [PERSON] були виселені з іпотечної квартири, що за адресою: вул.Сірка, 1/107, м.Нововолинськ Волинської області (а.с.21-23). Згідно копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта 19.08.2010 року та 29.08.2011 року було накладено арешти на квартиру [ADDRESS] загальною площею 28,8 кв.м., які зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна за №10162209 від 19 серпня 2010 року та за №11548533 від 29 серпня 2011 року (а.с.6-13). Як слідує із копії листа ВДВС Нововолинського МУЮ від 18.12.2015 року №16954, відділом державної виконавчої служби відмовлено ПАТ КБ «ПриватБанк» у частковому знятті арешту майна боржника по виконавчих провадженнях №18898779 та №28353022, оскільки на виконанні в ДВС відсутні відкриті дані виконавчі провадження, а тому розгляд питання щодо зняття арештів по них неможливий (а.с.5). Згідно ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 54 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Як було встановлено в судовому засіданні у позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" виникло право застави 19.02.2008 року, а арешти були накладені пізніше. Крім того, згідно ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищий пріоритет на заставлене майно має ПАТ КБ "ПриватБанк". Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Статтею 1 Закону України "Про заставу" предбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Оскільки заставодержателем згідно договору іпотеки від 22 лютого 2008 року є ПАТ КБ "ПриватБанк" і рішенням Нововолинського міського суду від 02 лютого 2010 року позивачу було надано всі повноваження необхідні для реалізації заставленого майна згідно договору застави, тому позов слід задовольнити та звільнити заставлену квартиру [ADDRESS] з-під арешту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів [PERSON], [PERSON] з кожного по 689,00 грн. судового збору сплаченого позивачем при подачі позову до суду, що підтверджується документально (а.с. 1).

Outcome: approved