Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо транспортної пригоди, а саме просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 50000грн. та судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.11.2014 року на вул. Микулинецькій в м. Тернополі сталася дорожньо транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ-2107 від керуванням Ліпіної [PERSON] та його автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. BO 9824 AT, під керуванням [PERSON]. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження На момент ДТП цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «ВАЗ 2107», яким на момент ДТП була [PERSON], згідно з полісом № АІ/3898741 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, була застрахована страховиком HACK «Оранта». 25.11.2014року ним було подано до НАСК «Оранта» повідомлення про ДТП та надано необхідні документи. 23.12.2015 року ним було подано заяву про страхове відшкодування (р.н. №43 від 23.12.2015 року) із додаванням оригіналу ухвали суду щодо встановлення вини особи). Проте, він отримав відповідь у якій йшлося про відмову у виплаті відшкодування з причини несвоєчасного (більше одного року) звернення до страхової компанії. У зв'язку з тим, що відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до страховика необхідно подати завірений відповідним чином та органом документ, який підтверджує вину відповідальної за шкоду особи, подати раніше заяву про виплату страхового відшкодування в межах одного року він не мав можливості, так як, ухвала суду щодо встановлення вини Ліпіної [PERSON] винесена 23.11.2015року, а набрала чинності 23.12.2015 року, після чого він цього ж дня звернувся до НАСК «Оранта» про виплату страхового відшкодування. Проте, на момент подачі даного позову до суду, він не отримав від відповідача будь-якого відшкодування спричинених збитків, а тому змушений звернутися до Тернопільського міськрайонного суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не зявились, однак представником подано суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов. Представник відповідача національної акціонерної страхової компанії «Оранта» в судове засідання не зявився, подавши суду письмові заперечення в яких зазначив, що законодавець чітко визначив строк за яких подається заява про страхове відшкодування, а також перелік документів, що додасться до неї. Зазначають, що повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду позивачем було надіслано на адресу ПАТ HACK «Оранта» 23.11.2014 року, а заява про страхове відшкодування лише 23.12.2015року. Пунктом 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що : «підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентованої виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого..». Обставини, про які зазначає у позовній заяві позивач, а саме, що: «у зв'язку з тим, що відповідно до норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до страховика необхідно подати завірений відповідним чином, та органом документ, який підтверджує вину відповідальної за шкоду особи, подати раніше заяву про виплату страхового відшкодування в межах 1-го року він не мав можливості, так як, вирок винесений лише 23.11.2015року, а набрав чинності 23.12.2015 року», ПАТ HACK «Оранта» вважає позовні вимоги необгрунтованими, безпідставним та такими, що не відповідають Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки а ні в статті 35, а ні в будь-якій іншій нормі даного закону не передбачено, що потерпілий або інша особа має подати страховику постанову, вирок або рішення суду, що підтверджує вину особи, яка заподіяла шкоди внаслідок ДТІІ. Просили в задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 31.05.2016року позов [PERSON] до національної акціонерної страхової компанії «Оранта», Ліпіної [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо транспортної пригоди в частині позовних вимог до\~ Ліпіної [PERSON] залишено\~ без розгляду. При розгляді справи судом встановлено наступне. Як встановлено ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 листопада 2015 року у справі №607/4773/15-к щодо розгляду кримінального провадження, 21.11.2014 року близько 20год. 00хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухалася по вул. Микулинецькій в м. Тернополі, в напрямку с.В.Березовиця, в порушення вимог п.п.1.5., 2.3, 10.1, 11.4 ПДР України, виїхала на зустрічну смугу руху, де допустила зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo», д.н.з. BO9824AT, під керуванням [PERSON]. У результаті ДТП пасажир автомобіля «Chevrolet Aveo» [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «ВАЗ 21074» [PERSON] була застрахована згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3898741 в HACK «Оранта». Автомобіль «Chevrolet Aveo», 2007року випуску, д.н.з. BO9824AT, належить, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО839678, [PERSON]. 25.11.2014року [PERSON] подав до НАСК «Оранта» повідомлення про ДТП за реєстраційним номером 139. 23.12.2015 року [PERSON] подав до НАСК «Оранта» заяву про страхове відшкодування (р.н. №43 від 23.12.2015 року) та ухвалу суду щодо встановлення вини Ліпіної [PERSON] НАСК «Оранта», листом від 29.12.2015року за вих.№09-02-09/19222, відмовила [PERSON] у виплаті страхового відшкодування з підстав несвоєчасного (більше одного року) звернення до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування. Окрім того, [PERSON], 09.02.2015року, НАСК «Оранта» надіслала відповідь якою повідомила, що відповідно до умов договору страхування (або Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") і/або положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів відновлення автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер BO9824AT, визнано економічно недоцільним. Для встановлення дійсної ринкової вартості пошкодженого автомобіля буде проведене маркетингове дослідження з визначення вартості застрахованого майна з допомогою віртуальної площадки продажу. За результатами проведеного маркетингового дослідження (термін проведення маркетингового дослідження не більше 10 робочих днів) [PERSON] буде повідомлено про дійсну ринкову вартість пошкодженого автомобіля та представлений переможець маркетингового дослідження, що запропонував найвищу ціну. Повідомлення про дійсну ринкову вартість пошкодженого автомобіля в представлення переможця маркетингового дослідження здійснюється шляхом надсилання йому листа рекомендації від НАСК «Оранта», після чого між ним та переможцем маркетингового дослідження укладається попередній договір. Однак, як встановлено судом, НАСК «Оранта» не надсилала позивачу повідомлення про дійсну ринкову вартість пошкодженого автомобіля. За нормами ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженню, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільна-правова відповідальність забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ-21074», д.н.з. [NUMBER], застрахована НАСК «Оранта» згідно Полісу обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/3898741. Ліміт відповідальності за заподіяння матеріальної шкоди 50000,00 грн., за заподіяння шкоди життю і здоровю 100000,00 грн. , франшиза 0 грн. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задовольнити позов з наступних мотивів. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталась за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Відповідачем не виплачено страхове відшкодування позивачу з підстав несвоєчасного (більше одного року) звернення до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що позивачем пропущений річний строк на звернення із вимогою про виплату страхового відшкодування, як це передбачено ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Така позиція відповідача спростовується наступним. Статтею 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз»яснено судам, зокрема у п.19, що з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. При цьому, суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку. Пунктом 23 вищезгаданої постанови, роз»яснено, що на вимоги, що випливають із договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, поширюється загальний строк позовної давності, встановлений тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК), що обчислюється із дня закінчення дії договору. Таким чином, відповідач як страховик цивільно-правової відповідальності власника «ВАЗ-21074», д.н.з. [NUMBER]є особою, зобов'язаною відшкодувати завдані ДТП збитки, відповідно до положень Закону у межах, передбачених полісом №АІ 3898741, вимоги позивача до відповідача є законними, позивачем належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому враховуючивищенаведені вимоги закону позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 50000грн. Згідно статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В силу вимог ч. 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому слід стягнути із НАСК «Оранта» на користь держави 551,20 грн. судового збору .

Outcome: approved