Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.02.2017 року приватним нотаріусом ДМНО Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 1107, яким пропонується стягнути з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» борг за кредитним договором б/н від 21.04.2011 року, який укладений між нею та ПАТ КБ «Приватбанк», за період з 21.04.2011 року по 25.01.2017 року, з яких: залишок заборгованості за тілом кредиту - 12\~871 грн. 48 коп.; залишок заборгованості за відсотками - 88\~563 грн. 93 коп.; пеня та комісія 800 грн. 00 коп.; штраф - 5\~111 грн. 77 коп., що всього становить - 107\~347 грн. 18 коп. та витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3 000 грн. 00 коп., а всього з урахуванням витрат із вчиненням виконавчого напису - 110\~347 грн. 18 коп., строк за який провадиться стягнення п`ять років дев`ять місяців чотири дні. Про існування виконавчого напису їй відомо не було. 15.10.2020 року під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 205/2535/17 в Ленінському районному суді м. Дніпропетровська їй стало відомо про наявність виконавчого провадження № 53650142, про яке раніше їй також відомо не було, жодного процесуального документу зазначеного виконавчого провадження вона не отримувала. 21.10.2020 року нею подано заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 53650142 до Новокодадького ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області. 28.10.2020 року нею повторно подано заяву для ознайомлення з матеріалами провадження і тільки 29.10.2020 року матеріали виконавчого провадження № 53650142 (державний виконавець Петров О.В.) було надано для ознайомлення, з яких вона дізналась про вчинення виконавчого напису від 13.02.2017 року приватним нотаріусом ДМНО Бондар І.М., що зареєстрований в реєстрі за № 1107, яким пропонується стягнути з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» борг за кредитним договором б/н від 21.04.2011 року, який укладений між нею та ПАТ КБ «Приватбанк», за період з 21.04.2011 року по 25.01.2017 року з урахуванням витрат із вчиненням виконавчого напису на суму у розмірі 110\~347 грн. 18 коп. Вважає, що виконавчий напис, вчинений 13.02.2017 року приватним нотаріусом ДМНО Бондар І.М. слід визнати таким, що не підлягає виконанню, адже його було вчинено з порушенням її прав. Безумовною умовою того, що нотаріус міг вчинити виконавчий напис є: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості; факт наявності судового рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2016 року, яким задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» і стягнуто з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.04.2011 року за період з 21.04.2011 року по 28.04.2016 року у розмірі 59\~321 грн. 13 коп. На виконання рішення суду було відкрито виконавче провадження №52900908 (державний виконавець Петров О.В.) про наявність якого їй стало відомо тільки 20.04.2017 року, також вона дізналась про реалізацію ДП «Сетам» належної їй на праві приватної власності 1/2 частки нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , за 355 000 грн. 00 коп., 59\~321 грн. 13 коп. із яких перераховано на рахунок Банку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.06.2017 року заочне рішення скасовано та 29.10.2018 року і зазначену цивільну справу залишено без розгляду. Таким чином, на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2016 року по справі №205/4528/16-ц з неї вже була стягнута заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.04.2011 року в рамках виконавчого провадження № 52900908, хоча заборгованість взагалі була відсутня. При цьому обидва виконавчих провадження перебували в провадженні одного державного виконавця Петрова О.В., який не повідомив її про наявність ні першого провадження, ні другого. Не дивлячись на це, 13.02.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» забажало повторно стягнути неіснуючу «заборгованість» і звернувся до приватного нотаріуса ДМНО Бондар І.М. і спираючись на заборгованість за тим самим кредитним договором б/н від 21.04.2011 року за період з 21.04.2011 року по 25.01.2017 року і було вчинено виконавчий напис, для перевірки наявності заборгованості, нотаріус мала можливість самостійно переглянути інформацію про стан розгляду справ на сайті Судова влада України, але не зробила цього. За таких обставин, позивач вважає, що строк звернення до суду з відповідним позовом пропущено з поважних причин та він підлягає поновленню, і на підставі викладеного просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом ДМНО Бондар І.П. 13.02.2017 року, який зареєстрований в реєстрі за № 1107, яким стягнено з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» борг за кредитним договором б/н від 21.04.2011 року, укладений між нею та ПАТ КБ «Приватбанк», за період з 21.04.2011 року по 25.01.2017 року, з яких: залишок заборгованості за тілом кредиту - 12\~871 грн. 48 коп.; залишок заборгованості за відсотками - 88\~563 грн. 93 коп.; пеня та комісія 800 грн. 00 коп.; штраф - 5\~111 грн. 77 коп., всього становить - 107\~347 грн. 18 коп. та витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3 000 грн. 00 коп., а всього, з урахуванням витрат із вчиненням виконавчого напису 110\~347 грн. 18 коп. Посилання представника третьої особи - Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на пропущення позивачем строку звернення до суду, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до матеріалів справи про наявність виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 13.02.2017 року та зареєстрований в реєстрі за № 1107, [PERSON] стало відомо лише 29.10.2020 року, що підтверджується заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №53650142, а тому вважає, що строк було пропущено позивачем з поважних причин, у зв`язку з чим можливо поновити позивачу строк звернення до суду з відповідною позовною заявою. 19 листопада 2020 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 19 листопада 2020 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів у приватного нотаріуса ДМНО Бондар І.М., а саме: матеріалів нотаріальної справи стосовно видачі виконавчого напису нотаріуса від 13.02.2017 року, що зареєстрований в реєстрі за № 1107. 14 грудня 2020 року на виконання ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська приватним нотаріусом ДМНО Бондар І.М. на адресу суду було надіслано належним чином завірені копії виконавчого напису від 13.02.2017 року, що зареєстрований в реєстрі за № 1107, та документи на підставі яких його вчинено (т. 1 а. с. 70-88). 13 грудня 2020 року від представника третьої особи - Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшли пояснення на позовну заяву у яких він просив суд ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог чинного законодавства та розглядати справи за відсутності представника відділу виконавчої служби, а також долучено належним чином завірені копії матеріалів виконавчих проваджень № 52900908, № 53650142 (т. 2). 29 грудня 2020 року, 13 січня 2021 року від представника третьої особи - Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшли пояснення на позовну заяву у яких він просив суд прийняти додаткові пояснення по справі з додатками до розгляду (т. 1 а. с. 103-119, 124 -130), також 04 лютого 2021 року надійшло клопотання в якому представник просить замінити Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на Новокодацький відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (т. 1 а. с. 148-150). 20 січня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів у АТ КБ «ПриватБанк» оригінали кредитного договору б/н від 21.04.2011 року, який укладено між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», а також виписку щодо руху коштів по картковому рахунку № [NUMBER] . У підготовчому судовому засіданні 30 березня 2021 року представник позивача [PERSON] підтримала вимоги викладені у позовній заяві та просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, не заперечувала проти винесення заочного рішення. 30 березня 2021 року у підготовчому судовому засіданні ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська постановлено, без виходу до нарадчьої кімнати, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, під час якого також вирішено клопотання третьої особи - Новокодацького відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про заміну назви установи та щодо відмови позивача у подальшому витребуванні документів на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2021 року. 25 травня 2021 року представник позивача надала до суду заяву в якій просила позов задовольнити у повному обсязі та розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, за наявними у справі матеріалами, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові відправлення з відміткою про отримання у реєстрі вихідної кур`єрської пошти, заперечень проти позову суду не представив (т. 1 а. с. 67, 121, 162). Представник третьої особи - Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у письмових пояснення просив розглядати справу без участі їх представника та прийняте рішення направити на їх адресу. Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просила провести розгляд вищевказаної справи без її участі (т. 1 а. с. 70, 132, 164). 25 травня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами загального позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, враховуючи пояснення представника позивача, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 21.04.2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого банк надав позивачу кредит у розмірі 13000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості, а позивач зобов`язалась кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором (а. с. 27). 13 лютого 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1107, яким пропонується стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» борг за кредитним договором б/н від 21.04.2011 року, який укладено між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», за період з 21.04.2011 року по 25.01.2017 року, з яких: залишок заборгованості за тілом кредиту - 12\~871 грн. 48 коп.; залишок заборгованості за відсотками - 88\~563 грн. 93 коп.; пеня та комісія 800 грн. 00 коп.; штраф - 5\~111 грн. 77 коп., що всього становить - 107\~347 грн. 18 коп. та витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3 000 грн. 00 коп., а всього, з урахуванням витрат із вчиненням виконавчого напису, - 110\~347 грн. 18 коп., строк за який провадиться стягнення - п`ять років дев`ять місяців чотири дні, а саме з 21.04.2011 року по 25.01.2017 року (т. 1 а. с. 24). 27 березня 2017 року державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Петровим О.О. відкрито виконавче провадження № 53650142 з примусового виконання виконавчого напису №1107, виданого 13.02.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів у розмірі 110\~347 грн. 18 коп. (т. 1 а. с. 25-26). Відповідно до ст.\~87\~Закону України\~"Про\~нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із ст.\~88\~вказаного Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 1.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції України\~№ 296/5\~від 22.02.2012 року (далі Порядок) передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом п.п. 2.1, 2.2 гл. 16 зазначеного Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. За вимогами п. п. 3.1, 3.2 гл. 16 зазначеного Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 1172\~від 29.06.1999 року (далі\~Перелік). Дослідженням змісту спірного виконавчого напису встановлено, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення виконавчих написів. Так, нотаріусом не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису\~надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. В постанові Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 310/9293/15-ц зазначено, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону "Про\~нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Судом також встановлено, що у матеріалах нотаріальної справи стосовно видачі виконавчого напису нотаріуса від 13.02.2017 року, що зареєстрований в реєстрі за № 1107, які стали підставою вчинення спірного виконавчого напису відсутні належні та достатні документи, які б підтверджували безспірність заборгованості. Так, стягувачем було надано нотаріусу виписку з рахунку боржника, яка не містить взагалі дійсного періоду утворення заборгованості, даних про погашення [PERSON] певних сум за кредитним договором із зазначенням дат сплати, що унеможливило приватному нотаріусу перевірити як періоду утворення заборгованості, так і дотримання вищезазначеного трирічного строку з дня виникнення права вимоги за кредитним договором. Крім того, фактично вказана виписка за своїм змістом не є довідкою фінансової установи про ненадходження платежу, необхідність подання якої передбачає Перелік. Разом із тим, суд зауважує, що за договором в якому визначено погашення кредиту щомісячними платежами та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредитних коштів в повному обсязі - зі спливом терміну дії договору. Так, за змістом ст. ст. 261,\~530,\~631 ЦК України\~у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов`язання вправі заявити вимоги про стягнення несплачених до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячних платежів з процентами в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Зазначена правова позиція відображена у правових висновках Верховного Суду України (постанови від 12.12.2012, 07.03.2013, 06.11.2013, 19.03.2014 № 6-20цс14). Крім того, безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється таким чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Разом з тим, про неможливість встановлення за поданими документами безспірності заборгованості свідчить і те, що стягувачем не було долучено до заяви про вчинення виконавчого напису доказів отримання боржником вимоги (претензії) про погашення суми заборгованості за кредитом (усунення порушень вимог кредитного договору). Так, до заяви про вчинення виконавчого напису не додано доказів отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень від ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", оскільки додані фіскальний чек ПАТ "Укрпошта" та опис вкладення не містять інформації про отримання боржником претензії кредитора, яка за вказаною у письмовій вимозі адресою не зареєстрована взагалі, також письмова вимога від 03 лютого 2017 року про усунення порушень за вищевказаним кредитним договором була направлена 07 лютого 2017 року, а виконавчий напис вже було здійснено 13 лютого 2017 року, тобто з порушенням строку передбаченого законодавством. Крім того, у порушення вимог Переліку надана банком письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором не містить відмітки стягувача про непогашення заборгованості. Отже матеріалами справи встановлено, що у цьому випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~"Про\~нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також судом встановлено, що до вчинення приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. виконавчого напису № 1107 від 13.02.2017 року, яким пропонується стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу за кредитним договором б/н від 21.04.2011 року, який укладено між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» за період з 21.04.2011 року по 25.01.2017 року, з урахуванням витрат із вчиненням виконавчого напису 110\~347 грн. 18 коп., вже була стягнута заборгованість за кредитним договором б/н від 21.04.2011 року в рамках іншого виконавчого провадження № 52900908 шляхом реалізації ДП «Сетам» належної [PERSON] на праві приватної власності 1/2 частини нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , за 355\~000 грн. 00 коп., 59\~321 грн. 13 коп. із яких перераховано на рахунок банку. Таким чином, в цьому випадку має місце подвійне задоволення вимог кредитора шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.04.2011 року як на підставі рішення суду, так і на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд вважає можливим захистити право позивача шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки обраний позивачем спосіб захисту її інтересів ґрунтується на законі, та заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими.

Outcome: approved