Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

25 серпня 2021 року АТ «Акцент-Банк» до звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. 24.01.2020 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору №Б/Н та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які викладені на банківському сайті: www:a-bank.com.ua становлять укладений між сторонами кредитний договір з встановленим кредитним лімітом на картковий рахунок. Відповідач зобов`язання за вказаним вище кредитним договором у встановлений строк належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. Станом на 19.07.2021 року [PERSON] має перед позивачем заборгованість у розмірі 22 875,48 гривень, яка складається з 14 961,82 гривень - заборгованість за кредитом; 7 913,66 гривень - заборгованість по відсоткам. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив: стягнути з відповідача на користь АТ "Акцент-Банк" заборгованість та судовий збір. 28.08.2021 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 23.09.2021 року справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання в якому просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити не підставі наданих доказів, клопотання та заяви з боку банку відсутні, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що із матеріалів справ вбачається, що 24.01.2020 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у "А-Банк", згідно змісту якої відповідач визнав, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які викладені на банківському сайті: www:a-bank.com.ua становлять укладений між сторонами кредитний договір з встановленим кредитним лімітом на картковий рахунок. Згідно змісту позову, кредитними коштами та, відповідно, кредитною карткою відповідач [PERSON] користувався, періодично витрачаючи кредитні кошти та погашаючи частину заборгованості. До позовної заяви Банк додав анкету-заяву, витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ Акцент-Банк, Витяг тарифів користування кредитною карткою. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з неповним та несвоєчасним погашенням відповідачем заборгованості, станом на 19.07.2021 року [PERSON] має перед позивачем заборгованість у розмірі 22 875,48 гривень, яка складається з 14 961,82 гривень - заборгованість за кредитом; 7 913,66 гривень - заборгованість по відсоткам. Так, згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач АТ "А-БАНК"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Аналіз доказів, наданих позивачем, у контексті приведених вище норм, свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог, оскільки у анкеті-заяві позичальника відсутні відомості про видачу відповідачу будь-якої кредитної картки, умови кредитування у вказаній анкеті не зазначені, зокрема не зазначено встановлений Банком кредитний ліміт на картковий рахунок, строк дії договору, не зазначена процентна ставка, а також відповідальність за невиконання умов кредитного договору, у вигляді неустойки. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24.01.2020 року, посилався на Витяг з Тарифів користування кредитною карткою, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк", які розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/terms як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів користування кредитною карткою та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк", що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяги з Тарифів користування кредитною карткою та з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк", в яких зазначено і тарифи обслуговування кредитних карт, які розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/terms розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи 24.01.2020 року заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк", а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Оскільки, як вбачаєься із наданих доказів, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», не містить підпису відповідача. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, Тарифи обслуговування кредитних карт за програмою «Кредитна картка», відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк" і Тарифи користування кредитною карткою не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що рахунок, наданий відповідачу, відкрито саме на підставі анкети-заяви від 24.01.2020 року, підписаної відповідачем. Виписка по рахунку, як підтвердження видачі [PERSON] будь-яких коштів банком на підтвердження зазначених обставин, позивачем також не надана. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. При цьому суд бере до уваги й те, що представник позивача на виконання статей 12, 13 ЦПК України не вважав за необхідне у відповідний процесуальний спосіб довести обставини, які мають значення для справи і на які він послався як на підставу своїх вимог, безпосередньо у суді, обмежившись матеріалами, доданими до позовної заяви, та клопотаннями про розгляд справи за його відсутністю на підставі наданих ним доказів. Аналогічного висновку дійшов і Дніпровський апеляційний суд у справі № 22-ц/803/4750/21, Хмельницький апеляційний суд в справі №22-ц/4820/839/21. Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Outcome: dismissed