Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

у серпні 2021 року представник позивача адвокат Манова І.М. звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Путь Ілліча» Саратського району Одеської області, розміром 4,9 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у порядку спадкування за законом після смерті тітки - [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON] , яка як колишній член сільськогосподарського підприємства «Путь Ілліча», в подальшому реорганізованому в КСП «Путь Ілліча», мала право на земельну частку (пай), яка перебуває у невитребуваних земельних частках (паях), що підтверджується списком невитребуваних земельних паїв на 01 січня 2021 року по с.Фараонівка, с.Пшеничне Петропавлівської сільської ради. У січні 2021 році позивачці, з інформації розміщеної в адміністративній будівлі с.Фараонівка, стало відомо, що її померла тітка є в списках на розпаювання земель КСП «Путь Ілліча», і їй виділена земельна ділянка, яка невитребувана. 17 червня 2021 року позивачка звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті її тітки, але їй було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на зазначену земельну ділянку. Позивачка та її представник, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи до суду не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, просили його задовольнити. Представник Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази, судом встановлено таке. Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. ст.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правовідносини між сторонами щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , виникли до набрання чинності ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року) тому при вирішенні спору в цій частині належить керуватись ст. ст. 524-527, 529, 548, 549, 534. 537 ЦК УРСР (в редакції 18 липня 1963 року). Згідно ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до частини 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Саттею 530 ЦК УРСР визначено, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Як убачається з копії паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого 28 січня 2000 року Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, позивачка [PERSON] народилася [INFO] в с. Фараонівка Саратського району Одеської області (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , матір`ю [PERSON] , [INFO] , зазначена [PERSON] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27 липня 1985 року, [PERSON] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , змінивши прізвище на « [PERSON] » (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] , народилась [INFO] в родині [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Фараонівською сільською радою Одеської області 12 липня 1976 року, [PERSON] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , змінивши прізвище на « [PERSON] » (а.с. 13). Відповідно до архівної довідки від 13 серпня 2021 року №1356/06-21 у метричній книзі про народження Олександро-Невської церкви села Фараонівка повіту Четатя-Албе за 1919 рік є запис №41, відповідно до якого «Hristina» народилась [INFO] , батьками записані « [PERSON] » та його законна дружина « [PERSON] » (а.с.18). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Фараонівською сільською радою Одеської області 24 листопада 1977 року (а.с. 15). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Фараонівською сільською радою Одеської області 28 січня 2000 року (а.с.16). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с. 17). Відповідно до довідки за вихідним №496 від 01 червня 2021 року виданою Петропавлівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, [PERSON] , [INFO] , на момент смерті, яка настала [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно даних домової книги, на момент її смерті проживала одна (а.с.46). 26 січня 1996 року КСП "Путь Ілліча" отримало Державний акт серії ОД-22-016 на право колективної власності на землю. В державному акті зазначено, що Додатком № 1 є список громадян- членів КСП "Путь Ілліча" (а.с. 20-22). [PERSON] включена до списку громадян - членів КСП "Путь Ілліча" під номером 573 (а.с. 23-25). Як вбачається зі списку невитребуваних паїв на 01 січня 2021 року по Фараонівка, с. Пшеничне Петропавлівської сільської ради, в ньому під номером 12 зазначена [PERSON] , масив [NUMBER] , невитребувана земельна частка (пай) якого перебуває в оренді Єксим-Агро (а.с. 19). Відповідно до відповіді Петропавлівської сільської ради від 21 липня 2021 року №43, невитребувана земельна частка (пай) [PERSON] знаходиться у тимчасовому користуванні ПСП «Ексім-Агро» (а.с.27). Виходячи з вищенаведеного, судом встановлено, що [PERSON] була внесена до списку членів КСП «Путь Ілліча» під номером 573, який додається до державного акту на право колективної власності на землю. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), [PERSON] заповіту не залишила. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай). Як вбачається з матеріалів спадкової справи, 17 червня 2021 року [PERSON] подала до приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті тітки [PERSON] . 17 червня 2021 року позивачці приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті тітки [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.28). Статті 529, 530 ЦК УРСР містять вичерпний перелік осіб, які є спадкоємцями за законом першої та другої черги. Стаття 531 ЦК УРСР відносить до числа спадкоємців за законом також непрацездатних осіб, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Таким чином, за змістом ст. 529, 530, 531 ЦК УРСР, позивачка (за умови відсутності заповіту) не являється спадкоємцем за законом після смерті своєї тітки [PERSON] , оскільки законодавством, що діяло на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , в коло осіб, що мають право на спадкування за законом не було включено племінників. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, що набрав чинності з 1 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, що набрав чинності з 1 січня 2004 року, передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України (спадкове право) застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Тобто, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Враховуючи вищевикладене, обставини даної справи, дають суду підстави до висновку, що оскільки позивачка не являється спадкоємцем за заповітом та за законом після смерті своєї тітки [PERSON] , таке право не існувало на час відкриття спадщини, та не продовжило існувати після набрання чинності ЦК України, тому підстави для застосування п.п. 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, а також книги шостої ЦК України, у суду відсутні. З огляду на викладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed