Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, в обґрунтування якої зазначила, що 12.05.2017 року року була звільненена у зв'язку з порушенням работодавцем трудового законодавства та умов колективного і трудового договорів на підставі наказу № 37-К від 12.05.2017 року. При звільненні позивачу не виплатили в повному обсязі нараховану заробітну плату, згідно довідки заборгованість становить 12536,29 грн. Не погодившись з затримкою розрахунку при звільненні, позивач звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача на її користь заборгованості з заробітної плати в розмірі 12536,29 грн. Але заборгованість на час подання позовної заяви не сплачена. Згідно довідки про середній заробіток за останні два місяці, середній заробіток з усіма утриманнями складає 131 грн 73 коп. Кількість робочих днів після звільнення становить: з 12.05.2017 року - 13 робочих днів, червень 2017 року - 20 робочих днів, липень 2017 року - 22 робочі дні, серпень 2017 року - 6 робочих днів. Всього 61 день. Виходячи з кількості робочих днів, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 131,73 грн.*61 дн = 8035 грн. 53 коп. Просить суд стягнути з ПАТ «Лисичанськвугілля» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 12.05.2017 року по момент винесення рішення у справі, виходячі з середньоденної заробітної плати - 131 грн. 73 коп. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в прохальній частині позову зазначила, що підтримує позовні вимоги, просить справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до його початку від директора ВП "НКК" ПАТ "Лисичанськвугілля" надійшла письмова заява, в якій він не заперечував проти задоволення позовних вимог, справу просив розглядати за відсутності представника. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно з копією трудової книжки [PERSON] на підставі наказу № 37-К від 12.05.2017 року звільнена з посади спеціаліста ВП "Навчально - курсовий комбінат" ПАТ «Лисичанськвугілля» за ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю, умов колективного і трудового договорів в частині несвоєчасної виплати заробітної плати/а.с.8-14/. Відповідно до копії довідки ВП «Навчально - курсовий комбінат» ПАТ «Лисичанськвугілля» № 253 від 03.04.2017 року, сума заборгованості з виплати заробітної плати [PERSON] станом на 28.07.2017 року складає 12536 грн. 29 коп./а.с.4/. Відповідно до довідки ВП «Навчально - курсовий комбінат» ПАТ «Лисичанськвугілля» № 254 від 03.08.2017 року, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 131,73 грн./а.с.7/ Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем, проте на день звільнення і по теперішній час з нею не було проведено розрахунку з виплати заборгованості з заробітної плати. Відповідно до ст.7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73 р., Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до абз. 3 п. 2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати №, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Виходячи з розміру середньоденного заробітку [PERSON], та враховуючи кількість робочих днів, починаючи з дня, наступного за днем її звільнення - з 13.05.2017 року - по день ухвалення рішення - 06.09.2017 року, яка складає: - травень 2017 року - 13 днів, - червень 2017 року - 20 днів, - липень 2017 року - 21 день, - серпень 2017року - 22 дні, - вересень 2017 року - 4 дні, всього 80 днів, загальний розмір суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] складає 10 538, 40 грн. (80 днів х 131,73грн.). Такий порядок розрахунків узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 21 січня 2015 року у справі №6-195цс14 та у справі №6-2807цс16. Враховуючи викладене, а також визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу "Навчально-курсовий комбінат" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та вважає, що вони підлягають задоволенню. Відповідано до ухвали Лисичанського міського суду від 10.08.2017 року позивача було звільнено від сплати судовго сбору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 гривень.

Outcome: approved