Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, орган опіки та піклування в особі Подільської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, відповідно до вимог якої просила визначити місце проживання дитини - [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] Позовна заява мотивовна тим, що сторони проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу. Від фактичних відносин у сторін [PERSON]та [PERSON] народився син - [PERSON]. Позивач вказує на те, щосімейне життя з відповідачем було нестерпним, після народження дитини стосунки між ними почали погіршуватися, відповідач почав зловживати спиртними напоями, застосовувати до позивачки фізичне насильство, зокрема в присутності дитини, що в подальшому призвело до того, що позивачка з дитиною переїхала проживати до м. Бердянськ. Спільна дитини проживала з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. Дитини з того часу знаходилась на повному утриманні позивачки , відповідач не цікавився дитиною, допомоги не надав, навіть тоді, коли дитина хворіла та потребувала термінової невідкладної медичної допомоги. За 10 місяців окремого проживання відповідач жодного разу не відвідав дитину. В грудні 2016 р. під приводом привітання дитини з новорічними святами, відповідач приїхав до дитини. Відповідач викрав дитину та перевіз її до місця свого проживання у м. Київ. Зазначає, що вирішити питання щодо місця проживання дитини з відповідачем мирним шляхом не має змоги, оскільки будь-які розмови з ним закінчуються нецензурною лайкою, погрозами, в зв»язку з чим, позивачка вимушена звернутися до суду щодо визначення місця проживання дитини. Провадження у справі відкрито ухвалою від 28.11.2016 р. (суддя Трегубенко Л.О.). На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 12.07.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М. Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.), справа розглянута в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просили визначити місце проживання дитини з матір»ю. В судовому засіданні відповідач просив у задоволенні позову відмовити. При цьому пояснив, що позивачка систематично порушує норми чинного законодавства щодо участі батьків у вихованні та утриманні дитини, а також відсутністю у позивачки належних умов для проживання , утримання та виховання спільного сина. Просив визначити місце проживання дитини з батьком. Надав змістовні письмові заперечення проти позову. В судове засідання представник третьої особи Служби у справах дітей Подільської РДА в м.Києві в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити та визначити місце проживання дитини з матір»ю. Представник третьої особи орагну опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради позов підтримала. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу. Сторони по справі є батьками сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження. Судом встановлено, що з березня 2016 року сторони проживають окремо. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.1 ст. 160 , ч.1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради від 05.12.2017 року № 01-7653/47, позов Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради підтримує. Вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього - [PERSON],[INFO], з матір'ю [PERSON]. За змістом ч. 4-6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування в разі, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною 2 ст. 161 СК України передбачено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст.29 ч.4 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років (до вікової категорії якої відноситься дитина сторін у справі), є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (рішення від 08 січня2009 року у справі "Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії" та рішення від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України"). Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв'язки, психологічний стан тощо. Найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17). Зібрані докази свідчать про те, що позивач [PERSON], як мати дитини, постійно піклується про сина, турбується про його здоров'я, бере участь у духовному та фізичному розвиткові; перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв'язку з цими обставинами загострились взаємовідносини між ними, така ситуація в їх особистих відносинах не дала можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення місця проживання їхньої дитини, що стало підставою для подачі позову до суду. Враховуючи, що на даний час дитина проживає разом з позивачем, за віком є дитиною молодшого дошкільного віку, в силу віку (до 3 років) має потребу у догляді матері та особисту прихильність до матері, яка не чинить перешкод у спілкуванні сина з батьком, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради надав суду висновок про доцільність проживання [PERSON] з матір'ю [PERSON], суд вважає за доцільне визначити місце проживання дитини - [PERSON] з матір'ю. Складений органом опіки та піклування є обґрунтованим та відповідає інтересам дитини. На основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які посилалася позивач та її представник, як на підставу вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв»язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України, при задоволенні позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені позивачем по квитанції при зверненні до суду з даним позовом 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст.19, 141, 157, 160-161 СК України, ст.29 ЦК України,

Outcome: approved