Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

13 грудня 2018 року ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу в розмірі 50 500 грн та судового збору. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 13.05.2017 року між ПрАТ «СК "УНІКА"`та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом ОСЦПВВНТЗ № АК/6515681 , забезпеченим ТЗ є автомобіль Фольксваген Кадди , д/н [NUMBER] . Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 13 грудня 2017 року у м. Миколаєві по вул. Набережній мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Фольксваген Кадди , д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «Фольксваген Поло , д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Після скоєння ДТП відповідач самовільно залишив місце пригоди. Постановами Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП та ст. 124 КУпАП. У позовній заяві позивач зазначив, що відповідно до Страхового акту позивачем було сплачено страхове відшкодування у розмірі 50 500 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 25.01.2018 року. Посилаючись на те, що позивач звертався до відповідача з регресною вимогою, в якій просив сплатити суму відшкодування, проте на даний час страхове відшкодування відповідачем не сплачено . 01 березня 2019 року представником відповідача адвокатом Петренко А.І. надано відзив на позов, в якому заперечує проти позовних вимог. Зазначає, що згідно Звіту про оцінку збитків, наданих позивачем, заначено про дату оцінки 13 грудня 2017, проте Протокол технічного огляду пошкодженого автомобіля складено лише 18 грудня 2017, отже Звіт , складений без попереднього огляду автомобіля, є неналежним доказом. Крім того відповідно до наданого Звіту замовником оцінки з невідомих причин є СК ПЗУ Україна, з яким [PERSON] не має жодних правових відносин.Позивачем у справі виступає інша страхова компанія, яка повинна була виступити замовником звіту про оцінку вартості збитку. 14 березня 2019 року позивачем надано відповідь на відзив, в якій зазаначає, що відповідач невірно зрозумів дату складання Звіту - не 13, а 22 грудня 2017 року. По-друге, в ході врегулювання заявленого [PERSON] , страхового випадку позивачем було встановлено, що на день ДТП пошкоджений ТЗ був застрахований ПрАТ СК "ПЗУ України" на умовах комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно-правової відповідальності перед третіми особами , транспортному засобу та багажу, що ним перевозиться № RZ019254 від 25.10.2017 .13 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" з заявою про настання страхового випадку з застрахованим ТЗ. Під час врегулювання цього страхового випадку ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" і було призначено експертне дослідження ФОП [PERSON] , яким було складено Звіт № SOS -171214-5054732 від 22.12.2017 року про оцінку вартості збитку. За результатами розгляду заяви [PERSON] , ПрАТ "СК ПЗУ Україна" було складено страховий акт від 05.01.2018 та виплачено страхове відшкодування у розмірі 49500 грн 09.01.2018. Всі наведені документи, а також Звіт було отримано позивачем у складі Вимоги ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" № 91/2018 від 12.03.2018 року та були використані позивачем під час врегулювання даного страхового випадку. Ухвалою суду від 11.01.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі , розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 16 квітня 2019 року за клопотанням представників відповідача здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав , виклданих у відзиві. Звернув увагу суду на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження суми матеріальних збитків. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та докази, надані суду позивачем, здійснивши системний аналіз норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, судом встановлено наступні обставини справи та наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 13 травня 2017 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» за полісом ОСЦПВВНТЗ № АС/6515681, відповідно до умов якого відповідач застрахував у позивача свою цивільно-правову відповідальність щодо наземного транспортного засобу «Фольксваген Кадди» д.н. [NUMBER] . Ліміт відповідальності за майнову шкоду становить 100 000 грн з нульовою франшизою. 13 грудня 2017 року у м. Миколаєві по вул. Набережній мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Фольксваген Кадди» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «Фольксваген Поло», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. Судом встановлено, що будучи причетним до ДТП , яка сталася 13.12.2017 року у м.Миколаєві по вул.Набережна, керуючи транспортним засобом «Фольксваген Кадди» д.н. [NUMBER] , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, вина відповідача у скоєнні ДТП є підтвердженою постановою суду у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності і відповідачем в цивільній справі не оспорюється. Відповідно до протоколу технічного огляду від 18 грудня 2017 року спеціалістом [PERSON] було здійснено огляд пошкодженого автомобіля транспортного засобу «Фольксваген Поло » д.н. [NUMBER] , де зазаначені конкретні пошкодження автомобіля. Огляд проводився в присутності власника пошкодженого автомобіля [PERSON] , учасника ДТП [PERSON] та представника Страхової компанії "Уніка". Відповідач підписав вказаний Протокол без зауважень. На підставі Протоколу огляду було складено ФОП [PERSON] . Звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику пошкодженням транспортного засобу № SOS -171214-5054732 від 22.12.2017 року , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля транспортного засобу «Фольксваген Поло» д.н. [NUMBER] внаслідок його пошкодження при ДТП 13 грудня 2017 року складає 127 660,69 грн. При цьому з вказаного звіту вбачається, що він складений 22 грудня 2017 року, згідно огляду автомобіля 18 грудня 2017 року, а 13 грудня 2017 - це дата оцінки, тобто на яку дату визначався вартість відновлювального ремонту. Отже суд не приймає до уваги посилання представника відповідача , що звіт складено до фактичного огляду автомобіля- як такі, що не відповідають матеріалам справи. Також в Звіті зазначено, що замовником оцінки є СК ПЗУ Україна. В маиеріалах справи наявні копія Договору комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно-правової відповідальності перед третіми особами , транспортному засобу та багажу, що ним перевозиться № RZ019254 від 25.10.2017, укладеного між страховиком ПрАТ СК ПЗУ УКраїна та страхувальником [PERSON] , затрахованим ТЗ є Фольксваген Поло, д\\н [NUMBER] , страхова сума (ліміт відповідальності) 50 000 грн., франшиза 500 грн. Згідно страхового акту від 05.01.2018 ПрАТ "СК "ПЗУ Україна", [PERSON] , виплачено страхове відшкодування у розмірі 49500 грн за видом страхування КАСКО № RZ019254- на підставі Звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику пошкодженням транспортного засобу № SOS -171214-5054732 від 22.12.2017 року. В подальшому вказані документи були направлені ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" 12 беерзня 2018 ПрАТ "СК "УНІКА" з вимогою в порядку суброгації № 91/2018 . За аткого, суд дійшов висновку, що між власником чи користувачем пошкодженого автомобіля Фольксваген Поло, д\\н [NUMBER] та ПрАТ "СК ПЗУ Україна" існували цивільно-правові відносини, підставою яких був дійсний договір добровільного страхування№ RZ019254. Відповідно як до цього договору та Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом ОСЦПВВНТЗ № АК/6515681настав страховий випадок , і як ПрАТ "СК ПЗУ Україна" , так і ПрАТ "СК "УНІКА" зобов`язані були, бо законних перешкод цьому не було , виплатити страхове відшкодування на підставі тих документів. які були зібрані належним чином ПрАТ "СК ПЗУ Україна" . За аткого, суд не погоджується з запереченнями відповідаач, що Звіт оцінки вартсоті збитку від 22.12.2017 року не є належним доказом розміру такого збитку , оскільки складений не на замовлення позивача. 19.02.2018 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» із заявою про виплату матеріального збитку, та повідомив про наявність договру КАСКО в СК "ПЗУ Україна". На підставі Звіту головним фахівцем Депрпатаменту врегулювання збитків ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» було видано наказ № 00245500 від 20 квітня 2018 про виплату страхового відшкодування [PERSON] згідно розрахунку суми збитку в розмірі 50 500 грн. Відповідно до Страхового акту № 00245500 від 20.04.2018 року та Сертифікату 00245500 вартість страхового відшкодування власнику автомобіля Фольксваген Поло, д\\н [NUMBER] складає 50 500 грн. Так, позивач, розглянувши Звіт № SOS -171214-5054732 від 22.12.2017 року та платіжне доручення від 06 березня 2018 року ,прийшов до ивисновку виключити з ліміту відповідальності 100 000 грн суму, виплачену СК "ПЗУ" за договром № RZ.019254 від 25.10.2017 року у розмірі 49500 грн. 25 квітня 2018 року «ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 50 500 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 019034. 22 травня 2018 року ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» направило відповідачеві Претензію в порядку регресу про відшкодування матеріапльної шкоди в розмірі 50 500 грн, яку він отримав 24.05.2018 року згідно зворотнього поштового повідомлення, проте вимоги відповідачем до теперішнього часу не виконані. 12 червня 2018 року на адвокатський запит адвоката Петренко А.І., який діяв в інтересах [PERSON] , позивачем направлено копії запитуваних документів, на підставі яких сформовано претензію про виплату шкоди, а саме Звіт про оцінку збитку, документи оцінювача ФОП [PERSON] , постанови суду. Спірні правовідносини регулюються нормами ЦКУ та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю чи майну третьої особи. Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (стаття 27 Закону України «Про страхування»). За змістом наведених правових норм після виплати страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги яке страхувальник (особа, що одержала страхове відшкодування) має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто, у даному випадку обсяг вимог страховика має відповідати розміру заподіяним зобов`язаною особою збитків, що не були компенсовані страховою виплатою за договором страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому розмір таких збитків має визначатись у встановлений законом спосіб і у межах судового розгляду справи доводитись належними і допустимими доказами. Так, відповідно ст.1191 ЦК України до позивача, як до особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, перейшло право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Згідно п.п. 38.1.1., п.38.1 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 р. страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який вчинив ДТП, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто, зазначена стаття передбачає наявність права у страховика на пред`явлення регресного позову, внаслідок порушення особою обов`язку визначеному у п. п. в) ч. 38.1.1. 38.1. ст. 38 Закону. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт залишення місце ДТП відповідачем, винуватцем якого він був, підтверджується постановами Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.02..2018 року, якими [PERSON] , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, та в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню при розгляді іншої справи. Враховуючи те, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування, а відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо повного відшкодування таких коштів, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на виплату страхового відшкодування в розмірі 50500 грн , є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Будь-яких доказів, які б спростовували встановлені обставини справи, суду не надано. Крім того, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1762,00 грн., відповідно до статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved