Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

29 вересня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], за життя якому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 12 вересня 1996 року Орлівщинською сільською радою народних депутатів Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 3503/199, належала земельна ділянка площею 0,0620 га, кадастровий номер [NUMBER] для ведення садівництва, яка розташована на території с/т "Урожай" Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області на якій він побудував будинок, однак не встиг належним чином оформити право власності на останній. За життя її чоловік заповіту не складав, вона є єдиним спадкоємцем за законом після його смерті, інші спадкоємці - діти спадкодавця: [PERSON], [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на її користь. У встановлений законом строк вона звернулась до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини після смерті мого чоловіка, та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на вищезазначену спадкову земельну ділянку, квартиру, в тому числі і на садовий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, однак нотаріусом їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії оскільки нею не представлено до нотаріальної контори правовстановлюючого документу на зазначений будинок. У зв'язку з чим, просить суд визнати за нею право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яке в цілому складається з: садового будинку - А, загальною площею 64,9 м2, житловою площею 41,5 м2, мансандри - мс, погребу - пг, прибудови - а, ганку, лазні - Б, літнього душу - В, вбиральні - Г, колодязю - К, хвіртки № 1, воріт № 2, огорожі № 3, замощення - І, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 35). Відповідач заперечень проти позову не надавав, в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Новомосковської міської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи за його відсутності не клопотав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності.. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], який мешкає в м. Новомосковськ, належала земельна ділянка площею 0,0620 га, кадастровий номер [NUMBER] для ведення садівництва, яка розташована на території с/т "Урожай" Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 12 вересня 1996 року Орлівщинською сільською радою народних депутатів Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 3503/199 (а.с. 12), на якій останній побудував садовий будинок, що підтверджується довідкою СТ "Урожай" Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 03 вересня 2016 року (а.с. 8). Згідно з п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж", затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 91 від 24 червня 2011 року (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), прийняття в експлуатацію об'єктів (крім закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них) здійснюється безоплатно територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - Інспекція) за результатами технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, шляхом реєстрації поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація), яка складається за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Як вбачається з технічного паспорта на садовий будинок, за адресою: [ADDRESS], Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, виготовленого станом на 14 вересня 2014 року і наданого суду в копії, домоволодіння в цілому складається з: садового будинку - А, загальною площею 64,9 м2, жилою площею 41,5 м2, мансарди - мс, погребу - пг, прибудови - а, ганку, лазні - Б, літнього душу - В, вбиральні - Г, колодязю - К, хвіртки № 1, воріт № 2, огорожі № 3, замощення - І, 1990 років побудови (а.с. 13-18). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30 липня 2010 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 6). За життя [PERSON], заповіт не складав, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 32-33). Судом встановлено, що дружина померлого [PERSON] - [PERSON] прийняла спадщину та звернулась до Новомосковської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 32). Постановою державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Носенко А. Г. від 27 вересня 2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, у зв'язку з тим, що нею представлено до нотаріальної контори правовстановлюючого документу на зазначене нерухоме майно (а.с. 10-11). У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частина 1 ст. 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що спадкодавець за життя набув у власність спірний садовий будинок, позивач є спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину, матеріали спадкової справи доказів наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права власності спадкового майна після смерті спадкодавця матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і за позивачем належить визнати право власності на садовий будинок, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved