Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (ПАТ "ВіЕйБі Банк") звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві зазначено, що 12 березня 2012 року між позивачем по справі Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (ПАТ "ВіЕйБі Банк") та [PERSON] було укладено кредитний договір № BL_КГ100098543 про надання кредиту в розмірі 20 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.01 % на рік з кінцевим терміном повернення 12 березня 2015 року. Умови договору позивачем по справі ПАТ "ВіЕйБі Банк" виконано повністю. Відповідач, в терміни, встановлені кредитним договором кошти не повертає, порушує зобов'язання щодо повернення чергових частин суми кредиту. Станом на 21 травня 2015 року заборгованість відповідача по кредиту становить 78 966 грн. З них: 14 982.01 грн. - заборгованість за кредитом, 1,62 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 16 193,07 грн. - комісія за розрахункове обслуговування, 47 788.40 грн. - штраф. Просили позов задовольнити повністю. Стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "ВіЕйБі Банк" 78 966 грн. боргу. У судове засідання представник позивача Луценко Ю.В. не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить позов задовольнити повністю, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідно до вимог, встановлених у ст.27 ЦПК України, участь у судових засіданнях це право, а не обов'язок сторін по справі. Відповідачка, представник відповідачки у судове засідання не прибули повторно і не повідомили суд про причини своєї неявки, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялися в установленому законом порядку. Суд, з письмової згоди позивача по справі, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідачки надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12 березня 2012 року між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір банківського обслуговування № BL_КГ100098543. Згідно п. 1,2 спеціальної частини кредитного договору Банк надав [PERSON] кредит на поточні потреби в сумі 20 000,00 грн., з умовами сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних та комісії за управління Кредитом в розмірі 3,00 %.Позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом та процентами щомісячно в розмірах та в терміни, встановлені Додатком №1 до Договору з кінцевим терміном повернення кредиту - 12 березня 2015 року. Відповідно до п. 9 Договору банківського обслуговування, п. 4.2. Загальної частини Договору - у випадку невиконання Позичальником обов'язку за договором, при тому, що прострочення виконання боргових зобов'язань перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити штраф у розмірі 25% від суми кредиту. Згідно п. 10 Договору банківського обслуговування, п. 4.3. Загальної частини Договору- у випадку прострочення Позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню, що розраховується від суми невиконання боргових зобов'язань (а саме неповернення чергової частини Кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені становить 0,50 % та розраховується за методом «факт/360», який передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 526 ЦК України). Банк виконав свої зобов'язання та надав [PERSON]кредитні кошти розмірі 20 000,00 грн., що сторонами не заперечується. [PERSON] не виконувала взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредитних коштів, що призвело до виникнення заборгованості станом на 21 травня 2015 року в сумі 78 966 грн. З яких: 14 982,01 грн. - заборгованість за кредитом, 1,62 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 16 193,07 грн. - комісія за розрахункове обслуговування, 47 788,40 грн. - штраф, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що сума заборгованості становить 78 966 грн., з яких тіло заборгованості за кредитом становить 14 982,01 грн., а розмір неустойки (штрафу) 47 788, 40 грн, що перевищує основну суму боргу, суд приходить до висновку, що розмір несплаченої неустойки (штрафу) за кредитом слід зменшити та визначити сумою 1000,00 грн. Згідно п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial