Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач - [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Мукачівський районний відділ ДМС України в Закарпатській області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини та оформлення проїзних документів без згоди батька. Позовні вимоги мотивує тим, що вона ([PERSON].) перебувала у шлюбі з відповідачем ([PERSON].) з 10 травня 2008 року по 14 вересня 2017 року. Під час даного шлюбу, [INFO] у них народився син - [PERSON], який проживає з нею. Однак, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 14 вересня 2017 року, шлюб між нею та [PERSON] розірвано. На даний час піклуючись про духовний та фізичний розвиток сина, вона має намір виїхати за кордон з метою оздоровлення, туризму, відвідування дитячих розважальних закладів. Серед іншого планує відвідати Словакію, Чехію, Німеччину, Італію, інші країни Євросоюзу. Так, з цією метою зверталась до колишнього чоловіка з проханням надати нотаріально завірений дозвіл на виготовлення документів для виїзду за кордон та дозвіл на виїзд сина за кордон, але батько дитини ухиляється від надання дозволу на виготовлення документів і на виїзд за кордон, чим позбавив сина можливості подальшого розвитку, що протирічить її інтересам, правам та обов'язку щодо забезпечення виховання та інтересам сина. Тому на підставі вищенаведеного [PERSON] звертається до суду та просить надати їй дозвіл на виготовлення проїзного документу необхідного для тимчасового виїзду за кордон на ім'я малолітнього сина - [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON], а також надати дозвіл малолітньому сину [PERSON] на перетин ним державного кордону України та тимчасові виїзди за кордон до : Республіки Угорщини, Словацької Республіки, Республіки Польща, інших країн-членів Європейського Союзу, а також до Чорногорії, Турецької Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Республіки Туніс, Об'єднаних Арабських Еміратів до досягнення ним повноліття без згоди та супроводу його батька [PERSON] в супроводі матері [PERSON]. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгялд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач -[PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, причину неявки суд не повідомив. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Третя особа - представник Мукачівського районного відділу ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином., причини неявки суд не повідомив. -2- Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що у [PERSON] та [PERSON], [INFO] народився син - [PERSON], що стверджується копією Свідоцтва про народження [NUMBER] виданого виконкомом Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області 25 вересня 2008 року (а.с.8). 14 вересня 2017 року по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, Мукачівським міськрайонним судом ухвалено заочне рішення, яким вирішено: «Шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 10.05.2008 року, виконкомом Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис № 09 - розірвати. Після розірвання шлюбу залишити позивачу [PERSON] прізвище [PERSON]. Малолітнього сина [PERSON], [INFO], залишити на вихованні в матері [PERSON]» (а.с.7). Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. У відповідності до вимог статті 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини. Як вбачається у статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статті 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до пункту 22 частини 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа має право на свободу пересування. … Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. З частин 1 та 3 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, і достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності. -3- Судом знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про надання дозволу на оформлення документів для виїзду за кордон та на виїзд дитини за кордон без згоди батька - їх сину [PERSON], [INFO], який не досяг 16-річного віку без згоди батька [PERSON], оскільки такий малолітнього сина матеріально не утримує, належне виховання не нанадє, оскільки сім'ю покинув, що у свою чергу суперечить Конвенції про права дитини, якою встановлено, що дитина повинна бути забезпечена спеціальним захистом, їй повинні бути надані можливості та сприятливі умови, для фізичного, розумового, духовного розвитку. Згідно статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved