Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Іллічівський прокурор з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері Одеської області в інтересах держави - орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Іллічівська міська рада Одеської області звернулися до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що перевіркою дотримання Громадською організацією «Спортивно-оздоровче товариство рибалок-аматорів «Маяк» вимог земельного законодавства, встановлені порушення Земельного Кодексу України та Закону України «Про планування» і забудову територій. У 1963 році в с.Бурлача Балка Овідіопольського району Одеської області було відкрито причал, який було постановлено на облік та 10 квітня 1968 року йому присвоєно №423, територія якого займає площу 1,5549 га. Позивачі вказують, що за роки існування причалу за власні кошти на причалі громадянами, що є рибаками - аматорами було збудовано 167 споруд для зберігання плавзасобів та тимчасового відпочинку, а також допоміжні будівлі: правління, будівля охорони, будівля складу та будівля вбиральні, на які у передбаченому законом порядку не було набуто право власності. В травні 2005 року члени причалу, для впорядкування земельних відносин з Іллічівською міською радою та організації свого відпочинку заснували Громадську організацію «Спортивно-оздоровче товариство рибалок-аматорів «Маяк», яка була зареєстрована рішенням Виконавчого комітету Іллічівської міської ради №497 від 26.05.2005 року. 29 травня 2013 року працівниками Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області складено протокол про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано, що відповідач вчинив самовільне будівництво для тимчасового проживання із спорудами [ADDRESS], чим порушив ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 29 травня 2013 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області внесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм та правил, яким зобов'язано відповідача усунути порушення містобудівного законодавства шляхом знесення самовільно збудованого об'єкту або оформлення правовстановлюючих та дозвільних документів згідно діючого законодавства. У зв'язку з невиконанням даного припису, 06.06.2013 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області складено постанову про адміністративне правопорушення, яким відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.97 КУпАП. На підставі вищенаведеного позивачі звернулися до суду з даним позовом та просять суд зобов'язати [PERSON] знести за свій рахунок самовільно збудовану споруду, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 30.09.2013 року до участі у справі залучено у якості третьої особи на боці відповідача - «Спортивно-оздоровче товариство рибалок - аматорів «Маяк» (а.с.48-49, 50). В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позов з тих самих підстав. Представник Іллічівської міської ради надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, був належним чином повідомлений про день і час судового розгляду справи. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, мотивуючи його безпідставністю, просив в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - «Спортивно-оздоровче товариство рибалок - аматорів «Маяк» також заперечував проти задоволення позову, мотивуючи його безпідставністю, просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши представників сторін по справі, вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 травня 2013 року працівниками Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с.9), яким зафіксовано, що [PERSON] в 2009 році здійснив самовільне будівництво будівлі для тимчасового проживання із спорудами [ADDRESS] (а.с.10-20), чим порушив ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». В даному протоколі вказано, що в 2009 році [PERSON] самовільно здійснив будівництво будівель для тимчасового проживання із спорудами. 29 травня 2013 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області видано [PERSON] припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм та правил (а.с.8), яким зобов'язано [PERSON] усунути порушення містобудівного законодавства шляхом знесення самовільно збудованого об'єкту або оформлення правовстановлюючих та дозвільних документів згідно діючого законодавства. 06 червня 2013 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області складено постанову про адміністративне правопорушення, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.97 КУпАП (а.с.6). На [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн., який він сплатив 11.06.2013 року (а.с.23). Крім того, судом досліджено матеріали інвентаризаційної справи №86279 на будівлю для тимчасового проживання [ADDRESS], згідно якої вбачається, що вказана будівля для тимчасового зберігання була побудована у 1990 році та у 2009 році (а.с.97-126). Згідно копії заяви [PERSON] (а.с.121), він звертався до КП БТІ м.Іллічівська щодо виготовлення технічного паспорту на будівлю на території громадської організації спортивно-оздоровчого товариства рибалок - аматорів "Маяк" та робив замовлення на виконання робіт по виготовленню документів (а.с.123). Згідно копії довідки (а.с.120), [PERSON] є членом громадської організації СООРЛ "Маяк". Відповідно до ст.12 Земельного Кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад. За ч.2 ст.116 ЗК України набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність чи у користування, рішення про передачу земельної ділянки, що входить до складу державної (комунальної) власності в користування і власність є виключним правом органу місцевого самоврядування. Статтею 125 Замельного Кодексу України встановлено, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 1 Закону України "Про держвний контроль за використанням та охороною земель" передбачено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно зі ст.29 Закону України "Про планування і забудову території", здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно законодавства. Згідно зі ст.9 Закону України "Про архітектурну діяльність", будівництво об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Відповідно до Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №273 від 05.12.2000р., встановлений порядок та умови надання дозволу на виконання будівельних робіт з нового будівництва, розширення, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації та капітального ремонту. Вказане положення обов'язкове для застосування усіма суб'єктами будівництва незалежно від форм власності, відомчої залежності та джерел фінансування. Згідно зі ст.12 Закону України "Про основи містобудування", до компетенції органів місцевого самоврядування у сфері містобудівельної діяльності на їх території належить право затвердження місцевих правил забудови, внесення змін у зазначені документи за поданням спеціально уповноважених органів містобудування та архітектури відповідно до законодавства. В судовому засіданні встановлено, що позивач не приймав рішення про передачу відповідачу у власність чи користування спірної земельної ділянки, а отже у даному випадку відповідач користується земельною ділянкою, межі якої не визначено в натурі (на місцевості), без отримання правовстановлюючого документу і відповідно без його державної реєстрації. Таким чином відповідач займає та використовує спірну земельну ділянку шляхом її забудови без належних (дозвільних) на то документів, що в свою чергу виключає правомірність її використання. Згідно ч.1 ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Частиною 2 ст.212 ЗК України передбачено, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. У відповідності до ч.3 цієї статті повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Згідно зі ст.376 ч.ч.1, 2, 4 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Отже, за таких підстав, позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 114,70 грн.

Outcome: approved