Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач МТСБУ звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди у зв′язку з дорожньо-транспортною пригодою в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.07.2013 року о 15 годині 45 хвилин на перехресті пр.. Маяковського та вул. Драйзера у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями Фольксваген д\\н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та ВАЗ д\\н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] На дату скоєння пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов′язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП автомобіль ВАЗ отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля заподіяна матеріальна шкода в розмірі 3390, 88 грн. Позивачем 23.12.2013 року було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 2825, 73 грн. Також позивачем були понесені додаткові витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 606, 00 грн. Винним в даній ДТП визнаний відповідач [PERSON] Оскільки відповідач не бажає добровільно відшкодувати завдану шкоду, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 2825, 73 грн., витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 606, 00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1000, 00 грн. В судове засідання представник позивача не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність представника, за наявних у справі матеріалів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що у травні 2015 року він повністю сплатив грошові кошти позивачу, що підтверджується квитанцією, а тому вважає, що підстав для стягнення шкоди немає. Крім того, вважає необґрунтованими вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, а тому просив у задоволенні позову відмовити повністю. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги МТСБУ не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 05.07.2013 року о 15 годині 45 хвилин на перехресті пр.. Маяковського та вул. Драйзера у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями Фольксваген д\\н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та ВАЗ д\\н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] В результаті ДТП автомобіль ВАЗ отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля спричинені матеріальні збитки, розмір яких становить 3390, 88 грн., згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку. Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], що підтверджується постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 12.09.2013 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. На дату скоєння пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов′язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На момент ДТП власник автомобіля ВАЗ мав Поліс обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладений із Страховою компанією "ОРАНТА". Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) бюро України з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов′язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Договірних зобов′язань між МТСБ України, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Відповідно до п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов′язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, в разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно із ст. 22 Закону МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров′ю та майну третіх осіб під час ДТП. У зв′язку із настанням події, передбаченої п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону МТСБУ 24.12.2013 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 2825, 73 грн., що підтверджується копією наказу про виплату відшкодування та платіжним дорученням. Таким чином, МТСБУ виконало покладені на нього Законом обов′язки по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Статтею 38 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Оскільки автомобілем Фольксваген керував відповідач [PERSON], який визнаний винним у скоєній ДТП, то саме він зобов′язаний відшкодувати заподіяні збитки, що сталися в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Під час розгляду справи встановлено, що 14.05.2015 року відповідач [PERSON], на виконання Договору про порядок повернення коштів від 27.01.2014 року, укладеного між сторонами, сплатив на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 3450, 00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. Враховуючи те, що відповідач повністю виконав свої зобов"язання перед позивачем, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування шкоди не підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то судом встановлено наступне. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов"язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Як встановлено при розгляді справи, між позивачем та ФОП [PERSON] був укладений Контракт про надання правової допомоги від 04.10.2012 року та Додаткова угода № 129 від 20.02.2015 року, відповідно до умов яких розмір винагороди за ведення справи відносно [PERSON] становить 1000, 00 грн. Як вбачається з письмових матеріалів справи, ФОП [PERSON] має право на заняття адвокатською діяльністю, що підтверджується свідоцтвом [NUMBER]. Але на підтвердження виконання умов вказаного вище Контракту та Додаткової угоди позивачем та представником позивача суду не було надано жодних належних доказів. Також не було надано жодних доказів оплати витрат на правову допомогу позивачем. Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу немає, а тому в їх задоволенні також повинно бути відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed