Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

13.11.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 29.09.2009 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн., щомісяця, починаючи з 01.09.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на те, що визначений судом розмір аліментів не дає можливості забезпечити нормальне існування дитини, просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання доньки на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення донькою повноліття, допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць та стягнути витрати на професійну правничу допомогу. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував, проте повідомив, що ніде не працює та не має стабільного доходу, а тому сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі більшому ніж 1000 грн. для нього є непосильним. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, з відповідач являється батьком [PERSON] , [INFO] (а. с. 9). Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 29.09.2009 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн., щомісяця, починаючи з 01.09.2009 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 6). 12.10.2009 року на виконання вищевказаного рішення суду видано виконавчий лист №2-316 (а. с. 6), на підставі якого за заявою позивачки старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Єланецького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження (а. с. 7). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по вищевказаному виконавчому провадженню слідує, що у відповідача станом на 01.10.2019 року відсутня заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки, натомість наявна переплата у розмірі 1400 грн. (а. с. 8). Так, частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, суд враховує, що ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року становить 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У ході розгляду справи по суті встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а. с. 11-12). Переважну частину витрат на утримання доньки, що зумовлені потребами в одязі, продуктами харчування, засобами гігієни, а також її розвитку несе позивачка. При цьому позивачка, крім [PERSON] , [INFO] , має на утриманні ще двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (а. с. 46), та [PERSON] , [INFO] (а. с. 47). З 08.11.2016 року по [INFO] позивачка не працювала, так як, знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку (а. с. 10). З липня 2019 року по грудень 2019 року дохід позивачки складався з: допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях у розмірі 10200 грн. (а. с. 42), щомісячної одноразової допомоги при народження однієї дитини - у розмір 4300 грн. (а. с. 43), допомоги на дитину одиноким матерям - у розмірі 2510,04 грн. (а. с. 44). З листопада 2019 року позивачка працює вихователем у ДНЗ "Ромашка" (вул. Паркова, 20, с.м.т. Єланець) та отримала за вказаний період заробітну плату у розмірі 12082,56 грн. (а. с. 45). Розмір аліментів, які рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 29.09.2009 року стягнуто з відповідача на користь позивачки на утримання доньки є недостатнім для задоволення потреб дитини та значно меншим від законодавчо встановленого мінімуму для дитини відповідного віку. З пояснень відповідача, наданих у судовому засіданні, слідує, що він ніде не працює, має несистематичний та мінливий дохід, проте, доказів на підтвердження свого матеріального стану не надав. Також відповідач не надав до суду відомостей про перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітного, стану здоров`я, наявності у нього інших дітей чи утриманців. Проте, в судовому засіданні пояснив, що на обліку в центрі зайнятості як особа, яка має бажання працевлаштуватись не стоїть, інших дітей чи утриманців немає. Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з того, що у позивачки щоденно виникають витрати на утримання доньки, що зумовлені потребами в одязі, забезпечення продуктами харчування, засобами гігієни, а також розвитку дитини, та вважає, що відповідач нарівні з позивачкою повинен нести зазначені витрати, а тому приходить до переконання про необхідність зміни розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 29.09.2009 року з відповідача на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми у розмірі 300 (триста) грн., щомісяця, на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги позивачки про визначення розміру аліментів у частці від заробітку з врахуванням індексу інфляції, оскільки, зазначене не передбачено чинним законодавством. Крім того, суд відмовляє у задоволенні вимог позивачки про негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць, так як, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допускає негайне виконання у межах суми платежу за один місяць рішень судів у справах про стягнення аліментів, проте, позивачка звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, то суд виходить з того, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. З додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №04/1 від 04.11.2019 року (а. с. 14), акту прийняття-передачі наданої правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги №04/1 від 04.11.2019 року (а. с. 15) та квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 08.11.2019 року (а. с. 16) слідує, що позивачкою витрачено 600 грн. на оплату послуг адвоката по підготовці позовної заяви. Вказані витрати суд вважає обґрунтованими та співмірними щодо складності справи та часу витраченого адвокатом на надання послуги. А тому суд вважає, що вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Під час подачі позовної заяви позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial