Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Приватінвест", публічного акціонерного товариства "ОТБ Банк" про визнання кредитного договору, договору купівлі-продажу недійсними, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 16.07.2014 року вона, зацікавлена акцією "Вигідний", оформила кредит в магазині "Брайн-Компутерс". Відповідно до умов кредитування по продукту "Вигідний" відсоткова ставка за користування кредитними коштами є фіксованою та складає 0,01% на суму заборгованості, яка буде спочатку оформлення кредиту. Згідно фіскального чеку вона здійснила наступні покупки в кредит: телефон "Самсунг" вартістю 898 грн. 80 коп., флеш карту вартістю 63 грн. 60 коп., наклеювання захисного скла вартістю 49 грн. 50 коп., а всього на загальну суму 1011 грн. 90 коп., та внесла готівкою кошти в розмірі 130 грн. При оформленні кредиту їй було названо загальну суму по кредиту - 1279 грн. 84 коп., кошти вона повинна була сплачувати включно по травень 2015 року. Залишок після сплати 130 грн. становив 881 грн. 90 коп., а працівник банку залишок кредиту зазначила 980 грн. 26 коп., що є недостовірною інформацією. Пізніше їй стало відомо, що вона оформила договір страхування життя на суму 132 грн. 29 коп. та сплату смс-послуг за надання виписок в електронному вигляді в розмірі 75 грн., тобто, банк взяв кошти за послуги, які вона не замовляла. Вважає, що кредитний договір та договір купівлі-продажу вчинено нею під впливом обману та просить суд їх розірвати, повернути їй в подвійному розмірі суму сплачену за погашення кредиту починаючи з 12 серпня 2014 року, готівкові кошти в розмірі 2360 грн., стягнути моральну шкоду в розмірі по 25 000 грн. з кожного відповідача. В судовому засідання позивач уточнила позовні вимоги, просила суд визнати недійсними договорі купівлі-продажу, кредитний договір, стягнути в її користь у подвійному розмірі суму сплачену в розмірі 2360 грн., стягнути моральну шкоду в розмірі по 25 000 грн. з кожного відповідача. Представник відповідача Кириченко П.Ю., Пухта Ю.В. в судовому засідання позов не визнали, просили суд в його задоволенні відмовити. Представник ПАТ "ОТБ Банк" в судове засідання не з'явився, подав до суду письмове заперечення та просив суд провести розгляд справи у його відсутності. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в позові слід відмовити. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні юкупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з п. 19. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів дійсними" відповідно ст.ст. 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваний. Правочин визнається вчиненим під вливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які вливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За ст. 11 ЦК України, договір є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків. Ст. 626 ЦК України встановлює, що договір це домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну та припинення цивільних прав та обов'язків, договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Стаття 629 ЦК України встановлює обов'язковість договору для виконання сторонами, а ст. 631 ЦК України - що строком дії договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права та виконувати свої обов'язки. Одним з видів договорів є договір купівлі-продажу, який включає до себе зобов'язання однієї сторони (продавця) передати майно у власність другій стороні (покупцеві), покупець приймає, або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що 16.07.2014 року [PERSON] було укладеного договір про надання споживчого кредиту № 2009036733 з ПАТ "ОТП Банк", відповідно до якого вона отримала у строкове платне користування грошові кошти, зобов'язувалась використати їх відповідно до умов договору та повернути у визначений строк, а також сплатити відсотки та інші платежі за користування коштами. Договір позивач уклала для купівлі в кредит телефону "Самсунг" вартістю 898 грн. 80 коп., флеш карту вартістю 63.60 грн. та наклеювання захисного скла вартістю 49 грн. 50 коп. При цьому, нею було сплачено за придбаний товар готівкою кошти в сумі 130 грн., решта суми в розмірі 881 грн. 90 коп. кредитні кошти (а.с. 9). В судовому засіданні позивач пояснила, що при укладенні кредитного договору ТзОВ "Приватінвест", ПАТ "ОТБ Банк" застосували обман при вчиненні правочину, замовчували реальні умови продажу товару в кредит, що не відповідає умовам розрекламованих магазином "Браун-Компутернс" та ПАТ "ОТБ Банк". Однак, дані твердження [PERSON] в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. Так, відповідно до умов кредитного договору про надання споживчого кредиту № 2009036733 від 16.07.2014 року, банк надав позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримав його на умовах: на придбання товару у продавця в сумі 881 грн. 90 коп., на придбання послуг за страхування в розмірі 132 грн. 29 коп. та вартість послуг з смс - інформування в розмірі 75 грн., загальна сума кредиту становить 1011 грн. 90 коп. Продавцем 1 зазначено ТзОВ "Приватінвест", що реалізує Товари в рамках програми споживчого кредитування, а позичальник купує товар у продавця 1 із залученням кредитних коштів Банку, загальною вартістю 1011 грн. 90 коп. за товар - телефон "Самсунг" вартістю 898 грн. 80 коп., флеш карту вартістю 63.60 грн. та наклеювання захисного скла вартістю 49 грн. 50 коп. Продавцем 2 зазначено ПАТ "Страхова компанія "СК УНІКА Життя", що надає послуги із добровільного страхування в рамках програми споживчого кредитування. Згідно п. 1.2.2 договору з метою контролю за цільовим використанням кредиту, банк перераховує визначені п. 1.1 цього договору суму кредиту на користь продавців в рахунок оплати товару та послуг. Відповідно до п. 1.2.3 банк перераховує кошти продавцю протягом 3 робочих днів з дати отримання банком оригіналу примірника договору. Відповідно до п. 1.3.1 датою надання кредиту позивальнику є 16 липня 2014 року. Позичальник зобов'язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені договором не пізніше 16 травня 2015 року, відповідно до п. 1.4.1 договору. Твердження [PERSON] про те, що їй не було роз'яснено умови кредитного договору та не надано в повному обсязі інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством не відповідає дійсності та спростовується умовами підписаного кредитного договору. Так, в п. 4.6 договору зазначено, що підписання позивальником цього договору засвідчує, що позичальнику була надана вичерпна інформація про послуги, що йому надаються та повністю роз'яснені всі питання, що має позичальник по цьому договору та п. 4.3 визначено, що сторони підписанням цього договору, надають свою письмову згоду на укладення договору в порядку передбаченому п.4.13 договору,який їм повністю зрозумілий та з яким вони повністю погоджуються. Відповідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Банк свої зобов'язання згідно договору про надання споживчого кредиту виконав в повному обсязі, кошти було перераховано за згодою позивача на рахунок продавця, [PERSON] була надана в письмовій формі та в повному обсязі інформація про умови кредитного договору, відповідно ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", нею власноручно підписано договір, отримано придбаний товар в кредит, а тому підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу та кредитного договору немає. Так як судом не визнано недійсними договір купівлі-продажу та кредитний договір, то в задоволенні вимог про повернення в подвійному розмірі сплаченої суми за погашення кредиту та стягнення моральної шкоди за недійсними договорами слід відмовити.

Outcome: dismissed