Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

В травні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем було розірвано 25 січня 2018 року. Вона разом з дочкою мешкає в м. Донецьк, де дитина навчається в 5 класі загальноосвітньої школи м. Донецьк. На час літніх канікул мала намір вивезти дочку на оздоровлення до літніх таборів, які розташовані на підконтрольній території, однак відповідач не надає згоди на перетин дочкою лінії зіткнення без його супроводу. Вона неодноразово зверталась до відповідача, щоб він супроводжував дитину разом з нею, але він відмовляв їй. Позивач вважає, що така позиція відповідача як батька шкодить інтересам дитини та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку. На підставі наведеного, позивач просила надати їй дозвіл на переміщення через лінію зіткнення без згоди відповідача її неповнолітньої дочки до досягнення нею 16 років. Позивач про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилась, надала письмову заяву, в якій позов підтримала, просила справу розглянути за її відсутності, за участю її представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позов, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував про заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, в судове засідання не з'явився без повідомлення причин, відзив не подав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її відсутності. Згідно ст.281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 1997 року по 27 лютого 2018 року. Шлюб розірвано на підставі заочного рішення Красноармійського міськрайонноо суду Донецької області від 25 січня 2018 року, що набрало законної сили 27 лютого 2018 року (а.с.7, 8). Згідно копії свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку 3 травня 2007 року, [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.9). Частиною 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини, прийнятою резолюцією 44/25 Генеральної асамблеї від 20.11.1989р., передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснююся вони держаними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.10 зазначеної Конвенції держави-сторони поважать право дитини та її батьків залишити будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959р. дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст.154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч.1 та 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Абзацом третім частини 3 статті 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХП, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 з наступними змінами та доповненнями. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно п.18 Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 з наступними змінами та доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 з наступними змінами та доповненнями, передбачено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231, з наступними змінами та доповненнями визначено, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами: проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у якій відповідно до Правил записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Позивач разом із дитиною зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). [PERSON], [INFO] навчається в 5 класі Муніципальної загальноосвітньої установи «Школа № 78 м. Донецька» (а.с.10). Згідно довідки виданої Комунальною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 м. Донецька» [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з приводу реактивного артриту, хвороби Шляттера, хронічного тонзиліту, синдрому недиференційованої дисплазії сполучної тканини. Потребує в літньому санаторно-курортному оздоровленні (а.с.11). Згідно довідки виданої ТОВ Британський мовний табір «АВС САМР» від 01.06.2018 на дитину [PERSON] заброньована дитяча путівка на період з 22.06.2018 по 06.07.2018 (друга зміна). Після проведення оплати товариство гарантує надання відповідних послуг. Відповідно до довідки ПП «Орендний дитячий оздоровчо-виховний заклад «Орлятко» вих. № 27 від 27.07.2018р. дитина [PERSON] дійсно відпочивала в таборі на 11 турі в період з 26.06.2018р. по 16.07.2018р. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради про надання дозволу на переміщення через лінію зіткнення малолітньої дитини без згоди батька від 27.06.2018 № 05/26-845 орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради не має можливості зробити обґрунтований висновок щодо доцільності надання дозволу на виїзд дитини без згоди батька через лінію зіткнення, оскільки батько дитини проживає на непідконтрольній Україні території, зв'язку з ним не має. Враховуючи, що станом на дату ухвалення рішення суду період відпочинку дитини вт дитячому оздоровчому закладі, розташованому на території України, закінчився, підстави для надання дозволу на що тимчасове переміщення через лінію зіткнення дитини разом із матір'ю на теперішній час відпали. На підставі наведеного в задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ст.313 ЦК України, ст.ст.150, 154, 155 СК України, ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України",

Outcome: dismissed