Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що на підставі кредитного договору б/н від 23.07.2010 відповідачу був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідачка за кредитним договором свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 17.06.2020 має заборгованість за договором в сумі 17026,64грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 10999,17грн, пені - 6027,47грн, які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати. Представник позивача підтримав вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі, про що надав суду заяву. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу в її відсутність, та надала письмові пояснення, в яких вказала, що позовні вимоги визнає частково в розмірі фактично отриманої суми кредиту 4800грн. та зазначила наступне. Умови та Правила банківських послуг вона не підписувала та з ними не знайомилась, окрім цього просила застосувати позовну давність в частині позовних вимог про стягнення пені або зменшити розмір пені. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23.07.2010 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», і [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви та довідки про умови кредитування (а.с.14-15). У заяві зазначено, що відповідачка згодна із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.16-40). Згідно наданого банком розрахунку заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 17.06.2020 становить 17026,64грн і складається із: заборгованості за тілом кредиту - 10999,17грн та пені - 6027,47грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПРИВАТБАНК"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Підсумовуючи вище викладене суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту є такими, що ґрунтуються на законі та договорі (анкеті-заяві). При цьому вирішуючи питання щодо розміру такої заборгованості (тіла кредиту) суд уважає, що вона становить 4800 грн. Саме такий розмір кредиту був наданий позичальнику [PERSON] 31.01.2017 шляхом зміни кредитного ліміту на виконання умов кредитного договору, що підтверджено довідкою про зміну умов кредитування (а.с.12), а також отримання кредиту саме у такому розмірі не заперечується і відповідачкою. Будь-яких належних та допустимих доказів щодо надання позичальнику кредиту у розмірі 10999,17грн позивачем суду не надано. Крім того підписана сторонами анкета-заява від 23.07.2010 та довідка про умови кредитування від 17.08.2010 не містять у собі умов про те, що банк має право збільшувати розмір тіла кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, а Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Щодо стягнення пені суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Як свідчить довідка про умови кредитування, підписана позичальником [PERSON] 17.08.2010, сторони погодили відповідальність за несвоєчасне погашення позичальником заборгованості за кредитним договором у вигляді права банку нараховувати пеню за кожний день прострочення виконання (а.с.15). Станом на 17.06.2020 відповідачці нарахована пеня у сумі 6027,47грн. Суд уважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки неустойки підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як слідує з п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, які мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Судом установлено, що відповідачка не працює, являється пенсіонеркою за віком та отримує пенсію у розмірі, трохи більшому за мінімальний, а саме 2396,80грн, що підтверджено довідкою УПФУ. З огляду на викладене та враховуючи майновий стан відповідачки, часткове та періодичне погашення позичальником заборгованості за кредитом, а також те, що неустойка не є платою за користування грошима, а є засобом цивільно-правової відповідальності, негативні наслідки для позивача не настали, тому суд уважає за можливе задовольнити клопотання відповідачки про зменшення розміру пені, зменшити нараховану суму пені за прострочене зобов`язання та встановити її у сумі 1000грн. Такий розмір пені, на думку суду, буде розумним та справедливим. Підсумовуючи вище викладене суд зазначає, що стягненню з відповідачки підлягає заборгованість за кредитним договором в сумі 5800грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 4800грн, пені - 1000грн. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити з указаних вище підстав. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 716грн з розрахунку: 5800грн х 2102грн / 17026,64грн = 716грн.

Outcome: partial