Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 червня 2014 року між позивачем та ПАТ " Альфа - Банк " був укладений кредитний договір № 29097482096103 на суму 7 591 гривня 70 копійок, згідно якого він отримав 7000 гривень. Згідно умов кредитного договору позивач користувався коштами та у встановлені терміни повертав кошти на рахунок щомісячно у встановлених розмірах. В червні 2015 року він останній раз користувався кредитним рахунком, так як від представників ПАТ " Альфа - Банка " дізнався, що рахунки банку, які знаходяться на території Донецької області, змінюються. Про відкриття нових рахунків його буде повідомлено додатково. До листопада 2019 року позивач взагалі не знав чи існує вказаний банк, так як йому представники банку жодного разу не повідомляли про рахунок та кредит. З 18 червня 2015 року не користувався вказаним кредитним рахунком. В середині грудня 2019 року позивачу зателефонували незнайомі особи, та повідомили, що кредити ПАТ " Альфа-Банку" перейшли до АТ " Банк Форвард ", при цьому не повідомляючи про заборгованість, порядок виплати та рахунків вказаного банку, та запропонували з`явитися до вказаного банку підписати договір. Позивач відмовився. 23.12.2019 року на його адресу надійшла постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження. З постанови позивач дізнався, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі № 6829 виданий 09.11.2019 року про стягнення з нього на користь АТ " Банк Форвард " заборгованості в розмірі 48756,16 гривень. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною 05.12.2019 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 60798662 про звернення стягнення з боржника на користь АТ " Банк Форвард " заборгованості в розмірі 48756, 16 гривень. З 18.06.2015 року і до теперішнього часу представники АТ " Банк Форвард ", а також представники ПАТ " Альфа-Банк " до позивача з вимогами погашення кредитних коштів не зверталися. Повідомлень про зміни рахунків банку, умов кредитного договору та передачу боргу з одного банку до іншого він не отримував, повідомлення про нарахування штрафних санкцій та пені не надходило. В підтвердження цього, позивач звернувся за роздруківкою в АТ"Альфа -Банк", згідно якої встановлено, що він користувався кредитними коштами останній раз 18.06.2015 року, та залишок (тобто заборгованість) складала 4 537 гривень. Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 6829 вчинено 09.11.2019 року, фактично після 4 років здійснення останнього платежу. Позивач не може погодитися з виконавчим написом, так як його вчинено з порушенням вимог законодавства. Позивач просить суд виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем 9 листопада 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 6829 - визнати таким, що не підлягає виконанню та стягнути на його користь судовий збір. Ухвалою суду від 8 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Ухвалою суду від 7 лютого 2020 року за клопотанням позивача вжито заходів забезпечення позову, а саме зупинено стягнення за виконавчим написом від 09.11.2019 року, зареєстрованим в реєстрі за № 6829, вчиненим Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем; заборонено приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяні Леонідівні вчиняти будь-які виконавчі дії щодо звернення стягнення на майно та кошти [PERSON] у виконавчому провадженні за виконавчим написом від 09.11.2019 року, зареєстрованим в реєстрі за № 6829. До судового засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його часті, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача АТ «Банк Форвард» до судового засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи є підтвердження. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. до судового засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, про що в матеріалах справи є підтвердження. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович до судового засідання не з`явися, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи є підтвердження. Відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наявності умов, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною 05.12.2019 року відкрито виконавче провадження за заявою про примусове виконання виконавчого напису № 6829 від 09.11.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 48756,16 гривень (а.с.11). Про відкриття виконавчого проваження приватний виконавець повідомила боржника - [PERSON] листом від 0512.2019 року (а.с.10). На виконання ухвали суду від 08.01.2020 року про витребування доказів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. до матеріалів справи надано належним чином завірені копії виконавчого напису від 09.11.2019р. та копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис (а.с.31) Виконавчий напис, який позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 09.11.2019 року, зареєстровано в реєстрі за № 6829 (а.с.32). У виконавчому написі зазначено, що нотаріус на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172, пропонує звернути стягнення з громадянина України, яким є [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 102449702 від 13.12.2012 року, укладеним із ПАТ «Банкк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Стягнення заборгованості проводиться за період з 15.11.2017 року по 13.02.2018 року. Сума повної заборгованості складає 47906,16 гривень. Розмір плати за вчинення напису складає 850 гривен, що підлягає стягненню з боржника. Загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] складає 48756,16 гривень. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 87 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 цього закону встановлює умови вчинення виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності виконавчий напис видається у межах цього строку. Стаття 89 закону передбачає, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата(рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувана; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачується стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріусу. ЦПК визначає підсудність справ щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса - за місцем його виконання відповідно до ч. 12 ст. 110 ЦПК. Місце виконання рішення визначене Закону України «Про виконавче провадження». Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 2 цього Переліку передбачено, що кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Верховний суд України у справі за № 6-887цс17 висловив правову позицію, та зазначив, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У виконавчому написі вказано, що заборгованість стягується за період з 15.11.2017 року по 13.02.2018 року. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що останній платіж за кредитом сплачено у червні 2015 року. Таким чином, при зверненні банку до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у [PERSON] була можливість оспорювати наданий банком розрахунок боргу та ставити перед судом питання про застосування строку позовної давності. Нотаріус при посвідченні виконавчого напису на це не звернув уваги. В матеріалах, які надіслані нотаріусом до суду відсутні документи, які свідчать про наявність заборгованості (розрахунки, довідки тощо), також відсутні будь-які повідомлення боржника про наявність заборгованості. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача. Нормами чинного законодавства України передбачено такий спосіб захисту порушеного права як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене, враховуючи те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не були враховані обставини, які можуть поставити під сумнів або взагалі спростовують безспірність заборгованості між сторонами, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України,з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 768,40 гривень. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved