Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Рахівського районного суду від 04.06. 2014 року, відповідача [PERSON], було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяної ушкодженням транспортного засобу, позивачу заподіяно збитків на суму 82527,00 гривень. Тому у зв'язку з наведеним, просить суд стягнути з відповідача вказану суму завданих збитків. Крім того, просить суд стягнути з відповідача судові витрати в сум 1825,27 гривень, з яких 1000 гривень витрат за надання юридичних послуг та 825,27 гривень судового збору. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, через оголошення в газеті "Новини Закарпаття". Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 20 травня 2013 року, близько 13 години 20 хвилин в смт. Ясіня, Рахівського району Закарпатської області, по вул. Миру, навпроти будинку №140, [PERSON], керуючи автомобілем марки ВАЗ 2108, державний номер [NUMBER], не впоравшись з керуванням, виїхав на праве узбіччя дороги та допустив зіткнення з автомобілем марки "Мерседес" державний номер [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] Врезультаті зіткнення, обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2013 року, відповідача - [PERSON], визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме, у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу. Дана постанова набула законної сили 17.06. 2013 року. У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлена ця обставина. Отже, судом достовірно встановлено, що винним у вчиненні ДТП, що мала місце 20.05. 2013 року, внаслідок якої автомобіль позивача, зазнав значних механічних ушкоджень, являється відповідач - [PERSON] Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. Відшкодування шкоди можливе за таких умов: завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної чи юридичної особи; дії або бездіяльність, якими завдана шкода є неправомірними. У даному випадку, в результаті порушення відповідачем правил дорожнього руху, що спричинило ДТП, у вчиненні якого останнього визнано винним, завдано шкоди майну позивача, а саме, - пошкоджено його транспортний засіб. У відповідності зі статтею 22 цього ж Кодексу, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В судовому засіданні встановлено, що позивачу завдано шкоду внаслідок зіткнення автомобілів належних йому та відповідачу, отже шкоду завдано внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Оскільки, положення Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27 березня 1992 року " Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" передбачають, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Дане також передбачено статтею 1188 Цивільного Кодексу України. Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 01-11/12/13 від 17.11. 2013 року вбачається, що ринкова вартість автомобіля позивача до пошкодження складає 82527,00 гривень. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 1200524,90 гривень, вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу становить 54517,77 гривень. Заслухавши та дослідивши пояснення сторін, суд вважає їх належними та достатніми для вирішення справи по суті, та такими, що відповідають вимогам статей 59-60 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Отже, враховуючи те, що в судовому засіданні доведено факт заподіяння позивачу матеріальних збитків, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 82527,00 гривень матеріальної шкоди. Окрім того, в матеріалах справи наявна квитанція № 0522320047 від 23.05. 2014 року, згідно якої позивач сплатив 825,27 гривень судового збору за подання до суду даного позову, тому, в силу вимог ст. 88 ЦПК України, вказану суму слід стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 1000 гривень витрат за надання юридичної допомоги, однак в матеріалах справи відсутні докази понесення останнім вказаних витрат, тому суд не вправі вирішувати питання про розподіл судових витрат, наявність яких доказами не підтверджена. Також судом встановлено, що ТУДСА в Закарпатській області сплатило 50 гривень за подання оголошення в газеті "Новини Закарпаття". Такі витрати у відповідності до п.6 ч.3 ст. 79 ЦПК України відносяться до судових витрат, тому підлягають до стягнення з відповідача.

Outcome: partial