Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання припиненим зобов`язання та стягнення надлишково сплачених коштів. В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходить службу у Національній поліції України. У період з 11.12.2015 р. у складі батальйону патрульної служби поліції особливого призначенння «Миколаїв» ГУНП в Миколаївській області неодноразово направлявся для виконання завдань визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» та несення служби по охороні публічної безпеки в районах проведення АТО на території Донецької та Луганської областей.Між Позивачем та АТ КБ «Акцент-Банк» 25.09.2016 р. було укладено договір про надання банківських послуг, який складається з анкети - заяви від 25.09.2016 р. та Умов і правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті Відповідача. Згідно умов договору Відповідач встановив Позивачеві кредитний ліміт та видав кредитну картку № [NUMBER] . Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VII, оголошено часткову мобілізацію та до цього часу відповідного рішення про демобілізацію не приймалось. Тому у Позивача, який є військовослужбовцем в силу п.1 ч.1. ст. З Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на його думку наявні усі визначені чинним законодавством підстави для користування пільгою, передбаченою частиною 15 статті 14 вказаного Закону. У жовтні 2017 р. Позивач звернувся до Відповідача із заявою у якій просив не нараховувати відсотки за договором про надання банківських послуг від 25.09.2016 р., у зв`язку з тим, що на нього поширюється дія ч. 15. ст. 14 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідач частково здійснив перерахунок заборгованості за нарахованими відсотками та штрафом за вказаним договором, а саме: 17.11.2017 р. скасував нараховані відсотки в сумі 2360,14 грн. та 150,00 грн. штрафу. Але, починаючи з грудня 2017р., Позивач продовжив нарахування відсотків та штрафних санкцій (пені), незважаючи на те, що особливий період, протягом якого діють пільги для військовослужбовців, встановлені вищевказаним законом, не закінчився. 14.12.2018 р. Позивач повторно звернувся до Відповідача з листом у якому просив здійснити перерахунок заборгованості та зупинити нарахування відсотків, пені та штрафів за кредитним договором із посиланням на вищевказані норми чинного законодавства щодо соціального захисту військовослужбовців. Проте, станом на 26.02.2019 р. відповідь на вказане звернення банком надано не було. Оскільки відповідач, надаючи Позивачеві послуги з кредитування рахунку, в порушення вимог закону «Про соціальний захист віськовослужбовців та їх сімей» продовжував нараховувати Позивачеві відсотки і штрафні санкції за договором про надання банківських послуг, не здійснив їх перерахунок, на рахунку останнього на думку позивача утворилася переплата в сумі 6001,99грн. 07.02.2019 р. Позивач намагався отримати у банкоматі грошові кошти із вказаного рахунку, проте отримав відмову у здійсненні операції у зв`язку з недостатністю коштів на рахунку.Таким чином, оскільки Відповідач заблокував рахунок Позивача, чим позбавив його права вільного розпорядження належними йому коштами, просить стягнути з Відповідача на користь Позивача пеню за період з 07.02.2019р. по 27.02.2019р. 22.07.2019року відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує щодо задоволення позову, вважає позовні вимоги безпідставними та необгрунтованими. Розгляд справи просить провести без його участі. В судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому подав заяву в якій просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач проходить службу у Національній поліції України. У період з 11.12.2015 р. у складі батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Миколаїв» ГУНП в Миколаївській області неодноразово направлявся для виконання завдань визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» та несення служби по охороні публічної безпеки в районах проведення АТО на території Донецької та Луганської областей.Викладені обставини підтверджуються довідками №5567/14-2017 від 26.10.2017 р., №6932 14-18 від 19.11.2018 р. та №679/14-2018 від 29.11.2018 р. 25.09.2016 р. було укладено договір про надання банківських послуг, який складається з анкети - заяви від 25.09.2016 р. та Умов і правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті Відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з проханням згідного п.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільнити його на період мобілізації та особливого періоду від сплати відсотків та штрафних санкцій по кредитному договору № б/н . Отримання банком даної заяви підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Згідно ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед банками, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно п. 1 ч. 1 ст. З вказаного Закону його дія поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, в яких проходить службу Позивач. Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В статті 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Стаття 526 ЦК України передбачає загальні умови виконання зобов`язання. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Так, в ст. 1-2 даного Закону закріплені Гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей за якими - військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. В ч.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» зазначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Крім того, з Постанови Верховний Суду від 30 травня 2018 року у справі №521/12726/16-ц (касаційне провадження №61-16144св18) за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, вбачається правова позиція суду щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з особи, яка перебуває на військовій службі, згідно якої, «на підставі статей 5,6 закону "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ч.15 ст.14 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" Верховний Суд дійшов висновку, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам і військовозобов`язаним з моменту призову за мобілізацією і до закінчення особливого періоду, не нараховуються штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності, в тому числі банками і фізичними особами, а також відсотки за користування кредитом. При цьому відповідно до закону "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або з моменту введення воєнного стану і охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Суд підкреслив, що в Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час. У відповідності зіст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. На підставі вищевказаного та дослідивши всі докази в сукупності, судом встановлено, що позивач дійсно звертався до відповідача про перерахування суми кредиту, при цьому надав документ, який підтверджує його право на не нарахування відсотків та штрафних санкцій за договором, проте відповідачем не було належним чином перераховано суму кредиту та порушено права позивача. Слід звернути увагу на те, що в ході розгляду справи стороною відповідача не надано суду належних доказів виконання вимог позивача, як споживача наданих послуг. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача доведені обґрунтування позову, а відповідачем ці твердження не спростовані належними доказами, суд вважає позовні вимоги є доведеними та законними, а відтак підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, а також приймаючи до уваги те, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, суд вважає, що з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в загальному розмірі - 840,80грн. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать: 1) витрати по сплаті судового збору; 3) витрати на професійну правничу допомогу; Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10560 грн. 00 коп. Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме : детальним описом виконаних робіт (наданих послуг) та копією квитанції до прибуткового касового ордеса №1, в якому зазначено платником позивача. Таким чином, оскільки судом задовольняється позов, витрати на правничу допомогу, відповідно до п. 2, ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved