Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 03.02.2016 року створена виконавча група для проведення виконавчих дій по виконанню зведеного виконавчого провадження про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». 10.02.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень вказаного управління державної виконавчої служби [PERSON] проведено опис майна, що знаходиться за адресою: м. Коломия, вул. Чотового бурі, 3, Івано-Франківської області, що нібито належить боржнику [PERSON] Під час цієї виконавчої дії описано та накладено арешт на майно, про що того дня складений акт опису й арешту майна. Позивач не погоджується із цим актом, оскільки описано й арештовано рухоме майно, що є її приватною власністю і передано нею в тимчасове користування її матері [PERSON] на підставі договору оренди від 12.08.2015 року, а саме: набір меблів з лози 5 (одиниць); фортепіано «Україна», чорного кольору; міні-фонтан; декоративні підставки до вазонів- 12 штук; міні бар «Глобус»; телевізор марки «LG Мodel 47LM580TZA» №210RAZA 04269, чорного кольору; монітор «LG M197WDP-PC»; електровитяжка марки Waller WA KLF-106-1»; музичний центр «LG LMK 3340Х» караоке; тюнер «EUROSAT» із супутниковою антеною і головками; камін - чавунна пічка чорного кольору марки «LAUDEL»; відеокамера марки «SONY» DCR-HC27B №2198888 срібного кольору; відеокамера марки «PANASONIC NV-R2156N» № 12ВКС00119 сірого кольору; альтанка деревяна; гойдалки з матрацами та паралоновими подушками 2 шт.; мікрохвильова піч марки «CANDY», модель CMG2393DW; системний блок компютера з материнською платою ASKS сірого кольору; монітор «Phillips 190SsvAU3A061-3001770»; розтер «TP-Link», модель білого кольору; телевізор марки «SONY», модель №KV-290L11К; компютерний стіл світло-коричневого кольору; диван із шкірозамінника світло-коричневого кольору. Документальним підтвердженням права власності позивача на зазначене майно, крім телевізора і двох відеокамер, є квитанції й чеки, копії яких долучено до даного позову. Позивач зазначає, що телевізор марки «LG Мodel 47LM580TZA» №210RAZA 04269, чорного кольору та дві відеокамери марки «SONY» DCR-HC27B №2198888 срібного кольору та «PANASONIС NV-R2156N» № 12ВКС00119 сірого кольору подарувала їй її хреcна мати [PERSON], яка може даний факт підтвердити в судовому засіданні як свідок. Тому позивач, посилаючись на статті 321, 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 04.11.2010 року, чинній на час накладення арешту на спірне рухоме майно, просить визнати за нею право власності на це майно загальною вартістю 33\~445 грн. та звільнити це майно з-під арешту. Позивач в судове засідання не з'явилась. Її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві. Він також пояснив, що ті недоліки долучених до позову товарних чеків, якими стверджується належність спірного майна позивачу, а саме часткова відсутність на деяких з них певних реквізитів, не може ставити під сумнів достовірність цих документів, так як вони позивача в таких недоліках немає, вказані товарні чеки оформляли відповідні субєкти господарювання. На підставі наведеного представник позивача просить позовні вимоги задовольнити. Представник третьої особи [PERSON] вважає, що в даному позові слід відмовити, так як вищевказані товарні чеки містять ряд недоліків, а саме: на одному з них міститься печатка з найменуванням іншого підприємця, і практично на всіх товарних чеках частині відсутні деякі необхідні реквізити, так як печатка, підпис особи, яка їх видала тощо. Крім того, вищевказаний договір оренди від 12.08.2015 року, яким нібито позивач передала в користування своїй матері спірне майно не є належним доказом права власності саме позивача на це майно, адже такий договір не потребує жодного посвідчення та з метою привласнення позивачем вказаного майна міг бути укладений коли завгодно. Тому представники третьої особи вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання жодного разу не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про одержання ним судових повісток викликів (а.с.134, 148, 157) Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Представник відповідача - управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області в судові засідання жодного разу не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про одержання судових повісток-викликів (а.с.132, 147, 156). Причин своїх неявок представник відповідача суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зясувавши обставини, на які учасники процесу посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 12.08.2015 року між позивачем і [PERSON] укладено договір оренди, відповідно до якого позивач передала в оренду вищевказане спірне майно. Загальна вартість майна, що передається в оренду, складає 58\~945, 00 грн. Відповідно до п. 1.3 договору зазначене майно є власністю орендодавця (а.с. 8, 9). Згідно з листом управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області № 03-16/274 від 03.02.2016 року начальнику відділу примусового виконання рішень [PERSON], начальнику відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції [PERSON], ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачу [PERSON] надіслано копію постанови про створення виконавчої групи для проведення виконавчих дій по виконанню зведеного виконавчого провадження про стягнення з відповідача [PERSON], жителя [INFO], забогованості в користь ПАТ КБ «Приват Банк» у зв'язку зі складністю виконання вказаного виконавчого провадження та наявністю ухвали Коломийського міськрайонного суду про надання дозволу на примусове входження до місця проживання боржника (а.с.4). Згідно з актом опису й арешту майна у ВП №41972871 від 10.02.2016 року, складеним головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області [PERSON], при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 13.04.2011 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області в справі №2-1995/2010, описано і накладено арешт на спірне рухоме майно (а.с.5, 6). Відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі ст.190 ЦК України майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Відповідно до частин 1, 3 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Положеннями ч.5 ст.60 Закону України Про виконавче провадження в редакції від 04.11.2010 року, чинній на час накладення арешту на спірне рухоме майно, передбачено, що у випадку незавершеного виконавчого провадження арешт майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.60 вказаного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з п.1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України 15.12.2004 року № 637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за № 40/10320, розрахункова книжка (далі - РК) - належним чином зброшурована та прошнурована книжка, зареєстрована в органах державної податкової служби України, що містить номерні розрахункові квитанції, які видаються покупцям у визначених Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" випадках, коли не застосовуються реєстратори розрахункових операцій. Розрахунковий документ - документ встановлених форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. Пунктами 3.1 - 3.3 цього Положення передбачено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів. Касові операції, що проводяться відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", оформляються згідно з вимогами цього Закону. Приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником. Під час роботи з готівкою касири (особи, що виконують їх функції) керуються правилами визначення платіжності банкнот і монет Національного банку України. До позову позивачем долучено товарі чеки, згідно з якими вартість: меблевого набору (стіл скляний, стілець, диван) становить 8\~300 грн. (товарний чек від 23.10.2009 року ); міні- бару «Глобус» - 280 грн. (товарний чек від 23.05.2013 року); телевізора марки «SONY» - 2\~300 грн. ( товарний чек від 07.11.2007 року); комп'ютерного столу 390 грн. ( товарний чек №РН-00360 від 20.08.2011 року ); маршрутизатора «АDSL ТР Link ТD -8151» - 690 грн. ( товарний чек №РН15-02251 від 06.10.2015 року); системного блоку на базі МВ АSКS, монітору «Philips S 190s 19, тюнера «EUROSAT», музичного центру «LG LMK 3340Х», монітору «LG M197WDP-PC» становить 8\~185, 00 грн. (товарний чек №РН11-00354 від 20.08.2011 року); набір меблів з лози 5 одиниць, альтанка деревяна, гойдалки з матрацами та паралоновими подушками 2 шт.; мікрохвильова піч марки «CANDY», модель CMG2393DW, електровитяжки марки Waller WA KLF-106-1» - 9\~070 грн. ( квитанція до прибуткового касового ордера №16/14 від 16.07.2014 року та товарний чек від 16.07.2014 року); каміну чавунної пічки чорного кольору марки «LAUDEL», декоративні підставки до вазонів - 12 штук, міні-фонтану 8\~330 грн. ( квитанція до прибуткового касового ордера №18/09 від 18.09.2013 року та товарний чек від 18.09.2013 року); фортепіано 470 крб. (паспорт Чернігівської фабрики музичних інструментів від 19.03.1971 року (а.с. 10-17)). Однак, чеки про придбання: набору меблів не відображають найменування продавця товару, не містять печатки, прізвища, ініціалів та посади особи, за підписом якої видано чек; міні-бару - не містять прізвища, ініціалів та посади особи, за підписом якої видано чек; комп'ютерного столу, маршрутизатора, системного блоку на базі МВ АSКS, монітору «Philips S 190s 19, тюнера «EUROSAT», музичного центру «LG LMK 3340Х», монітору «LG M197WDP-PC» не містять підпису продавця; альтанки деревяної, гойдалки з матрацами та паралоновими подушками, мікрохвильової печі марки «CANDY», модель CMG2393DW, електровитяжки марки Waller WA KLF-106-1» не містять прізвища та ініціалів головного бухгалтера та касира; каміну - чавунної пічки чорного кольору марки «LAUDEL», декоративних підставок до вазонів, міні-фонтану не містять підписів, прізвищ та ініціалів головного бухгалтера та касира субєкта підприємницької діяльності. Крім того, у товарному чеку від 06.10.2015 року про придбання вищевказаного маршрутизатора у магазині «Компютерний світ» підприємцем вказано [PERSON], а печатка проставлена підприємця [PERSON]. Крім того, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала що вона є хресною мамою позивача і подарувала їй спірний телевізор марки «LG Мodel 47LM580TZA» №210RAZA 04269, чорного кольору, а на 25- та 26- ліття позивача - подарувала їй відповідно відеокамеру марки «SONY» DCR-HC27B №2198888 срібного кольору та «PANASONIK NV-R2156N» № 12ВКС00119 сірого кольору. Однак, враховуючи, що позивач народилася 13.11.1990 року, то вказані відеокамери були їй подаровані в листопаді відповідно 2015 та 2016 років. Отже, з пояснень цього свідка спірна відеокамера марки «PANASONIK NV-R2156N» № 12ВКС00119 сірого кольору була подарована нею позивачу вже після накладення арешту 10.02.2016 року, що не відповідає дійсності, адже цей обєкт вказаний в акті опису та арешту. Щодо належності свідку як дарувальнику вищевказаних телевізора марки «LG Мodel 47LM580TZA» №210RAZA 04269, чорного кольору та відеокамеру марки «SONY» DCR-HC27B №2198888 срібного кольору, то вона чітко вказала, що цей факт вона не може підтвердити документально. Тому вищевказані докази суд вважає недостатніми для підтвердження факту належності позивачу спірного майна. В звязку з цим, не будучи власником спірного майна, позивач не могла передати дане майно в оренду своїй матері. Тому вищевказаний договір оренди від 12.08.2015 року суд не вважає як доказ, який підтверджує належність вказаного майна позивачу, оскільки право передачі в користування (оренду) майна належить виключно його власнику та є похідним від права власності. Відповідно до правил, передбачених ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Однак, сторона позивача вказаного обовязку не виконала. Тому позовні вимоги суд вважає необґрунтованими і в звязку з цим в їх задоволенні слід відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то присудженню не підлягають понесені позивачем судові витрати. На підставі наведеного, ст.ст. ст.41 Конституції України, та,

Outcome: dismissed