Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Оранта», [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи тим, що 19.01.2015 року о 10 годині 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Nissan Tiida» номерні знаки АВ 3377 ВТ, на перехресті вулиць Свердлова-Осипенко, в м. Вінниці, вчинив ДТП, внаслідок якого автомобілю марки «ВАЗ 2108» номерні знаки 374-50 КК, під керуванням позивача, були завданні механічні ушкодження. У звязку з тим, що ДТП відбулося за участю лише забезпечених транспортних засобів, за відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв учасників ДТП, щодо обставин її скоєння, за відсутності ознак алкогольного спяніння, наркотичного чи іншого спяніння, або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, сторони скористались правом передбаченим ч. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності учасників наземних транспортних засобів» та спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду Європротокол у відповідності до якого водій [PERSON] визнав свою вину у вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином у [PERSON] настала відповідальність по відшкодуванню позивачу завданої матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням транспортного засобу. Оскільки, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована згідно страхового полісу серії АС/7735400 від 27.03.2014 року у ВАТ НАСК «Оранта», а вищезазначена подія підпадає під поняття «страховий випадок» відповідно до ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності учасників наземних транспортних засобів». Про дорожньо-транспортну пригоду сторони повідомили аварійного комісара забезпеченого транспортного засобу «Nissan Tiida» номерні знаки АВ 3377 ВТ, ВАТ НАСК «Оранта», який приїхав та оглянув пошкоджений автомобіль. Позивач неодноразово звертався до ВАТ НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування та надання калькуляції відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 2108» номерні знаки 374-50 КК, внаслідок чого на рахунок ПП [PERSON], що проводило ремонтно-відновлювальні роботи пошкодженого автомобіля, відповідно до виписки особового рахунку № 26006471211 від 18.05.2015 року належного ПП [PERSON] ВАТ НАСК «Оранта» перерахувала частину виплати страхового відшкодування в сумі 10094,66 грн., хоча відповідно до рахунку-фактури № СФв-00432 від 07.04.2015 року, наданого ПП [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 2108» номерні знаки 374-50 КК пошкодженого в наслідок ДТП складає 28902,00 грн. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача відповідно до звіту №9 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 22.05.2015 року науково-дослідного експертно-криміналістичного центру у Вінницькій області, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ВАЗ 2108» номерні знаки 374-50 КК, у результаті його пошкодження, становить 38644,80 грн. У звязку з цим, позивач звернувся з позовом до суду та просив стягнути з ПАТ «Оранта», [PERSON], матеріальну шкоду та моральну шкоду а також втрати на проведення експертного дослідження та витрати на правову допомогу. Представником позивача 03.02.2016 року подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до яких просив суд стягнути з відповідача ПАТ «Оранта», матеріальну шкоду в розмірі 46377,74 грн., стягнути з [PERSON] витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 562,80 грн., витрати повязані з наданням правової допомоги та моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача, збільшені позовні вимоги підтримали в повному обсязі просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача ПАТ «Оранта» заперечив, щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі. Додатково суду пояснив, що згідно з полісом ОСЦПВВНТЗ №АІ/4109804, НАСК «Оранта» застрахувала цивільно-правову відповідальність [PERSON] В наданих [PERSON] документах, а саме свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії КХС №955374 вказано, що власником автомобіля «ВАЗ 2108», номерний знак [NUMBER], являється [PERSON]. Позивач мав право керувати транспортним засобом на підставі довіреності. Відповідно до п. 3 ст. 244 ЦКУ довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Але видача генеральної довіреності не тягне за собою перехід права власності на автомобіль. Таким чином, оскільки право власності на пошкоджений транспортний засіб «ВАЗ 2108», номерний знак [NUMBER], належить [PERSON], відповідно до свідоцтва про реєстрацію КХС №955374, то виплата страховими компаніями може здійснюватись лише власнику зазначеного автомобіля. 26 січня 2015 року було проведено автотоварознавче дослідження 26.01/5 автомобіля «ВАЗ 2108», номерний знак [NUMBER]. оцінювачем в наслідок проведення дослідження, були зроблені висновки, що вартість відновлювального ремонту менша ринкової вартості, п. 1.2 Дослідження ринкова вартість автомобіля: «ВАЗ 2108», номерний знак [NUMBER] складає 26550,00 грн. на момент пошкодження. Вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 10604,66 грн. У звязку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Крім того, оскільки власником пошкодженого транспортного засобу є [PERSON] та враховуючи те, що 18.05.2015 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснила виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 10094,66 коп. вважаємо, що [PERSON] є неналежним позивачем даній справі. У звязку з цим просив суд, у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився про причини неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте в матеріалах справи містяться заперечення відповідно до яких відповідач заперечує, щодо солідарного стягнення з суми матеріальної та моральної шкоди, оскільки на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність була застрахована в ВАТ НАСК «Оранта» з лімітом відповідальності 50000,00 грн. згідно страхового полісу. Необхідною умовою виникнення обовязку страховика за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку, події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. За таких обставин, ПАТ «Оранта» зобовязана здійснити оплату страхового відшкодування. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити частково з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 19.01.2015 року о 10 годині 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Nissan Tiida» номерні знаки АВ 3377 ВТ, на перехресті вулиць Свердлова-Осипенко, в м. Вінниці, вчинив ДТП, внаслідок якого автомобілю марки «ВАЗ 2108» номерні знаки 374-50 КК, під керуванням позивача, були завданні механічні ушкодження. 26.03.2014 року між ВАТ «НАСК «Оранта» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом №АС/7735400, відповідно до якого відповідачем застраховано цивільно-правову відповідальність Страхувальника пов'язану з експлуатацією автомобіля «Nissan Tiida» номерні знаки АВ 3377 ВТ (а.с. 76). В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача на місце пригоди було викликано аварійного комісара забезпеченого транспортного засобу «Nissan Tiida» номерні знаки АВ 3377 ВТ, для огляду пошкодженого транспортного засобу про, що було складено протокол (акт) огляду транспортного засобу від 19.01.2015 року (а.с. 64-65). На підставі вказаного протоколу (акту) огляду транспортного засобу № 405 від 19.01.2015 року, було проведено дослідження № 37450КК 26.01/5 від 26.01.2015 року, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «ВАЗ 2108», номерний знак [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, складає 10604,66 грн. (а.с. 66-69). Відповідно до виписки по рахунку № 26006471211 від 18.05.2015 року належного ПП [PERSON] ВАТ НАСК «Оранта» перерахувала частину виплати страхового відшкодування в сумі 10094,66 грн., хоча відповідно до рахунку-фактури № СФв-00432 від 07.04.2015 року, наданого ПП [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 2108» номерні знаки 374-50 КК пошкодженого в наслідок ДТП складає 28902,00 грн. (а.с. 18-19). Не погоджуючись із вказаним дослідженням позивач звернувся до науково-дослідного експертно-криміналістичного центру у Вінницькій області із заявою про проведення експертизи, відповідно до звіту експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу № 9 від 22.05.2015 року, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ВАЗ 2108» номерні знаки 374-50 КК, у результаті його пошкодження, становить 38644,80 грн. (а.с. 20-28). Відповідно до висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 214 від 25.12.2015 року розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля [NUMBER], 1991 року випуску, в результаті його пошкодження, з ПДВ складає 42450,00 грн. (а.с. 93-111). Згідно ч.1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Страховик, згідно із ч. 3 ст. 988 ЦК України, у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно заяв від 27.01.2015 року, 11.02.2015, 01.03. 2015 року, [PERSON] неодноразово зверталася до ВАТ НАСК «Оранта» з проханням надіслати на адресу копію розрахунку вартості відновлювального ремонту, калькуляцію відновлювального ремонту та копію страхового акта, а також здійснити відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП повязаної із пошкодженням транспортного засобу, яка мала місце 19.01.2015 року, однак на заяви позивача було надіслано відповіді про те, що справа № 405 знаходиться на етапі врегулювання (а.с.11-15). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Суд не бере до уваги обставини викладені в запереченнях ПАТ «НАСК «Оранта» оскільки, відповідно до розяснень, які містяться в п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Згідно із ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 22 ЦК України відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Автомобіль «Nissan Tiida» номерні знаки АВ 3377 ВТ був застрахованим транспортним засобом ВАТ НАСК «Оранта» за полісом № АС/7735400 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі від 26.03. 2014 року. При цьому ліміт відповідальності Страховика за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого 50000,00 грн., розмір франшизи 510,00 грн. (а.с. 76) Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 24 вересня 2008 року, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. З матеріалів цивільної справи вбачається, що учасники дорожньо-транспортної пригоди повідомили страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про настання дорожньо-транспортної пригоди у встановлені строки. Отже ПАТ " НАСК " Оранта" повинен виконати скеої зобов"язання що до відшкодування шкоди ( виплатити страхове відшкодування позивачу. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, а також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Відповідно до розпорядження державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України, максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України: на період з дня набрання чинності цим розпорядженням до 31 грудня 2012 року в розмірі 10 000 гривень потерпілому; з 1 січня 2013 року - 25 000 гривень потерпілому; з 01 лютого 2016 року - 50 000 гривень потерпілому. Отже посилання прдствника відповідача ПАТ " НАСК "Оранта" про обмеження страхової вирплати до 10000 гр-н не відповідає встановленим розмірам. Так з 1.02. 2016 рокут максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України - 50000 гр-н. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь позивача 318946 грн. (42450 розмір матеріального збитку відповілдно до висновку експерта на а.с. 95-99) -1009,66 (частина відшкодованої страхової виплати, сплачен власнику транспортного засобу - [PERSON] квитанція на а.с. 19) ) 510,00 грн. (франшиза стполіс нгна а.с. 10) ) = 31845 гр-н 34 коп в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої в результаті ДТП. Щодо позовних вимог в частині відшкодування позивачу моральної шкоди в сумі 2000,00 грн., слід зазначити наступне. Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, у відповідності з п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у позивача порушились нормальні життєві звязки, змінився його звичний спосіб життя через тривалий час позбавлення його керувати транспортним засобом, суд, враховуючи характер та тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1000,00грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2389,70 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial