Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (відповідач 1), [PERSON] (відповідач 2), [PERSON] (відповідач 3), треті особи: Київська міська рада (Київська міська державна адміністрація) (третя особа 1), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Артеменко Оксани Анатоліївни (третя особа 2), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович (третя особа 3), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович (третя особа 4) про скасування державної реєстрації права власності, визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування квартири з чужого незаконного володіння та визнання права власності, в якому просить суд скасувати рішення (індексний номер 42500416) про державну реєстрацію квартири [ADDRESS] (підстава: договір дарування, дарувальник [PERSON] , обдарований [PERSON] ) у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з закриттям відповідного розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відкритого 10.08.2018 р. Державним реєстратором Київської філії КП Вишеньківської сільської ради «Добробут-гарант», Бойко О.М., номер запису про право власності 27451413, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1620081180000; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (реєстровий №517 від 20.08.2019 р., продавець [PERSON] , покупець [PERSON] ) та скасувати рішення (індексний номер 42618088) про державну реєстрацію у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Артеменко О.А., номер запису про право власності 27560512, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1620081180000; витребувати на користь [PERSON] у [PERSON] набуту квартиру [ADDRESS] , яка була придбана у [PERSON] за договором купівлі-продажу, реєстрований №560 від 20.09.2019 р., та скасувати відповідне рішення (індексний номер 43115005) про державну реєстрацію у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., номер запису про право власності 28019288, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1620081180000. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер син позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на майно- квартиру [ADDRESS] . 09.12.2015 р. позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В. з заявою прийняття спадщини, 30.11.2018 р. їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] . В серпні 2018 р. позивачу стало відомо, що спірна квартира за договором дарування від 25.06.2009 р., укладеним між [PERSON] (дарувальником) та [PERSON] (обдарованим), була передана [PERSON] . Спірний договір дарування був посвідчений приватним нотаріусом Грицаєнком В.В., внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Київської філії КП Вишеньківської сільської ради «Добробут-гарант» Бойком О.М. Водночас Київський державний нотаріальний архів повідомив, що договір дарування квартири від 25.06.2009 р. не укладався, запис №1469 від 25.06.2009 р. про посвідчення вказаного договору відсутній. В подальшому, [PERSON] за договором купівлі-продажу від 20.08.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Артеменко О.А., реєстровий №517, здійснив відчуження квартири [ADDRESS] [PERSON] , який за договором купівлі-продажу від 20.09.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., реєстровий №560, продав її [PERSON] . Позивач вважає, що спірна квартира вибула з володіння поза її волею на підставі підробленого договору дарування від 25.06.2009 р., що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. 12.02.2020 р. представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить визнати право власності за спадкоємцем [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . (а.с. 103-104) У відзиві на позов представник відповідача 3 зазначає, що 20.08.2018 р. відповідач придбав у [PERSON] за договором купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] за 2797105,00 грн, про що приватним нотаріусом Бригідою В.О. внесено запис про право власності 28019288. Викладені в позовній заяві обставини є припущенням позивача, які не доведені належними доказами. Вважає, що позивач незаконно отримала свідоцтво про право на спадщину та, як наслідок, реєстрація права власності на спірну квартиру за позивачем відбулась 30.11.2018 р. з порушенням вимог закону, оскільки з 20.09.2018 р. право власності на спірну квартиру зареєстроване за [PERSON] (а.с. 1-8 т. 2) У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що позивач правомірно прийняла спадщину після смерті [PERSON] , подала відповідну заяву нотаріусу 09.12.2015 р., та отримала свідоцтво про право на спадщину. Посилання відповідача на відсутність оригіналу документу, що посвідчує право на спадщину, спростовується матеріалами спадкової справи №20/2015. Оскільки відсутній запис про посвідчення договору дарування від 25.06.2009 р., внаслідок якого квартира вибула з володіння [PERSON] , вважає вірним обраний спосіб захисту своїх прав. (а.с. 65-70 т.2) Ухвалою суду від 23.09.2019 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи. (а.с. 70 т. 1) Ухвалою суду від 07.02.2020 р. відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] від 03.02.2020 року про зупинення провадження у цивільній справі №761/34057/19 до вирішення цивільної справи №761/46674/19. (а.с. 84 т. 2) Ухвалою суду від 18.03.2020 р. прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог від 11.02.2020 року. (а.с. 206 т.2) Ухвалою суду від 03.07.2020 р. закрито підготовче провадження у цивільній справі №761/34057/19 та призначено її судовий розгляд по суті. (а.с.235 т.2) В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав за викладених у позовній заяві та в заяві про збільшення позовних вимог обставин, просив його задовольнити. Представник відповідача 3 [PERSON] , заперечив щодо задоволення позову. Треті особи 3, 4 в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялась про день та час розгляду справи, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Київська міська рада (Київська міська державна адміністрація), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Артеменко Оксани Анатоліївни в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялась про день та час розгляду справи. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача 3, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер син позивача - [PERSON] (а.с. 122 т.1) 09.12.2015 р. позивач [PERSON] подала приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Каплуну Ю.В. заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 121) [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого 15.10.2008 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко А.І., зреєстрованив в реєстрі №4220. (а.с. 129 т.1) 13.11.2018 р. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , а саме: на квартиру [ADDRESS] . (а.с. 168 т.1) Право власності на квартиру за позивачем зареєстровано (номер запису про правов власності 29209124, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44358076 від 30.11.2018 р.), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.11.2018 р. (а.с. 170 т.1) На запит суду, Департамент з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надав копію реєстраційної справи №1620081180000 на квартиру на квартиру [ADDRESS] . (а.с. 96-112 т.1) Згідно договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Грицаєнком В.В. 25.06.2019 р., зареєстрованим в реєстрі №1469, [PERSON] подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS] . (а.с. 101-102 т.1) 13.08.2018 р. Державним реєстратором Київської філії КП Вишеньківської сільської ради «Добробут-гарант» Бойко О.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №42500416 про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (а.с. 110 т.1) Зазначене підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.08.2018 р., номер запису про право власності 27451413, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1620081180000. (а.с. 112) Згідно відповіді Київського державного нотаріального архіву №3852/01-21 від 04.11.2019 р. в справі №02-33 «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій», том №2 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грицаєнка В.В. 25.06.2009 р. за реєстровим № 1469 міститься запис про засвідчення відповідності однієї копії акту прийому-передачі приміщення. (а.с. 114 т. 2) Відсутність запису в реєстрі для реєстрації нотаріальних дії про посвідчення договору дарування квартири [ADDRESS] від 25.06.2009 р. підтверджується також відповіддю Міністерства юстиції України №11463/3445-33-19/19.6.1 від 25.03.2019 р. (а.с. 55-57 т.1) Відповідно до статті 52 Закону України «Про нотаріат» про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами або посадовими особами органів місцевого самоврядування, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій після того, як нотаріус зробить посвідчувальний напис на документі або підпише документ, що ним видається. Запис у реєстрі є доказом вчинення нотаріальної дії. У справі відсутні докази того, що в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 25.06.2009 р. проведено запис про вчинення нотаріальної дії щодо посвідчення договору дарування квартири [ADDRESS] . Вказана інформація перевірялась також Київським державним нотаріальним архівом та Міністерством юстиції України. Враховуючи те, що запис №1469 в реєстрі для реєстрації нотаріальних дії про посвідчення договору дарування квартири [ADDRESS] відсутній, а в спірних правовідносинах запис у реєстрі є доказом вчинення нотаріальної дії, суд прийшов до висновку, що є підстави для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вчинене державним реєстратором Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Бойко Олегом Миколайовичем від 13.08.2018 року за індексним номером 42500416, а саме про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номер запису про право власності 27451413), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1620081180000. Згідно з положеннями статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 215 ЦК України розмежовано недійсні правочини на нікчемні - якщо їх недійсність встановлена законом (статті 219, 220, 224 ЦК України тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (статті 222, 223, 225 ЦК України тощо). Відповідно до положень частини другої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). В зв`язку з цим, визнання недійсним договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Грицаєнком В.В. 25.06.2019 р., зареєстрованим в реєстрі №1469, не потребується, оскільки вказаний договір не вчинявся, тобто є нікчемним. На ухвалу суду від 07.02.2020 р. Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) надало копію договору купівлі-продажу квартири від 20.08.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Артеменком О.А., зареєстрованого в реєсті №517, за яким [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] . (а.с. 152-155 т.1) 20.08.2018 р. приватний нотаріус Артеменко О.А. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №42618088 про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с. 197-198 т.1) На ухвалу суду від 17.10.2019 р. третя особа 3 надала копію нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , якої вбачається, що 29.09.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. посвідчено договір купівлі-продажу квартири, зареєстрований в реєстрі №560, за яким [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] . (а.с. 191-194 т.1) У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 зроблено висновок про те, що власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, зокрема визначеним вказаною частиною, або ж іншим способом, який передбачений законом. На практиці слід розмежовувати випадки застосування двосторонньої реституції як наслідку недійсності правочину та витребування майна від добросовісного набувача як способу захисту прав власника, порушених незаконним відчуженням цього майна. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом третім частини першої статті 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно зі статтею 388 ЦК України, добросовісне придбання можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна із чужого незаконного володіння (віндикація). Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Реституція - поновлення порушених майнових прав, приведення їх до стану, що існував на момент вчинення дії, якою заподіяно шкоди, тобто повернення або відновлення матеріальних цінностей у натурі - тих же самих, або подібних, або речей такої самої вартості. Якщо їх неможливо повернути у натурі, то відшкодовується їх вартість у грошах. Інститут реституції застосовується у цивільному праві щодо недійсних угод. Відповідно до частини першої 1 статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. У зв`язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Частина перша статті 216 ЦК України не може застосовуватися як підстава позову про повернення майна, яке було передане на виконання недійсного правочину та відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Тобто, вимога про визнаня недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (реєстровий №517 від 20.08.2019 р., продавець [PERSON] , покупець [PERSON] ) та скасування рішення (індексний номер 42618088) про державну реєстрацію у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Артеменко О.А., номер запису про право власності 27560512, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1620081180000 задоволеню не підлягає Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка незаконно володіє цим майном (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача. Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника. Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України Таким чином, особа, яка вважає, що договором відчуження нерухомого майна порушуються її права як власника або законного користувача цього майна, має право на витребування цього майна від останнього набувача, що і є належним способом захисту її порушеного права. У разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після вчинення недійсного (нікчемного) правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною такого правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц висловлено правовий висновок про те, що права особи, яка вважає себе власником майна, не захищаються шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням статей 215 і 216 ЦК України. Такий захист можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Власник із дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Таким чином, задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Сукупність вказаних обставин зумовлює необхідність витребування із володіння [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Щодо скасування рішення (індексний номер 43115005) про державну реєстрацію у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., номер запису про право власності 28019288, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1620081180000, суд вважає необхідним зазначити, що рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV 1952-15 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"). Крім того, спірне рішення (індексний номер 43115005) про державну реєстрацію у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., номер запису про право власності 28019288, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1620081180000, в матерілах цивільної справи та нотаріальної справи відсутнє. Крім того, оскільки позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтво про право на спадщину за законом, право власності на квартиру за нею зареєстроване (номер запису про право власності 29209124, підстава внесення запису: рішення про держвну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44358076 від 30.11.2018 р.), беручи до уваги, що вказаний запис не скасовано, підстави для повторного визнання права власності за позивачем на квартиру [ADDRESS] відсутні. У справі ЄСПЛ "Sunday Times v. United Kingdom" суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права, як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто укладені у суспільстві правила та засади моральності суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, відноситься і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія. Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом", зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (справа "Steel and others v. The United Kingdom"). Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність частково задоволення позову шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вчинене державним реєстратором Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Бойко Олегом Миколайовичем від 13.08.2018 року за індексним номером 42500416, а саме про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номер запису про право власності 27451413), реєстраційний номер об`єкта неромого майна 1620081180000 та витребувати із володіння [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] . У відповідності до ст. 141 ЦПК України, потрібно стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках судовий збір в сумі - 9605 грн. 00 коп., а саме по - 3201 грн. 66 коп. з кожного. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Враховуючи викладене,

Outcome: partial