Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» в якому просить: Визнати недійсними договори оренди земельних ділянок за № 10104 та № 14104 від 12 грудня 2012 року укладений між [PERSON] і ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» на земельну ділянку площею 4,9700 га, кадастровий номер 6320882000:01:001:0155, державна реєстрація № 12471583 від 16 квітня 2014 року та земельну ділянку площею 4.97000 га, кадастровий номер 6320882000:01:001:0154, державна реєстрація № 12470341 від 16 квітня 2014 року, які знаходяться на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області; Зобовязати скасувати рішення Державного реєстратора про реєстрацію договорів оренди земельних ділянок за № 10104 та № 14104 від 12 грудня 2012 року укладений між [PERSON] і ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» на земельну ділянку площею 4,9700 га, кадастровий номер 6320882000:01:001:0155, державна реєстрація № 12471583 від 16 квітня 2014 року та земельну ділянку площею 4,97000 га, кадастровий номер 6320882000:01:001:0154, державна реєстрація № 12470341 від 16 квітня 2014 року, які знаходяться на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області; Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що йому на праві власності належать вищевказані земельні ділянки, що розташовані на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області. 12 грудня 2012 року за № 10/04 та № 14/04 були укладені договори оренди земельних ділянок між [PERSON] і ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» на земельну ділянку площею 4,9700 га, кадастровий номер 6320882000:01:001:0155, державна реєстрація № 12471583 від 16 квітня 2014 року та земельну ділянку площею 4,97000 га, кадастровий номер 6320882000:01:001:0154, державна реєстрація № 12470341 від 16 квітня 2014 року, які знаходяться на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області. [PERSON] зазначив , що весною 2015 року йому були надані вказані договори про оренду земельних ділянок. Вказані договори оренди земельних ділянок він не укладав, підпис на договорах не ставив. З заявою до Державного реєстратора про реєстрацію договорів оренди земельних ділянок [PERSON] не звертався, заяву не оформляв і не підписував. Не зважаючи на ці обставини, договори оренди земельних ділянок були зареєстровані Державним реєстратором, що є порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У звязку з вище викладеним [PERSON] був змушений звернутися до суду для вирішення спірного питання. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] вищевказаних договорів у 2012 році з ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» не укладав, і до нього ніхто не приїздив з господарства для укладення договорів оренди землі. Підписи в договорах є не його. Довіреність на право укладення договорів оренди на земельних ділянок він не надавав. Зазначив, що в 2007 році між ним і СФГ «Промінь» були укладені договори на земельні ділянки строком на 25 років. До 2015 року він вважав, що орендну плату йому платить СФГ «Промінь», так як йому відомо, що дане господарство до цього часу існує і знаходиться по тій же адресі, що і ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012». Також доповнив, що умови, які указані у договорах 2012 року про оренду землі з ним не були погоджені і він з ними не згоден. Так як строк оренди земельних ділянок на 25 років, а [PERSON] є людиною похилого віку, дуже хворіє, такий строк оренди його не влаштовує. Крім того, [PERSON] не погоджується з розміром орендної плати 3% від нормативно-грошової оцінки землі. Так як це є пропозиція товариства, а позивач вважає, що орендну плату повинен встановлювати власник землі, а не користувач. Орендна плата повинна бути значно вищою. В договорах оренди не указано, що орендна плата повинна змінюватися при зміні нормативно-грошової оцінки на землю. Такий пункт у договорі важливий, так як оплата у відсотках визначається від оцінки землі. Також у договорах указано, що орендар має право самостійно передавати земельну ділянку в суборенду без згоди орендодавця. [PERSON] вважає, що такий пункти у договорі порушує його права, як власника. Товариство даним пунктом надає собі права власника землі. У звязку з чим представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з вищевикладених підстав. Аналогічні письмові пояснення надав позивач [PERSON] Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснив, що ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» не порушувала законодавства України, а волевиявлення учасників правочину було вільним. В свою чергу, підтвердженням вільного волевиявлення позивача на укладення зазначеного договору оренди є факт отримання ним орендної плати за користування належних йому земельних ділянок з 2013 року по 2015 рік, що свідчить про визнання та виконання умов договору. Крім того, зазначив, що згідно з ч. 4 ст. 207 ЦК України фізична особа у звязку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, то за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Так як, [PERSON] у звязку зі станом здоровя не міг підписати договір, тому він попросив свою дружину підписати договір у його присутності, що вона й зробила. При даному підписанні договору був присутній свідок [PERSON], який може підтвердити вищевикладені обставини. Також представник відповідача зазначив, що протягом 12.12.2012 р. 16.04.2014 р. (від підписання до моменту держреєстрації договору оренди) між сторонами фактично існували правовідносини з оренди земельної ділянки: з однієї сторони відповідач використовував земельну ділянку для провадження підприємницької діяльності, а в свою чергу позивач отримував за це орендну плату. Так, факт отримання позивачем орендної плати починаючи з 2013 року, підтверджується відомостями по виплаті орендної плати, свідчить про його обізнаність щодо наявності договору оренди земельної ділянки від 12 грудня 2012 року. На підставі викладеного, представник відповідача вважає, що ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» сумлінно виконує всі умови вищезазначених договорів своєчасно виплачує орендну плату, покращує стан обєкту оренди та не бачить причин для дострокового припинення дії договорів. Представник третьої особи - Державної реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, в судовому засіданні пояснив, що дійсно ними були зареєстровані договори оренди земельних ділянок за № 10104 та № 14104 від 12 грудня 2012 року за зверненням ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012». У своїх діях не вбачають вчинення протиправних дій. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи приходить до слідуючого. Судом встановлено, що позивачу по справі [PERSON] на підставі державних актів на право приватної власності на землю належать земельні ділянки площею 4,9700 га (Державний акт серії І-ХР № 021101 від 13 квітня 2001 року) та площею 4,97 га (Державний акт серії І-ХР № 002704 від 30 липня 1999 року), які розташовані на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області. 12 грудня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» було укладено договори оренди № 10/14 (а.с 13-14) та № 14/04 (а.с. 15-16) вищевказаних земельних ділянок строком на 25 років. Вказані договори оренди зареєстровані 16 квітня 2014 року, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с. 11, 12). Умови договорів виконуються відповідачем належним чином, що підтверджується списками орендарів на видачу орендної плати за землю, накладною, касовою книгою, видатковим касовим ордером (а.с. 38-51) про отримання орендної плати позивачем [PERSON] за 2013-2015 рр., що не викликало претензій у позивача по справі. У вказаних відомостях значиться орендар - ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012». Статтею 3 ЦК України визначені загальні засади цивільного законодавства України. Такими засадами є свобода договору, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ст. 6 ЦК України сторони мають право укладати договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення. Підпис у договорах оренди був вчинений дружиною позивача [PERSON]Т, про що вона сама підтвердила в судовому засіданні. Також даний факт підтвердив свідок [PERSON], при цьому пояснив, що з умовами договору [PERSON] був раніше ознайомлений. Крім того, підписувала договори оренди дружина [PERSON] у його присутності. Отримання [PERSON] орендної плати за користування належних йому земельних ділянок від ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» є підтвердженням волевиявлення позивача на укладення вказаних договорів оренди земельних ділянок, так як з 2012 року по 2015 рік [PERSON] ніяких претензій з даного приводу не заявляв. Розглядаючи питання в частині зазначення позивачем та його представником, що умовами договорів оренди порушуються його права як власника землі, а саме: що строк оренди земельних ділянок на 25 років; розмір орендної плати 3% від нормативно-грошової оцінки землі; а також те, що орендар має право самостійно передавати земельну ділянку в суборенду без згоди орендодавця, суд приходить до слідуючого: Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст. 2 Закону України "Про оренду землі"). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право на оренду земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК, ч. 1 ст. 15 ЦК України, у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, тому позивач повинен надати цьому докази, а суд встановити чи дійсно порушуються права позивача умовами договору, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також зясувати, у чому саме полягає порушення прав позивача. Згідно правової позиції ВС України в Постановах ВСУ від 25.12.2013 року №6-94ц13, №6-78цс13, договір оренди може бути визнаний недійсним тільки у випадку фактичного порушення прав однієї зі сторін. У випадку відсутності фактичного порушення прав, визнання Договору оренди землі недійсним лише на підставі формального застосування закону являється неприпустимим. Зважаючи на вищевикладені обставини, перевіривши всі наявні докази, суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження порушення його прав. Дані договори оренди земельних ділянок було укладено без порушенням вимог законодавства України. Таким чином суд вважає, що підстав визнавати зазначені договори оренди земельних ділянок недійсними, немає. Як наслідок, вимоги позивача про витребування та повернення земельної ділянки, скасування державної реєстрації договору оренди також задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed