Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач звернулась до Обухівського районного суду Київської області з позовом до відповідача, третя особа Служба у справах дітей та сім'ї Обухівської районної державної адміністрації, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини на межі країни, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 11.02.2011 року по 27.03.2014 року, від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], який постійно проживає разом з позивачем. Позивач має намір здійснити подорож разом з малолітньою дитиною до м. Москви Російської Федерації у період з 01.05.2016 року по 31.05.2016 року. Відповідач від будь-якого спілкування з дитиною та позивачем ухиляється, 10.03.2016 року позивачем було направлено лист відповідачеві, яким вона звернулась з проханням з'явитися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Приходько Л.М. для посвідчення нотаріусом згоди на тимчасовий виїзд дитини за межі країни на відпочинок. Однак, від відповідача не надходило жодної письмової відповіді на вищевказаний лист зі згодою або відмовою у наданні згоди на виїзд дитини за межі України, у зв'язку з чим остання вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав вказаних в позовній заяві та просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що у органу опіки та піклування відсутні відомості щодо сторін, оскільки вони не звертались щодо вирішення даного спору. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 11.02.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 78. 15.07.2011 року від шлюбу у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] 27.03.2014 року шлюб між сторонами був розірваний на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області. 08.03.2016 року позивач звернулася до [PERSON] з листом з'явитися 21.03.2016 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Приходько Л.М. для посвідчення нотаріальної згоди на вивезення малолітнього сина [PERSON] до м. Москви Російської Федерації на відпочинок, в період з 01.05.2016 року по 31.05.2016 року, відповідь на який від відповідача не отримала. Судом встановлено, що позивачем сплачено квитки до театрів на дитячі постановки в м. Москва на період з 01.05.2016 року по 31.05.2016 року. Відповідно до ч.3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою КМУ від 31.03.1995 року №231, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27.01.1995 року передбачена можливість вирішення у судовому порядку питання про виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", - документами, що надають право громадянина на виїзд з України і в'їзду в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон та проїзний документ дитини. Згідно зі ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", - оформлення проїзного документу дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Доказів надання відповідачем нотаріально засвідченого дозволу на виїзд сина [PERSON], [INFO], за межі України суду не надано. Статтею 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №231 від 31.03.1995 року передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватись на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим значенням є інтереси дитини, які повинні бути непорушними незалежно від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України № 789 від 27.02.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі країни знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і з урахуванням найкращих інтересів дитини, є такими, що підлягають задоволенню, оскільки надання дозволу сприятиме реалізації прав дитини. Суд не бере до уваги заперечення представника третьої особи, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Outcome: approved