Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON], 09.08.2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], і просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача в користь позивача інфляційні втрати та три проценти річних від суми невідшкодованої матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином за невиконання грошового зобов'язання в розмірі 15 955,67 грн., - судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача посилається на ті обставини, що 23.08.2015р. відповідач заподіяв позивачу тілесні ушкодження у вигляді закритого мультифранментрарного перелому лівої ключиці зі зміщенням відламків, у зв'язку з чим позивачу було проведено оперативне втручання по виправленню фрагментів кістки з фіксацією перелому лівої ключиці пластиною та шурупами, які за висновком експерта відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров'я. 14.04.2016 р. Галицьким районним судом ухвалено вирок, згідно якого [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України. Даним вироком суду, відповідачу по справі було призначено покарання у вигляді 220 годин громадських робіт, а також стягнуто з останнього на користь позивача 9 799 грн. 46 коп. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди. 15.06.2016 р. ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області вищевказаний вирок скасовано і призначено новий розгляд в суді першої інстанції. 05.05.2017 р. Галицьким районним судом ухвалено новий вирок, яким [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та призначено покарання 240 годин громадських робіт. Цивільний позов задоволено частково, стягнуто з відповідача в користь позивача 9 799,46 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди. 05.07.2017р. ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області вирок Галицького районного суду від 05.05.2017 р. щодо [PERSON] залишено без змін, і 05.07.2017 р. даний вирок набрав законної сили. Лікування позивача було довготривалим, так 22.04.2016 р. йому було проведено чергову операцію по видаленню металоконструкції (пластини і шурупів), як наслідок заподіяної травми. В добровільному порядку відповідач не відшкодував шкоду, яка була понесена позивачем внаслідок чергового лікування у квітні-травні 2016 р. і, позивач змушений був звернутись з позовом в суд до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином. 04.09.2017 р. Галицьким районним судом ухвалено рішення, яким позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 5 793,05 грн. матеріальної шкоди та 8 000 грн. моральної шкоди і, 200 грн. за нотаріальне посвідчення довіреності. 26.10.2017 р. рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області рішення Галицького районного суду від 04.09.2017р. в частині відшкодування моральної шкоди скасовано, ухваливши в цій частині нове рішення, яким у задоволені позову [PERSON] про стягнення моральної шкоди відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Дане рішення набрало законної сили 26.10.2017 р. З моменту вчинення злочину відповідачем, а саме, з 23.08.2015 р. по теперішній час позивачу не відшкодовано матеріальної та моральної шкоди. В зв'язку з невиконанням відповідачем вказаного грошового зобов'язання у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст. 625 ЦК України. Тому, позивач має право вимагати стягнення з відповідача в судовому порядку суми інфляційних втрат за весь час прострочення та три проценти річних від суми невідшкодованої матеріальної та моральної шкоди з моменту вчинення протиправного діяння відповідачем. Офіційно встановлений індекс інфляції за весь час прострочення (з 23.08.2015 р. по 30.06.2018 р.) складає 138.25 %. Сума інфляційних втрат складає 11 398,29 грн. виходячи з розрахунку 29 799.46 грн.*138.25 % -29 799.46 =11 398.29 грн. Розрахунок трьох процентів річних за період з 23.08.2015 р. по 30.06.2018 р. включно: -за 2015 р. 29799.46*3%*131 (кількість прострочених календарних днів)/365= 320.85 грн.; -за 2016 р. 29799.46*3%=893.98 грн.; -за 2017 р. 29799.46*3%=893.98 грн.; -за 2018 р. 29799.46*3% *181 (кількість прострочених календарних днів)/365=443.32. Відсотки з урахуванням трьох процентів річних складають 2 552,13 грн. Розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 22.04.2016 р. по 30.06.2018 р. за невиконання грошового зобов'язання відповідачем щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином на суму 5 993,05 грн., підтвердженої рішенням Галицького районного суду від 04.09.2017 р. та рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.10.2017 р. Офіційно встановлений індекс інфляції за весь час прострочення (з 22.04.2016 р. по 30.06.2018 р.) складає 126.89 %. Сума інфляційних втрат складає 1611,53 грн. виходячи з розрахунку 5993.05 грн.*126.89 % - 5993.05 =1611.53 грн. Розрахунок трьох процентів річних за період з 22.04.2016 р. по 30.06.2018 р. включно: -за 2016 р. 5993.05*3%*254 (кількість прострочених календарних днів) /366 = 124.77 грн.; -за 2017 р. 5993.05*3%=179.79 грн.; -за 2018 р. 5993.05*3%=181(кількість прострочених календарних днів)/365=89.16. Відсотки з урахуванням трьох процентів річних складають 393,72 грн. Загальна сума інфляційних втрат та трьох процентів річних нарахованих на суму невідшкодованої матеріальної та моральної шкоди, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача у зв'язку з інфляційними процесами за невиконання грошового зобов'язання складає 15 955,67 грн., в тому числі: 13 009,82 грн. інфляційне нарахування, 2945,85 грн. три проценти річних від невідшкодованої суми. Просила позов позивача задовольнити з наведених в позові підстав в повному об?ємі. В судовому засіданні представник позивача поданий позов підтримала з наведених в позовній заяві вимог та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з?явився, хоча в установленому законом порядку повідомлявся про судові засідання в справі, однак ним на адресу суду був скерований письмовий відзив на позов, де він не погодився з позовними вимогами представника позивача, оскільки відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання право вимоги інфляційних збитків, 3 % річних та пені починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, право вимоги інфляційних збитків, 3 % річних та пені з'являється, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Момент з якого кредитор має право вимагати відшкодування інфляційних збитків, 3 % річних та пені співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки, ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.07.2017 р. залишено без змін вирок суду і, який набрав законної сили 05.07.2017 р. то право вимоги у позивача виникло лише 05.07.2018 р. Тому, вимога позивача про відшкодування інфляційних втрат та 3 % річних з 23.08.2015 р. є необґрунтованою та не підтвердженою. Індекс інфляції за період з 05.07.2017 р. по 30.06.2018 р.= 100,2*99,9*102,0*101,2*100,9*101,0*101,5*100,9*101,1*100,0*100,0= 109,5%. Тому, інфляційні втрати та 3 % річних від 05.07.2017 р. становить 2 830,95 грн. Щодо інфляційних збитків і 3 % річних за борг до рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.10.2017 р., то вважає, що позивачем також допущена помилка, оскільки дане рішення набрало законної сили лише 26.10.2017 р., тому і, право вимоги виникає лише 26.10.2017 р. Індекс інфляції за період з 05.07.2017 р. по 30.06.2018 р.= 101,2*100,9*101,0*101,5*100,9*101,1*100,8*100,0*100,0= 107,4 %. Тому інфляційні втрати та 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання, яке виникло на підставі ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.07.2017 р. становить 882 (3 % річних )+2830,95 (інфляційні збитки) = 3712,95 грн. Інфляційні втрати та 3 % річних за прострочення зобов'язання, яке виникло на підставі постанови апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.10.2017 р. становлять:121,52 (3 % річних)+443,49 (індекс інфляції)=565,01 грн. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача на суму 11 677,71 грн. Представником позивача [PERSON] подано заперечення на відзив, де остання зазначила, що відзив на позов відповідача є не обгрунтованим, оскільки завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди породжує зобов'язання між особою, яка таку шкоду завдала та потерпілою особою. Підставою виникнення зобов'язання є завдання шкоди потерпілому. Такий обов'язок виник у відповідача з моменту заподіяння шкоди, а саме, з 23.08.2015 р., що підтверджено вироком суду від 05.05.2017 р., який набрав законної сили 05.07.2017 р. відповідно до ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області та з 22.04.2016 р., як наслідок заподіяної шкоди, що підтверджено рішенням Галицького районного суду від 04.09.2017 р. та рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.10.2017 р., які набрали законної сили 26.10.2017 р. При цьому представник позивача в судове засідання 21.12.2018р. не з?явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак звернулася до суду із письмовою заявою в якій просить розгляд справи закінчувати у її відсутності та без участі позивача, позов задоволити в повному обсязі. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити в своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону(ч.2.ст. 5 ЦПК). Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ч.3 ст. 82 ЦПК). Судом встановлено, що 23.08.2015 р. [PERSON] заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритого мультифранментрарного перелому лівої ключиці зі зміщенням відламків, які за висновком експерта відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров'я. [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначено покарання у вигляді 220 годин громадських робіт, а також стягнуто з останнього на користь позивача 9 799 грн. 46 коп. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди, стверджується копією вироку від 14.04.2016 р. (а.с.5). З копії ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області вбачається, що 15.06.2016 р. колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ вищевказаний вирок скасовано і призначено новий розгляд в суді першої інстанції (а.с.7). 05.05.2017 р. Галицьким районним судом ухвалено новий вирок, яким [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та призначено покарання 240 годин громадських робіт. Цивільний позов задоволено частково, стягнуто з відповідача в користь позивача 9 799,46 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди, що стверджується копією вироку (а.с.9-10). Згідно ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.07.2017 р. вирок Галицького районного суду від 05.05.2017 р. щодо [PERSON] залишено без змін і, 05.07.2017 р. даний вирок набрав законної сили (а.с.11-12). Копією рішення Галицького районного суду від 04.09.2017 р. стверджується, що позов [PERSON] було задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 5 793,05 грн. матеріальної шкоди та 8 000 грн. моральної шкоди і, 200 грн. за нотаріальне посвідчення довіреності (а.с.13-14). Копією рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.10.2017 р. підтверджується, що рішення Галицького районного суду від 04.09.2017 р. в частині відшкодування моральної шкоди скасовано, ухваливши в цій частині нове рішення, яким у задоволені позову [PERSON] про стягнення моральної шкоди відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Дане рішення набрало законної сили 26.10.2017 р. (а.с.15-17). Відповідно до статей 1166, 1167 ЦПК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до статті 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз'яснено, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст.4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Як зазначено у ст.2 вказаного Закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, до таких доходів відносяться (суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я). Статтями 4 та 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" передбачено підстави для проведення індексації грошових доходів та державні гарантії підвищення грошових доходів населення у зв'язку із зростанням цін, а також повноваження Кабінету Міністрів України на визначення Порядку проведення індексації грошових доходів населення. Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії', індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про підставність заявленого позову та необхідність його задоволення. Позивач звільнений від сплати судового збору, згідно ст.5 ч.1 п.6 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VІ, зі змінами. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір. На підставі вищенаведеного, ст.ст.11, 509, 625, 1166 ЦК України,

Outcome: approved