Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач уклали кредитний договір № б/н від 02.03.2011р., за умовами якого, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10 000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач неналежно виконує свої зобов'язання за договором та допустив виникнення заборгованості, яка станом на 30.06.2017р. становить 106 000 грн.00 коп., що позивач і просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також,відшкодувати судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача позов визнав частково, просив застосувати строки позовної давності, подав письмово викладені заперечення на позов. 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію ПАТ КБ «ПриватБанк» в зв'язку зі зміною найменування юридичної особи, що стверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи /а.с.36/. А згідно виписки зі Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» /а.с.42/, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 02.03.2011 року було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви позичальника, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, тарифами банку складають між ним та банком договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 10 000 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 2,5 % на місяць /30 % річних/ на суму залишку заборгованості за кредитом в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та Умовах строки, що стверджується копією заяви позичальника та копією довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», які підписані позичальником. Відповідач підтвердив своїм підписом, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, із запропонованими банком Умовами та правилами, тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг; що він ознайомився і погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Таким чином, підписавши заяву позичальника та довідку про умови кредитування, відповідач підтвердив, що між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір на вказаних вище умовах. В п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. А згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту за приписами п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Судом встановлено, що відповідач не виконав умови договору щодо своєчасної сплати коштів на погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом та позивач звертався вже до суду з вимогою про дострокове стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом, яка станом на 30.04.2014 р. становила 16570,16 грн. Позов ПАТ КБ «Приватбанк» був задоволений, що підтверджено копією рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 06.10.2014 року у справі № 357\\10463\\14-ц (а.с.76-79). Позивач по даній справі, повторно, ставить вимогу про стягнення заборгованості по кредиту - 10 000 грн., заборгованість за процентами 174 957,62 грн.; та 4 700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, станом на 30.06.2017 року. Позивач на свій розсуд вимагає від боржника повернення частину заборгованості, таким чином, та просить суд стягнути з відповідача 106 000,00 грн., яка складається з: 10000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 96 000,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. В судовому засіданні представник позивача обґрунтував свою вимогу про стягнення заборгованості по кредиту та інших складових боргу, який було вже стягнуто за рішенням суду - невиконанням рішення суду. Так, відповідач заперечує, частково, позовні вимоги, оскільки зі змісту довідки про умови кредитування з використання кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", що діяли на момент укладення договору, базова процентна ставка в місяць становить 2,5%, тобто 30% річних. Відповідно до розрахунку позивача з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року в односторонньому порядку було збільшено процентну ставку до 34,8%, а з 01.04.2015 року по 30.06.2017 року до 43,2%. Станом на момент укладення договору діяла редакція статті 1056і ЦК України, яка включала три частини і вказувала на те, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншою фінансовою установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Тому посилання позивача на те, що він в односторонньому порядку мав право збільшувати розмір відсотків є безпідставними. Враховуючи досягнення сторонами істотних умов при укладенні договору, з урахуванням фактично використаних відповідачем кредитних коштів, кількості днів користування коштами та відсоткової ставки 30%, а також враховуючи, що згідно з умовами п. 2.1.1.12.6 Умов та правил, банк нараховує відсотки за користування кредитом з розрахунку 360 календарних днів на рік, то відсотки за використані відповідачем кредитні кошти становлять: 10 000 грн. - (заборгованість за кредитом)/ х 360 днів* 1080 днів (фактична кількість днів користування кредитними коштами)* 30% (відсоткова ставка, визначена сторонами при укладенні договору), з 14.09.2014р. по 30.06.2017 р. = 6883 грн.. Також, відповідач заперечив нарахування штрафу і пені, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених в ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідач посилається на правову позицію Верховного суду України викладена в постанові № 6-2003ц15 від 23.10.2015 року. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. За ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. А згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов"язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За приписами ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п.17 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Таким чином, суд приходить до висновку, що підлягає даний позов до часткового задоволення та підлягають стягненню нараховані позивачем відсотки за користування кредитом в межах строку позовної давності, станом на 30.06.2017 року в сумі 6883 грн. Суд не вбачає підстав задоволення позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитом /тіло кредиту/ та відсотки за період з 02.03.2011р. по 30.04.2014р., оскільки дані кошти були стягнуті з відповідача за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 06.10.2014 року у справі № 357\\10463\\14-ц і не виконання рішення суду не є підставою для повторного розгляду аналогічних позовних вимог за вказаний період. На підставі ст.ст. 141 ЦПК України, ст.4 Закону України "Про судовий збір" підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача і судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial