Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

В лютому 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , де зазначила, що вона з 2003 року перебувала у шлюбі з відповідачем. [INFO] року народився син [PERSON]. 8 грудня 2005 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач став мешкати разом з батьками, а дитина залишилася з нею. Їх син часто хворіє та потребує лікування. За рекомендацією лікарів таке оздоровлення має проводитися у санаторії АР Крим. В інтересах дитини вона хотіла виїхати, але не має змоги поїхати з сином на лікування, оскільки для цього потрібна згода батька - відповідача, яку вона отримати не може. Також згода батька потрібна для оформлення сину проїзного документу на виїзд за кордон. Таким чином порушується право дитини. Просила надати дозвіл на оформлення проїзних документів дитині [PERSON] , 2004 року народження для виїзду за кордон без згоди батька [PERSON] та надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього [PERSON] без згоди батька до досягнення дитиною 16 років. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, пояснивши, що з відповідачем вони перебували у шлюбі з 2003 року, мають сина - [PERSON], [INFO]. З 2005 року шлюб між нею та відповідачем розірвано та вони проживають окремо. З цього часу відповідач ніякої участі у житті та вихованні дитини не приймав, його долею не цікавився та не бачився. Фактично з часу народження син хворіє на важку хворобу, що потребує постійного лікування та догляду. Вони неодноразово перебували у лікувальних закладах м. Маріуполя та м. Донецька, між тим позитивних результатів не настало. За рекомендацією медиків рекомендовано санаторне лікування у спеціалізованому санаторію для дітей з порушенням ЦНС у АК Крим. Між тим вона не має змоги повезти сина на лікування та виготовити для нього проїзний документ, оскільки на це треба згода батька. Разом з тим, таку згоду він не надає, в зв'язку з чим вона звернулася до суду. Представник третьої особи - Бартош Н.О., що діяла на підставі довіреності, вважала, що виходячи з інтересів дитини, позов підлягає задоволенню. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповідності до вимог ст.. 224 ЦПК України , за згодою позивачки, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши позивачку, представника третьої особи, який вважав, що позов підлягає задоволенню, дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі . Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 13 квітня 2014 року виконкомом Сартанської селищної Ради м.Маріуполя Донецької області, батьками [PERSON] є позивачка та відповідач. 8 грудня 2005 року шлюб між сторонами було розірвано, син залишився мешкати разом з матір'ю. Починаючи з часу народження та по теперішній час [PERSON], [INFO] хворіє, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, є інвалідом з дитинства та потребує санаторного лікування у АР Крим.( а.с.8-9,10,20,27-31). Згідно ч. 2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня, 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затриманий та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягай 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягай 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Так, згідно паспортних даних позивачки та свідоцтва про народження дитини, вони є громадянами України. Дитина проживає разом з матір'ю . Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. На теперішній час, позивачка не має можливість виїхати з дитиною для лікування та реабілітації до АР Крим, оскільки не має змоги отримати відповідну згоду від батька дитини - відповідача. Таким чином суд приходить до висновку щодо обгрутованості позовних вимог [PERSON] Разом з тим,термін, на який просить позивачка надати дозвіл, а саме до досягнення дитиною 16 років - значний, тому суд приходить до висновку щодо надання позивачці згоди на тимчасовий , строком на дванадцять місяців, виїзд за кордон з неповнолітнім сином - [PERSON], [INFO]. В даному випадку виїзд дитини за кордон не пов'язаний із виїздом на постійне місце проживання разом із матір'ю або довгострокове перебування за межами України з інших причин, і тому внаслідок ухвалення такого рішення право батька на піклування, спілкування та виховання дитини ніяким чином не порушується і не обмежується.

Outcome: partial