Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

у березні 2019 року позивач [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.06.1997 року по 12.02.2017 р. Під час шлюбу у подружжя народилася дитина [PERSON] . Після народження дитині надано громадянство України. Позивач зазначає, що одразу після народження дитини батько добровільно самоусунувся від утримання та виховання сина і не надає будь-якої допомоги (в тому числі не допомагає матеріально) в утриманні та вихованні дитини, постійно відсутній та не цікавиться долею дитини. Позивач самостійно займається вихованням та утриманням сина. За таких підстав, позивач просить - позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , - стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% від прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, до настання повноліття, - зобов"язати відповідача [PERSON] погасити заборгованість з виплати аліментів за три роки. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року дана справа передана для розгляду за підсудністю в Голосіївський районний суд м. Києва. (а.с. 20) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. (а.с. 27) Відповідач не надав відзив на позовну заяву. В судовому засіданні позива підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом. Третя особа - Печерська районна в м. Києві державна адміністрація в судове засідання не забезпечила явку свого представника. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши маеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.06.1997 року по 12.02.2017 р. Під час шлюбу у подружжя [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження. (а.с. 4) Після народження дитині надано громадянство України. Малолітній [PERSON] проживає разом з матір"ю за адресою: [ADDRESS] , де проведено обстеження житлово-побутових умов та з"ясовано, що для проживання дитини створено належні умови. На підтвердження своїх доводів позивач надала письмові докази. Згідно довідки від 21.05.2018 р. № 2782-721, вданої Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Печерського раону, дитина [PERSON] , 2011 року народження, знаходиться під наглядом амбулаторії № 10 КНП "ЦПМСД" Печерського району м. Києва з 01.01.2013 р. На прийом до лікаря дитина завжди приходить у супроводі матері. (а.с. 11) З характеристики, виданої 16.05.2018 р. директором гімназії № 109 ім. Т.Г.Шевченка, вбачається, що малолітній [PERSON] навчається в даній гімназії з вересня 2017 року. Вихованням дитини займається мати, яка відвідує батьківські збори, постійно цікавиться навчанням сина. За час навчання батько дитини батьківські збори не відвідував, не цікавився навчанням сина у класного керівника та вчителів гімназії. (а.с. 12) Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Звертаючись у суд з даною позовною заявою, позивач зазначає, що одразу після народження дитини батько добровільно самоусунувся від утримання та виховання сина і не надає будь-якої допомоги (в тому числі не допомагає матеріально) в утриманні та вихованні дитини, постійно відсутній та не цікавиться долею дитини. Позивач самостійно займається вихованням та утриманням сина. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав. Доказів на спростування доводів позивача не надав. Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, надала суду висновок № 105/01-2007/В-140 від 18.9.2019 р. про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання сина ґрунтуються на законі. Позивач просить суд стягувати аліменти з відповідача на її користь в розмірі 50% від прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, до настання повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач також просить зобов"язати відповідача [PERSON] погасити заборгованість з виплати аліментів за три роки. Згідно з ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивач не надала суду доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дати пред`явлення позову про стягнення аліментів до суду - з 18 березня 2019 року. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial