Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що 06 червня 2016 року о 23 год. 00 хв., водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Пежо-405», державний номерний знак [NUMBER], по проспекту Гагаріна, 12/1 в м. Києві, не надав дорогу автомобілю марки «Фольксфаген» державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що рухався у попутному напрямку по смузі, на яку мав перестроїтись [PERSON], внаслідок чого відбулося зіткнення, обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 06 липня 2016 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне покарання у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Згідно звіту № 5503/07/16 від 28 липня 2016 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля марки «Фольксфаген», державний номерний знак [NUMBER], вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, легкового автомобіля «Фольксфаген» державний номерний знак [NUMBER] складає 42 485,08 грн. Позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 42 485,08 грн. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача у відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 42 485,08 грн., послуги аварійного комісару у розмірі 550,00 грн. та втрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. 13 грудня 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - "за закінченням встановленого строку зберігання". Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Власником автомобіля марки «Фольксваген» д/н [NUMBER] є [PERSON] (а.с.10). 27 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до позивача з заявою про здійснення відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 06 червня 2016 року о 23 год. 00 хв. по проспекту Гагаріна,12/1 у м. Києві за участю автомобіля марки «Фольксваген» д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Пежо-405 д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. (а.с. 33). 06 липня 2016 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України (а.с.12, 12 зв.). Згідно звіту № 5503/07/16 від 28 липня 2016 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля марки «Фольксфаген», державний номерний знак [NUMBER], вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, легкового автомобіля «Фольксфаген» державний номерний знак [NUMBER], складає 42 485,08 грн. (а.с. 15-29). Згідно наказу Моторно (транспортного) страхового бюро України № 10123 від 19 грудня 2016 року сума страхового відшкодування підлягає виплаті у розмірі 42 485,08 грн. (а.с. 34). Згідно платіжного доручення № 10123рв від 21 грудня 2016 року Моторно (транспортним) страховим бюро України сплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 42 485,08 грн. згідно наказу № 10123 від 19 грудня 2016 року (а.с. 35). Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях. Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди. Представник позивача в обгрунтування позовних вимог посилався на скоєння відповідачем, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого заподіяно матеріальної шкоди. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно п.п. 33.1, 33.1.4 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Статтею 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно п.п. ґ п. 38.1.1 п. 38.1, ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно п.п а п. 41.1 ст. 41 Закону України МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно п. 36.1 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved