Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

\~\~\~\~ [PERSON] звернувся з позовом до Брусилівської селищної ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що [INFO] в с.Водотиї Брусилівського району Житомирської області помер батько позивача, [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, кадастровий номер 1820980300:02:000:0090, площею 3,48 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Брусилівської селищної ради (колишньої Водотиївської сільської ради), право власності на яку належало померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №174067, виданому Брусилівською районною державною адміністрацією 08.09.2004.Спадщину після смерті батька прийняв рідний брат позивача [PERSON] , оскільки проживав з батьком на момент його смерті без реєстрації, однак право власності на успадковане майно не зареєстрував. [PERSON] , помер [INFO] , після чого позивач як єдиний родич і брат звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовив у його видачі, в зв`язку з тим що позивачем пропущено строк прийняття спадщини і не надано доказів прийняття спадщини братом після смерті батька. Також перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину являється відмінність у написанні «по батькові» померлого батька в державному акті від 08.09.2004, де було помилково записано ім`я по-батькові батька позивача як « [PERSON] ». На підставі викладеного позивач просив: встановити факт належності Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №174067, виданого Брусилівською районною державною адміністрацією 08.09.2004 на ім`я [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 1820980300:02:000:0090, площею 3,48 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Брусилівської селищної ради (колишньої Водотиївської сільської ради), померлому [INFO] в с.Водотиї Брусилівського району Житомирської області [PERSON] ; встановити факт, що померлий [INFO] в с.Водотиї Брусилівського району Житомирської області [PERSON] , являється батьком [PERSON] , який народився в с.Водотиї Брусилівського району Житомирської області [INFO] та помер [INFO] та батьком [PERSON] , який народився в с.Водотиї Брусилівського району Житомирської області 16.06.1962; встановити факт постійного проживання [PERSON] з батьком [PERSON] по [ADDRESS] на день його смерті [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 1820980300:02:000:0090, площею 3,48 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Брусилівської селищної ради (колишньої Водотиївської сільської ради), право власності на яку належало померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №174067, виданому Брусилівською районною державною адміністрацією 08.09.2004. Ухвалою судді від 12.07.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження. 25.08.2021 суду надано витребувані докази, а саме копію спадкової справи № 49/2020, заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 25.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, її інтереси представляє представник адвокат Нестеренко М.М., тому суд на підставі п.4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України здійснює розгляд справи без участі позивача. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Нестеренко М.М. позовні вимоги підтримав. Надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача - Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши та\~\~оцінивши\~\~надані\~\~докази,\~\~приходить до\~\~висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с.Водотиї Брусилівського району Житомирської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Копією Свідоцтва про народження підтверджується що батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] зазначений [PERSON] (а.с.6,7) Згідно копії архівної довідки (витяг з погосподарської книги) Комунальної установи «Трудовий архів Брусилівської селищної ради» Житомирської області від 27.08.2020 №99, підтверджується, що згідно книги №2 Водотиївської сільської ради [PERSON] , [INFO] помер [INFO] та проживав в [ADDRESS] (а.с.7). Згідно копії довідки №13 від 14.05.2021 року виданої Брусилівською селищною радою Житомирського району Житомирської області [PERSON] [INFO] , уродженець с.Водотиї Брусилівського району Житомирської області з 1986 року проживав по [ADDRESS] до своєї смерті [INFO] (а.с. 8). Згідно копії Свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] в с.Водотиї Брусилівського району Житомирської області (а.с.6). Згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер 1820980300:02:000:0090, площею 3,47 га, нормативна грошова оцінка указаної земельної ділянки становить 12109,57 грн (а.с.9). З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №174067 виданого Брусилівською районною державною адміністрацією 08.09.2004, вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер 1820980300:02:000:0090, площею 3,48 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Водотиївської сільської ради (а.с. 10). Постановою приватного нотаріуса Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області від 14.05.2021, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, кадастровий номер 1820980300:02:000:0090, площею 3,48 га. так як [PERSON] пропущено строк прийняття спадщини та не надано доказів прийняття спадщини [PERSON] (а.с.8). Згідно матеріалів спадкової справи № 49/2020, єдиним спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є його брат [PERSON] , який отримав свідоцтво про право на спадщину на майно останнього. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що постійно проживають в селі Водотиї Брусилівського району Житомирської області та були знайомі з [PERSON] ; підтвердили, що з 1980-х років і до дня смерті [PERSON] проживав разом з батьком, а потім сам у його будинку, також у нього є брат [PERSON] . Також вказали, що правильне написання імені по-баткьові [PERSON] було саме [PERSON] . Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4\~ЦПК України та ч. 1, п.п. 1, 3, 4, 7, ч. 2 ст.\~16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вирішуючи позовні вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 315 ЦПК, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Вказане кореспондується з правом особи на встановлення в судовому порядку факту постійного проживання з спадкодавцем, роз`ясненому в п. 2 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7. Факт постійного проживання [PERSON] з батьком [PERSON] в [ADDRESS] підтверджується довідкою, виданою Брусилівською селищною радою Житомирського району Житомирської області від 14.05.2021 року № 13 та показами свідків. Матеріалами спадкової справи № 49/2020 підтверджено ту обставину, що позивач є єдиним спадкоємцем після майна [PERSON] , який, в свою чергу, є єдиним спадкоємцем майна свого батька [PERSON] . Спору про право в зв`язку з встановленням факту проживання [PERSON] з батьком [PERSON] не вбачається, встановлення вказаного юридичного факту необхідне позивачу для реалізації свого права на спадкування майна за законом після смерті брата. Відповідно до п. 6 ч.1\~ст. 315 ЦПК України\~суд може встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або у паспорті. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України 305-70-08 № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6\~ст.273 ЦПК\~факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, на підставі п.6\~ст. 273 ЦПК\~суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Вбачається, що в правовстановлюючому документі державному акті від 08.09.2004 серії ЖТ № 174067 допущена помилка в зазначенні імені по-батькові [PERSON] , яка викликана технічною опискою і яка не може бути виправлена в позасудовому порядку. Факт допущеної помилки при виготовленні державного акту підтверджується як іншими письмовими доказами з коректним зазначенням імені по батькові [PERSON] , так і показами свідків. Отже, враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку, що в ході судового розгляду даної справи знайшов своє підтвердження факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , правовстановлюючого документа державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №174067, виданого Брусилівською районною державною адміністрацією 08 вересня 2004 року на ім`я [PERSON] щодо земельної ділянки, кадастровий номер 1820980300:02:000:0090, площею 3,48 га. Встановлення факту належності державного акту [PERSON] має для позивача юридичне значення, оскільки необхідне для можливості прийняття спадщини та отримання відповідного свідоцтва. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно до п. 1 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~р.\~№ 5\~«Про судову\~практику про\~справи про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку, що в ході судового розгляду даної справи знайшов своє підтвердження факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] як між батьком та синами відповідно, оскільки саме як брат [PERSON] успадкував майно після смерті [PERSON] , та, в свою чергу, факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON] та [PERSON] доведений письмовими доказами та показами свідків. У позивача, як єдиного спадкоємця після смерті брата, виникла необхідність для оформлення спадщини та у нього немає іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт родинних відносин з батьком та братом через помилку в написанні імені по-батькові [PERSON] в свідоцтвах про народження позивача та [PERSON] . Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. Що стосується позовної вимоги про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку у порядку спадкування суд враховує наступне. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема,\~Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", згідно якого, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Статтею 49 Закону України "Про нотаріат"\~передбачено випадки відмови нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень\~статей 1296-1299 ЦК України\~питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи\~відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня\~2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідну правову позицію Верховний Суд висловив у постанові від 22 вересня 2021 року у справі\~№227/3750/19. Тобто, звертаючись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування нерухомого майна, позивач не врахував, що указана функція перебуває в компетенції нотаріальних органів, а суд, в силу своїх повноважень може розглядати такий спір лише у разі відмови нотаріальних органів щодо видачі спадкоємцю свідоцтва про право власності на майно в порядку спадкування. Водночас, у постанові нотаріуса від 14.05.2021 відсутні відомості про неможливість видачі нотаріусом свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно у випадку встановлення юридичних фактів, які не були встановлені при зверненні позивача до нотаріуса. Отже, позивачем не надано доказів відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину з підстав, інших ніж ті, що були предметом судового розгляду при вирішення позовних вимог про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відтак, у частині позовних вимог щодо визнання права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 1820980300:02:000:0090, площею 3,48 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Брусилівської селищної ради (колишньої Водотиївської сільської ради) слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: partial