Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила визнати виконавчий напис, виданий 29 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., зареєстрований в реєстрі № 97 про стягнення з неї на користь АТ «Банк Форвард» суми в розмірі 35068 грн. 25 коп. таким, що не підлягає виконанню. Вказану позовну заяву мотивувала тим, що в березні 2021 року на її адресу надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження при виконанні виконавчого напису нотаріуса № 97 від 29.01.2021 року, яким з неї стягнуто на користь відповідача 32068 грн. 25 грн. боргу. 19 березня 2021 року приватним виконавцем прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Так, 29 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 97 про звернення стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором № 200250666 від 10.02.2020 року в сумі 30968 грн. 25 коп., суми за вчинення виконавчого напису в розмірі 1100 грн., що в сумі становить 32068 грн. 25 коп. З вказаним виконавчим написом не погоджується та вважає, що такий не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки останній видав його за відсутності безспірної суми боргу та з порушенням Інструкції про вчинення нотаріальних дій, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. про відкриття виконавчого провадження від 19.03.2021 року при примусовому виконанні виконавчого напису № 97 від 29.01.2021 року звернуто стягнення на доходи позивача та накладено арешт на карткові рахунки. Позивач зазначає, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався тільки документами, підготовленим працівниками банку, що не може бути доказом безспірності грошових вимог до позивача. Вважає грубим порушенням нотаріуса вчинення виконавчого напису на борговому документі без отримання вимог закону щодо наявності безспірної заборгованості. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.05.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 10 червня 2021 року за клопотанням представника позивача витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. належним чином завірену копію матеріалів нотаріальної справи по вчиненню виконавчого напису, зареєстрованому в реєстрі за № 97 від 29 січня 2021 року, а також від відповідача АТ «Банк Форвард» документи, що підтверджують право стягнення грошових коштів з [PERSON] та деталізований розрахунок заборгованості, що надавались для вчинення виконавчого напису № 97 від 29.01.2021 року. Від представника позивача до судового засідання надійшла заява про слухання справи за її відсутності та відсутності позивача, за наявними матеріалами справи. Від представника відповідача до судового засідання надійшла заява про слухання справи за її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів. Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. надійшла заява про слухання справи за її відсутності. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Клопотання про відкладення розгляду справи суду не надано. Пояснення до суду не надходили. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників справи. Оскільки учасники справи на засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 29січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 97 про звернення стягнення з [PERSON] на користь АТ"Банк Форвард" заборгованість у розмірі 30968 грн. 25 за період з 10 листопада 2020 року по 10 грудня 2020 року, на підставі кредитного договору 200250666 від 10.02.2020 року, укладеного з ПАТ "Банк Форвард", правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» та 1100 грн. за вчинення виконавчого напису, а всього 32068 грн. 25 коп. (а.с. 7) Згідно постанови від 23.02.2021 року відкрито виконавче провадження № ВП 64620152 про примусове стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 32068 грн. 25 коп. (а.с. 11) Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першою ст. 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до ст. 89 Закону України "Про нотаріат" у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Згідно пунктів 1, 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Згідно пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України»). Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved