Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

28.11.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, а 16.12.2019 з уточненою позовною заявою, до [PERSON] з вимогами: стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 24275 грн. В обґрунтування позовної заяви вказала, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Зміївського районного суду Харківської області по цивільній справі № 621/2697/14-ц було розірвано 20.10.2014 року. Від шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, дочка залишилася проживати з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно вирішив брати участь в утриманні доньки та самостійно звернувся із заявою до бухгалтерії Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» про щомісячне відрахування частки від заробітку на її користь, тому, з позовом про стягнення аліментів вона не зверталася. З раннього дитинства дочка страждає розладами зору - діагноз міопія високого ступеню обох очей. Згідно виписок, доньці рекомендовано огляди в медичному центрі 1 раз на три місяці, постійна очкова корекція та апаратне лікування. Консультації в клініці оплатні, аналізи та процедури на спеціалізованому обладнанні також потребують коштів. Так, 06.09.2018 року, при проведенні повного обстеження доньки вона витратила 550,00 гривень. Крім того, необхідно купувати лінзи, розчини для лінз, очні каплі, на що витрачаються чималі кошти. Для забезпечення та розвитку своїх особистих здібностей донька виявила бажання навчатися в спеціалізованій економіко-правовій школі І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземної мови при Харківському гуманітарному університеті "Народна українська академія" та здала вступні іспити до 11 класу. Навчання в спеціалізованій школі є платним, вартість якого, згідно п. 2.3.1 Договору № 21/2-18 від 07.06.2018 року, складала 31200,00 гривень. Оплату дозволялося проводити як одноразово, так і щомісячно, по 2600 грн. на місяць. Коли донька повідомила батькові про вступ до спеціалізованої школи та попросила допомоги у сплаті за навчання, відповідач відмовив їй у допомозі, бо вважав, що аліментів, які він сплачує щомісячно, достатньо, аби їй прожити, а вчитися у платній школі необов`язково. Вона змушена була самостійно виплачувати всю суму за навчання для забезпечення розвитку особливих здібностей дитини. Донька досягла значних успіхів у навчанні, вивченні іноземних мов та розвитку математичних здібностей, чого б не змогла досягти, навчаючись у звичайній школі в смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області. Навчання в спеціалізованій школі допомогло доньці вступити до Харківського гуманітарного університету «Народна українська академія» на освітню програму «бізнес-економіка» для здобуття вищої освіти ступеню бакалавра. Вартість навчання, згідно п. 4.1 Договору № 88/2-19 від 29.08.2019 року за один календарний рік складає 16800,00 грн. Відповідач відмовляється нести разом з нею додаткові витрати на розвиток здібностей дочки, на забезпечення медичних оглядів, при цьому він є здоровою, працездатною людиною і не має інших неповнолітніх дітей на утриманні. [PERSON] працює на Зміївській ТЕС заступником начальника цеху, регулярно та стабільно отримує високу заробітну плату. Крім того, відповідач отримує одночасно із заробітною платою, пільгову пенсію за вислугу років, але не вважає за потрібне збільшити надання допомоги дитині. ЇЇ коштів на забезпечення потреб дитини не вистачає, оскільки зі своєї заробітної плати вона утримує житло, сплачує комунальні послуги, електроенергію, інтернет, купує одяг, взуття, витрачає кошти на харчування та придбання усього необхідного для навчання. Небажання у добровільному порядку врегулювати питання утримання дочки, стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11.12.2019 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 14.01.2020 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказав, що позовні в частині стягнення з нього додаткових витрат на утримання дочки не визнає. З його ініціативи із заробітної плати утримуються та перераховуються аліменти на утримання дочки. Зокрема, за 2019 рік позивач отримала аліменти у розмірі 64908 грн. Щодо проходження медичних обстежень з приводу вади зору дочки, то він також ніс витрати, тоді як позивач про це замовчує. Навчання дочки у спеціалізованій школі є одноосібним рішенням [PERSON] та не пов`язане з жодним розвитком здібностей дитини. Навчання в університеті є безумовним правом дочки і оплата цього навчання може здійснюватися із сум, які позивач отримує від нього, як сплата аліментів. Представник позивача [PERSON] - адвокат Філіп`єва В.В. у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, наполягає на задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Гетьман О.М. у судове засідання не з`явилася, надав заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності відповідача, просить врахувати викладене у відзиві. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Сторонами визнається, тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню те, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] , дочка сторін проживає разом з матір`ю [PERSON] . Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка,дружини,батьків,дочки,сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи відсутність домовленості між сторонами щодо утримання спільної дочки, інтереси дитини, суд вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є розміром, достатнім для гармонійного розвитку дитини та належного забезпечення умов її проживання. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, суд виходив з такого. На підтвердження несення додаткових витрат позивачем надано Договір №21/2-18 про навчання в спеціалізованій економіко-правовій школі І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземної мови при Харківському гуманітарному університеті «Народна українська академія", де зазначено, що вартість навчання складає 31200 грн. на рік. (а. с. 13) квитанції до прибуткового касового ордера (а. с. 15-16) Договір №99/2-19 про навчання в Харківському гуманітарному університеті «Народна українська академія", де зазначено, що вартість навчання становить 16800 грн. за один календарний рік (а. с. 17) квитанцію до прибуткового касового ордера (а. с. 18)медичну документацію, якою підтверджується, що [PERSON] встановлено діагноз - міопія високого ступеню обох очей (а. с. 19, 20, 22) квитанцію про оплату обстеження на суму 550 грн. (а. с. 21). Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Доводи про те, що навчання дитини у державному вищому закладі та розвиток здібностей дитини в цьому напрямку і є особливими обставинами, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків, не заслуговують на увагу. Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 16.10.2019 в справі № 219/1766/18. Позивачем не доведено того, що навчання в спеціалізованій економіко-правовій школі І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземної мови при Харківському гуманітарному університеті «Народна українська академія" та навчання у Харківському гуманітарному університеті «Народна українська академія", оплату за яке проведено [PERSON] , викликане розвитком певних здібностей дочки сторін. Щодо тверджень позивача про несення нею додаткових витрат у зв`язку з хворобою дочки, слід зазначити, що вони також не підтверджені належними та допустимими доказами, окрім квитанції про оплату 550 грн., а, враховуючи сплату аліментів відповідачем, середній розмір яких складає близько 5000 грн. на місяць, проти чого не заперечувала позивач, понесені нею витрати в 1/2 частці можуть бути покриті саме аліментами. За таких обставин вимога про стягнення додаткових витрат є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: partial