Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

У серпні 2018 року позивач - [PERSON] звернувся до суду із даним позовом до відповідача - АТ КБ «Приватбанк», в обґрунтування якого вказав, що у серпні 2018 року він дізнався про наявність виконавчого провадження № 53902930, на підставі виконавчого напису № 9347, виданого 25.10.2016 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості за кредитним договором на загальну суму - 372 898,78 грн. Вказане виконавче провадження перебуває на виконанні державного виконавця Знам`янського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Некрасова В.С. Позивач вказує, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушеннями чинного законодавства, оскільки між сторонами існує спір про розмір кредитної заборгованості, крім цього, банком пропущено трирічний строк вчинення виконавчого напису, встановлений статтею 88 Закону України "Про нотаріат". Посилаючись на таке, позивач просив: -визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 9347, вчинений 25.10.2016 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № KGAWAN02004016 від 21.07.2006 р. на загальну суму - 372 898,78 грн. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з вищевикладених підстав та просив його задовольнити. Представник відповідача - АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, причини його неявки суду невідомі. Третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про слухання справи у її відсутність та свої письмові пояснення, в яких заперечувала проти позову через його безпідставність та необґрунтованість. Письмові пояснення третьої особи долучені до матеріалів даної справи. Зі згоди позивача, суд розглядає справу у порядку заочного провадження, на підставі наявних у ній доказів та постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-283 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані по справі письмові, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 25.10.2016 р. приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинила виконавчий напис за реєстр. № 9347 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № KGAWAN02004016 від 21.07.2006 р. на загальну суму - 372 898,78 грн. Вказана сума заборгованості складалася із: -залишку заборгованості за кредитом - 48 910,50 грн.; -залишку заборгованості за відсотками - 57 336,19 грн.; -комісії - 7 250 грн.; -пені - 257 702,09 грн. Крім цього, за вчинення виконавчого напису з [PERSON] було стягнуто 1 700 грн. Судовим розглядом встановлено, що 21.07.2006 р. між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є відповідач по даній справі, та [PERSON] був укладений кредитний договір № KGAWAN02004016 від 21.07.2006 р., відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 50 000 грн. у вигляді не поновлювальної кредитної лінії, на купівлю автомобілю, а також 17 852,38 грн. на сплату страхових платежів, строком користування з 21.07.2006 р. по 19.07.2013 р. включно, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,23 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (п. 1.1. кредитного договору). Забезпеченням виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором виступив автомобіль DAEWOO (п. 1.3. кредитного договору). 05.10.2016 р. на ім`я позивача було направлена вимога про погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 02.09.2016 р. склала 371 698,78 грн., із яких: -залишок заборгованості за кредитом - 48 910,50 грн.; -залишок заборгованості за відсотками - 57 336,19 грн.; -комісія - 7 250 грн.; -пені - 258 202,09 грн. Постановою державного виконавця Знам`янського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Некрасова В.С. від 22.05.2017 р. було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. Згідно із частиною першою статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5). Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України "Про нотаріат", підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.4 Порядку). Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Між тим, із матеріалів справи вбачається, що строк, за який провадиться стягнення становить 10 років 1 місяць 12 днів, з 21.07.2006 р. по 02.09.2016 р., тобто за межами загальної позовної давності у три роки. До того ж, для стягнення неустойки (пені, штрафу) статтею 258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність в один рік. Крім цього, зі змісту виконавчого напису та вимоги про погашення заборгованості, вбачається розбіжності у зазначених у них розмірі пені, та відповідно й у загальному розмірі заборгованості за кредитним договором. На думку суду зазначене свідчить про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не встановив належним чином безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за цим написом, не врахував наявність зазначених вище розбіжностей та спливу позовної давності, що свідчить про спірний характер заборгованості. За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорюваний позивачем виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню оскільки він вчинений із порушенням вимог статті 88 Закону України "Про нотаріат". На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу 2 100 грн., та 768,40 грн. судового збору в прибуток держави, від сплати якого позивач звільнений на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Outcome: approved