Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Державної казначейської служби України, Головного Управління Державної казначейського служби України у Чернівецькій області, треті особи: Прокуратура Чернівецької області, [PERSON] управління національної поліції в Чернівецькій області про відшкодування моральної шкоди завданої громадянину незаконними діями органів досудового слідства , прокуратури і суду . В позові вказує, що відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно [PERSON], внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 2017260060000075 від 15.02.2017 року, складеного слідчим СВ Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області, затвердженого 07.03.2017 року прокурором Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області [PERSON], досудовим розслідуванням було встановлено, що [PERSON] на початку весни 2016 року перебуваючи на території сміттєзвалища с.Банилів Вижницького району, найшов металевий предмет, ззовні схожий на багнет, якого приніс до місця свого проживання в [INFO], якого з того часу зберігав у себе вдома. 14.02.2017 року біля 21-00 години під час профілактичного відпрацювання в с. Банилів працівниками сектору кримінальної поліції Вижницького ВП було встановлено, що [PERSON] на вебсторінці свого комп'ютера розмістив оголошення продаж багнета. В подальшому, з метою припинення кримінального правопорушення працівник поліції, представившись особою, яка має намір купити вказаний багнет, зателефонували [PERSON] та домовились про зустріч під час якої [PERSON] надав працівникам поліції багнет для огляду. Після чого він добровільно видав останнім вказаний багнет. Обвинувачення [PERSON] було пред'явлено за ч.2 ст.263 КК України. У вказаному засіданні [PERSON] своєї вини не визнав та надав відповідні пояснення з даного приводу. 24 травня 2017 року вироком Вижницького районного суду [PERSON] визнано невинуватим по пред'явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та виправдано у зв»язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Досудове слідство та судовий розгляд справи тривало з 15 лютого 2017 року по 18 липня 2017 року. Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 18 липня 2017 року апеляцію прокурора Руснака Т.Я. залишено без задоволення, а вирок Вижницького районного суду від 24.05.2017 року без змін. Вважає, що з 15 лютого 2017 року тобто з часу внесення даних про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань і до закінчення розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції він постійно перебував у стані страху, стресу через факт порушення проти нього кримінального провадження та притягнення його до кримінальної відповідальності. Позивач також вважає, що наслідок незаконних дій працівників поліції та прокуратури, були порушені його життєві зв'язки . Він був позбавлений можливості регулярного спілкування з рідними і друзями, його особистість було принижено присвоєнням статусу підозрюваного, обвинуваченого. Він зазнав моральних страждань через те, що певне його оточення, знайомі почали ставитись до нього, як порушника закону, небезпечної особи. Через незаконне притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності він був позбавлений можливості ведення раціонального здорового та звичного способу життя, реалізувати ним свої звички і бажання, невиконання ним своїх батьківських обов'язків, була порушена морально-психологічна атмосфера в сім'ї. Просив стягнути з Державного бюджету України на його користь 60000 (шістдесят тисяч) грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, шляхом безспірного списання цієї суми з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали просили його задовольнити в повному обсязі . Прокурор Кіцманської місцевої прокуратури в судовому засіданні позовні вимоги не визнала надала свої письмові заперечення, просила в їх задоволенні відмовити посилаючись на пояснення які долучені до матеріалів справи та в ході судового розгляду. Представник Державної казначейської служби України в судовому позовні вимоги [PERSON] не визнала, подала письмові заперечення , просила в їх задоволенні відмовити. Представник ГУНП у Чернівецькій області в судове засідання не зявився, про дату, час, місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Відзив на позов не надав. Клопотань з приводу участі у розгляді справи суду не надходило. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно [PERSON], внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 2017260060000075 від 15.02.2017 року, складеного слідчим СВ Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області, затвердженого 07.03.2017 року прокурором Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області [PERSON], досудовим розслідуванням було встановлено, що [PERSON] на початку весни 2016 року перебуваючи на території сміттєзвалища с.Банилів Вижницького району, найшов металевий предмет, ззовні схожий на багнет, якого приніс до місця свого проживання в [INFO], якого з того часу зберігав у себе вдома. 14.02.2017 року біля 21-00 години під час профілактичного відпрацювання в с. Банилів працівниками сектору кримінальної поліції Вижницького ВП було встановлено, що [PERSON] на вебсторінці свого комп'ютера розмістив оголошення продаж багнета. В подальшому, з метою припинення кримінального правопорушення працівник поліції, представившись особою, яка має намір купити вказаний багнет, зателефонували [PERSON] та домовились про зустріч під час якої [PERSON] надав працівникам поліції багнет для огляду. Після чого він добровільно видав останнім вказаний багнет. Як встановлено в судовому засіданні підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ст.263 ч.2 КК України предявлено позивачу [PERSON] 27 лютого 2017 року. 24 травня 2017 року вироком Вижницького районного суду [PERSON] визнано невинуватим по пред'явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та виправдано у звязку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. [PERSON] у судовому засіданні своєї вини не визнав та надав відповідні пояснення з даного приводу. Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 18 липня 2017 року апеляцію прокурора Руснака Т.Я. залишено без задоволення, а вирок Вижницького районного суду від 24.05.2017 року без змін. Згідно ч.ч.1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Підстави, порядок і розмір вищевказаної шкоди визначений Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду". Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", затверджено спільним наказом Міністерства юстиції України, Генеральної Прокуратури України, Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04.03.1996 року (із змінами та доповненнями внесеними наказом № 14/5/6/52 від 03.04.1998 року). Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно п.1 ч.1 ст.2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у разі постановлення виправдувального вироку суду. Пунктами 3 і 5 ч.1 ст.3 цього ж Закону та п.7 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" передбачено відшкодування шкоди у вигляді судових витрат та у вигляді моральної шкоди. Частиною 1 ст.4 вказаного Закону передбачено порядок відшкодування шкоди, визначеної п.п.3, 5 ст.3 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету. Згідно ч.ч.5, 6 ст.4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" та абз.1, 2 п.17 Положення, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Абзацами 5-7 п.17 Положення передбачено, що розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом згідно з ч. 3 ст.13 вищевказаного Закону провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відшкодування моральної шкоди відповідно до ч.1 ст.4 Закону провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Абзацом 2 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до ст.13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" питання про відшкодування моральної шкоди у зазначених випадках та її розмір визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд вважає доведеним те, що позивач [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, при цьому, моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, слідства, прокуратури, суду, оскільки мається виправдувальний вирок суду відносно позивача, незаконність його перебування під слідством та судом встановлено цим вироком. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. № 2246-VII I установлено мінімальна зарплата у місячному розмірі з 1 січня - 3723 грн. Проте, щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з часу незаконного перебування під слідством та судом позивача [PERSON]Г, а саме з 27.02.2017 року ( оголошення підозри) по 18.07.2017 року ( винесення ухвали апеляційного суду ), що призвело до невизначеності в майбутньому житті, порушення нормальних життєвих зв'язків, виходячи із засад розумності, виваженості, та справедливості, вважає за можливим стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 23000 гривень. Стягуючи на користь позивача моральну шкоду, суд враховує доводи представника відповідача щодо обраного позивачем способу захисту, в частині стягнення з рахунку Державного Казначейства, тому,

Outcome: partial