Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків. Позовні вимоги мотивував тим, що 24 травня 2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про виконання робіт з виготовлення, доставки та зібрання будинків-зрубів за адресою: [ADDRESS] та Додаток до даного договору від 24.05.2016 року, що містить перелік робіт. Відповідно до п. 3.1 Договору, загальна вартість робіт становить 93 000 грн. Крім того, згідно п.2.4 Договору, передбачається, що протягом виконання робіт, замовник зобов'язується оплачувати рахунки, товарно-касові чеки, надані виконавцем за матеріали і роботи не обумовленні в даному договорі, якщо такі були попередньо узгодженні із замовником. Згідно договору термін виконання робіт становить 60 днів. На виконання умов договору, позивач передав відповідачу кошти в сумі 163 000,00 грн. та 500 дол. США, в якості повної оплати вартості робіт за Договором та за додаткові матеріали і роботи, які не були обумовлені в Договорі, але були угоджені між сторонами. Позивач виконав свої зобов'язання, а відповідач усіляко ухиляється від виконання умов договору. У зв'язку із цим позивач звернувся до суду та просив стягнути із відповідача на його користь збитки в сумі 176 000, 00 гривень та судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - поштовим рекомендованим повідомленням та оголошенням в газеті. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він також уклав договір із відповідачем про виконання робіт з виготовлення, доставки та зібрання будинків-зрубів, здійснив оплату, проте договір зі сторони відповідача залишився не виконаний. Свідок [PERSON] пояснив, що він є другом позивача, був присутній при укладенні договору між сторонами та при передачі коштів в розмірі близько 150 000 грн. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є визнання права. Згідно із ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Судом достовірно встановлено, що 24 травня 2016 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір про виконання робіт з виготовлення, доставки та зібрання будинків-зрубів за адресою: [ADDRESS] та Додаток до даного договору від 24.05.2016 року, що містить перелік робіт (а. с. 9). Відповідно до п. 3.1 Договору, загальна вартість робіт становить 93 000 грн. Пунктом 2.4 Договору, передбачається, що протягом виконання робіт, замовник зобов'язується оплачувати рахунки, товарно-касові чеки, надані виконавцем за матеріали і роботи не обумовленні в даному договорі, якщо такі були попередньо узгодженні із замовником. Згідно п. 1.4 Договору, термін виконання робіт становить 60 днів з моменту підписання даного договору. На виконання умов договору позивач передав відповідачу кошти в сумі 163 000,00 грн. та 500 дол. США, що підтверджується розпискою про суми отриманих коштів за будівництво дерев'яних будинків по вул. Коперника в м. Вінниці, згідно договору від 24.05.2016 року та квитанцією №Р24 А90145466А074440 від 05.06.2016 року (а. с. 11-12). Згідно платіжного доручення № Р24А89122319А095508 від 02.06.2016 року [PERSON] перерахував 5 000,00 грн. на картковий рахунок [PERSON].(а. с. 12). Судом встановлено, що 25.07.2016 року позивач за трьома відомими адресами відповідача надсилав йому вимогу про негайне виконання умов договору на будівництво дерев'яних будинків ( а. с. 47-49). Згідно п. 3.4 спори, що виникають між сторонами з питань, що не знайшли свого вирішення в результаті переговорів, будуть вирішуватись в установленному законодавством України порядку. Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовник) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.2 ст. 901 ЦК України положення цієї глави можуть застосовуватись до договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язань. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт виконання зобов'язань, відсутні акти виконаних робіт та будь-які інші документи, які б підтверджували факт надання послуг, передбачених договором. Відповідно до ч.1 ст. 906 ЦП України збитки, завдані замовнику не виконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягают відшкодуванню виконавцем, а у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Отже, матеріалами справи встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання передбачені договором, а відповідач не виконав взятті на себе зобов'язання, передбачені договором від 24.05.2016 року. Щодо визначення суми збитків, то позивач визначив ціну позову на момент звернення до суду в розмірі 176 000,00 гр.(163 000,00 + 500 дол. США), 500 дол. США станом на день звернення до суду по курсу НБУ на 08.08.2017 року становило 12 890,00 грн. А тому, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 175 890 грн. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 754,20 грн. судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved