Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

04.06.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти, на утримання дочки [PERSON], у твердій грошовій сумі, у розмірі 1500 грн., щомісячно, і не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та надати їй дозвіл, без згоди батька, оформити документи для тимчасового виїзду доньки [PERSON], [INFO], за межі України і на в'їзд до Туреччини в період з 1 липня 2018 року до 1 листопада 2018 року. Позивач [PERSON] посилається на те, що дитина находиться повністю на її утриманні і живе з нею, відповідач офіційно ніде не працює, аліменти нікому не платить, інших неповнолітніх дітей немає, тому вона просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. Окрім цього на даний час вона має намір укласти шлюб з громадянином Туреччини, вона знаходиться на 17-18 тижні вагітності, батько майбутньої дитини громадянин Туреччини. Позивач хоче забрати на деякий час до Туреччини дочку, але не має можливості отримати дозвіл від батька дитини на виїзд за кордон, так як він знаходиться на окупованій території України, а саме в зоні АТО, у неї не має ніякого зв'язку з ним. До суду представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних обставин. Як встановлено в судовому засіданні в період шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого виконкомом Суходільської міської ради м.Краснодона Луганської області, актовий запис №106, батьком якої є відповідач [PERSON] Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України відповідач зобов'язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану. Погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи, що відповідач, являючись батьком дитини зобов'язаний її утримувати до досягнення неї повноліття, проте домовленості про утримання дочки між сторонами не досягнуто, а вона знаходиться на утриманні позивача [PERSON], суд вважає за можливим стягнути на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень. Відповідно вимогам ст. 191 СК України аліменти стягуються з дня пред'явлення позову, тобто з 04.06.2018 року. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч.2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно з п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітніх дітей за кордон, а лише встановлено певний порядок їх виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Батько неповнолітньої [PERSON] в судове засідання не з'явився, нотаріально посвідченого дозволу на виїзд закордон дочці суду не надав, а також не надав доказів (поважних причин) ненадання такого, а тому в інтересах неповнолітньої дитини та можливості її належного виховання матерю, яка з метою утворення нової сім'ї з громадянином Туреччини виїхала до Туреччини, суд вважає, за можливе надати дозвіл на в'їзд [PERSON] в період з 01 липня 2018 року до 01 листопада 2018 року. При розподілі витрат по справі суд керується загальними правилами ст. 141 ч.6 ЦПК України і стягує судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 грн. з відповідача. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved