Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Представник АТ КБ "ПриватБанк" Гребенюк О.С., який діє на підставі довіреності №3084-К-Н-О від 11 серпня 2020 року, звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача 11 887 грн 50 к. заборгованості за кредитним договором б/н від 08 листопада 2012 року та судових витрат. Разом із позовною заявою представником позивача подано до суду клопотання, в якому він просить здійснити огляд та фіксування змісту розділу 2.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ "ПриватБанк" за посиланням https://privatbank.ua/terms та доступні за наступним шляхом: "Архів договорів", перейти за посиланням "більше", обрати сторінку № 7, повний текст за посиланням "Повний договір (актуальний на 01 листопада 2012 року)", розділ 2.1 знаходиться на сторінках 32 - 49 повного договору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач звернулась до ПАТ КБ "ПриватБанк" (14 червня 2018 року найменування позивача змінено на АТ КБ "ПриватБанк") з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 08 листопада 2012 року. [PERSON] при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Це підтверджується підписом відповідача у заяві. [PERSON] ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, які діяли станом на 08 листопада 2012 року, що підтверджується його підписом в анкеті - заяві. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшено до 11 000 грн, для користування кредитним картковим рахунком [PERSON] отримав кредитну картку. Представник позивача зазначає, що при укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Свідченням приєднання відповідача до угоди, дії договору є факт користування позичальником картковим рахунком та використання ним кредитних коштів. Виконання відповідачем договору вбачається також з виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції з повернення кредитних коштів, сплата відсотків за користування ними. АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі: [PERSON] було надано можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах кредитного ліміту. Відповідач, в порушення умов кредитного договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав. Станом на 20 вересня 2020 року його заборгованість перед позивачем за кредитним договором б/н від 08 листопада 2012 року становила 11 887 грн 50 к., з яких: 6 860 грн 26 к. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0 грн 00 к. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 6 860 грн 26 к. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2 465 грн 48 к. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 2 561 грн 76 к. - нарахована пеня. Враховуючи те, що на даний час [PERSON] продовжує ухилятись від виконання взятих на себе зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, представник АТ КБ "ПриватБанк" просить позов задоволити, стягнути з відповідача на користь позивача 11 887 грн 26 к. заборгованості та судові витрати. Ухвалою від 03 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявне письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Крім того, інформація щодо розгляду справи наявна на офіційній сторінці Богородчанського районного суду Івано-Франківської області в мережі Інтеренет на веб-сайті судової влади. Про причини неявки [PERSON] суд не поінформував, своїм правом на подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від нього не надходило. З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оглянувши веб-сайт банку, встановивши наступні факти і відповідні їм правовідносини, приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення. Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Виходячи з вимог статей 526; 527; 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України). За клопотанням представника позивача судом оглянуто зміст розділу 2.1 Умов та правил надання банківських послуг, актуальних на 01 листопада 2012 року, за посиланням https://privatbank.ua/terms. Судом встановлено, що 08 листопада 2012 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 19), йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт в розмірі 300 грн, який 23 січня 2013 року збільшено до 3 000 грн, 11 листопада 2016 року збільшено до 6 000 грн, 20 жовтня 2017 року збільшено до 11 000 грн, 18 січня 2019 року зменшено до 5 030 грн, а 30 травня 2019 року зменшено до 0,00 грн (а.с. 18). Для користування кредитним картковим рахунком [PERSON] 08 листопада 2012 року видано кредитну картку, термін дії якої - 07/16, 02 серпня 2016 року кредитну картку з терміном дії до 01/20 (а.с. 17). З долучених до матеріалів справи документів вбачається, що АТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником ПАТ КБ "ПриватБанк". Факт отримання [PERSON] кредитних коштів та користування ними підтверджується матеріалами справи, зокрема, випискою з рахунку відповідача станом на 22 вересня 2020 року (а.с. 55 - 62), а наявність заборгованості за кредитним договором - розрахунком заборгованості (а.с. 10 - 16), який відповідачем не спростований, та відповідно до якого заборгованість останнього за тілом кредиту станом на 20 вересня 2020 року становила 6 860 грн 26 к., в тому числі за простроченим тілом кредиту - 6 860 грн 26 к. Враховуючи те, що фактично отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" ним не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів - тіла кредиту (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17). Так як фактично кредитні кошти згідно зазначеного обсягу кредитних зобов`язань позичальником отримано, що свідчить про погодження ним дій банку щодо умов кредитування в цій частині, суд не вбачає підстав для відмови у стягненні суми заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 6 860 грн 26 к. А тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в іншій частині, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що банк заявляє також вимогу про стягнення з відповідача нарахованої пені в сумі 2 561 грн 76 к. Крім того, АТ КБ "ПриватБанк" заявлено вимогу про стягнення з [PERSON] заборгованості за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України за відсотковою ставкою 86,4% річних, посилаючись на п.2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг в редакції, що почала діяти з 01 березня 2019 року. При цьому представник позивача, з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України, зазначає, що сторони при укладенні договору керувалися даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Водночас з такою позицією позивача суд не погоджується та вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин норми ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Суд не має можливості перевірити, коли саме (актуальні на час укладення договору від 08 листопада 2012 року) Умови та правила надання банківських послуг були розміщені на веб-сайті банку. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві-анкеті домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, а також самі Умови та правила банківських послуг, що розміщені на сайті банку, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору. Так, споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснювати свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Таким чином відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ "ПриватБанк" дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", в редакції, яка діяла на час укладення договору, щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Відповідні правові позиції Великої Палати Верховного Суду викладені в постановах від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 та від 23 грудня 2020 року у справі №191/2648/17, провадження № 61-5662св19. В разі укладення кредитного договору неустойка поділяються на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі). В анкеті-заяві позичальника від 08 листопада 2012 року відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (зокрема, пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які наявні в матеріалах даної справи, а також були оглянуті судом на веб-сайті, - не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08 листопада 2012 року шляхом підписання [PERSON] анкети-заяви, оскільки на них відсутній підпис відповідача. За таких обставин немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відтак слід відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача нарахованої пені в сумі 2 561 грн 76 к. у зв`язку з безпідставністю через відсутність передбаченого договором обов`язку [PERSON] сплати такої позивачу. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Матеріали справи не містять даних про те, що відповідач ознайомлений із змінами до Умов та правил надання банківських послуг від 01 березня 2019 року, зокрема, з приводу нарахування банком з 181-го дня з моменту порушення позичальником зобов`язань з погашення кредиту процентів за ч. 2 ст. 625 ЦК України за ставкою 86,4% річних та що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру і порядку нарахування вказаних процентів. За таких обставин немає підстав для висновку, що укладеним між сторонами договором було встановлено інший розмір процентів за ч. 2 ст. 625 ЦК України, тому суд вважає, що банк має право на стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми, як визначено в ч. 2 ст. 625 ЦК України. З розрахунку заборгованості видно, що проценти за ст. 625 ЦК України нараховувалися позивачем за період з 01 жовтня 2019 року по 20 вересня 2020 року, тобто за 356 дня прострочення. Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за формулою: С x 3 x Д : 365 (366) : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Таким чином, три проценти річних відповідно до заявлених позовних вимог за період з 01 жовтня 2019 року по 20 вересня 2020 року становлять 200 грн 32 к. (з 01 жовтня 2019 року до 31 грудня 2019 року: 6860,26 x 3 x 92 (дня прострочення) : 365 : 100 = 51,87 грн; з 01 січня 2020 року до 20 вересня 2020 року: 6860,26 x 3 x 264 (дня прострочення) : 366 : 100 = 148,45 грн). Саме вказана сума - 200 грн 32 к. - підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на викладене, позовні вимоги слід задоволити частково: стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" 6 860 грн 26 к. заборгованості за простроченим тілом кредиту, та 200 грн 32 к. заборгованості по процентах, нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а всього 7 060 грн 58 к. заборгованості за кредитним договором б/н від 08 листопада 2012 року. В решті позовних вимог - відмовити. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, суд дійшов висновку про стягнення на користь банку кредитної заборгованості в розмірі 7 060 грн 58 к., задовольнивши тим самим 59,39% позовних вимог. Отже з [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" слід стягнути сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1 248 грн 38 к. (2102 грн х 59,39%). На підставі наведеного,

Outcome: approved