Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

25 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01 січня 2010 року на посаді молодшої медичної сестри фельдшерсько-акушерського пункту с. Барилівка Краснопільської ЦРЛ за зовнішнім сумісництвом працював [PERSON] який наказом №66 від 30 квітня 2014 року звільнений по переводу до КЗ Краснопільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Краснопільської районної ради Сумської області. В ході ревізії, проведеної Державною фінансовою інспекцією в Сумській області при дослідженні табелів обліку використання робочого часу та графіків робочого часу виявлена невідповідність робочого часу зовнішнього сумісника. [PERSON] була нарахована та виплачена заробітна плата за проставлені в табелі години. На підставі наданих інформацій про відпрацьований час за основним місцем роботи [PERSON] відпрацював ці ж самі часи за основним місцем роботи, чим порушено вимоги ст.94 КЗпПУ та ст.1 ЗУ «Про оплату праці» від 24.03.1995 року. Згідно посадової інструкції, відповідач [PERSON], як молодша медична сестра, несе відповідальність за завдання матеріального збитку організації (підприємству, установі) в межах встановлених норм діючого адміністративного, кримінального та цивільного законодавства. Тому просили стягнути з відповідача суму нарахованої та виплаченої заробітної плати [PERSON] 7323 (сім тисяч триста двадцять три) гривні 29 копійок та зайво проведеного нарахування на заробітну плату і перерахування єдиного соціального внеску в сумі 2658 (дві тисячі шістсот п'ятдесят вісім) гривень 35 копійок, а також судовий збір в сумі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача Киященко Я.Є. позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги заперечував та пояснив, що він працював молодшою медичною сестрою Барилівського ФАП з 01 жовтня 2010 року, свою роботу виконував своєчасно, добросовісно і в повному обсязі. Оплата праці йому проводилась за фактично виконану роботу. Він працював на неповну ставку 0,25 загальний робочий час - 2 години відповідно до окладу. Працював у ФАП зранку приблизно з 05.30 год. до 06.30 год. потім їхав на основне місце роботи де працював до 16.30 год., а ввечері десь з 17.30 год. до 18.30 год. знову в ФАП, до того ж працював і в вихідні дні, іноді і вночі, оскільки ФАП має водяне опалення і його треба топити. Про індивідуальний графік роботи його ніхто не попереджав та з графіком роботи не ознайомлювали. Тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Актом ревізії фінансово-господарської діяльності Краснопільської ЦРЛ за період з 01.03.2012 р. по 31.05.2014р. №04-07/40, яка була проведена Державною фінансовою інспекцією України в Сумській області встановлені факти зайвого нарахування в березні-грудні 2012 року, січні-грудні 2013 року та січні-квітні 2014 року заробітної плати та перерахування платежів до фондів соціального страхування та єдиного соціального внеску зовнішньому суміснику молодшій медичній сестрі фельдшерського пункту с. Барилівка [PERSON] Порушення виявлено шляхом співставлення інформації, наданої ТОВ «Будмех» із табелями обліку використання робочого часу, особовими рахунками та з розрахунковими відомостями за вказані періоди (а.с.81-94). З 1 березня 2002 року до 1 січня 2011 року фінансування амбулаторій, ФАП та ФП здійснювалось за рахунок сільських рад. Згідно рішення Краснопільської районної ради від 24.12.2010 року з 1 січня 2011 року сільські заклади охорони здоров'я передані до спільної власності Краснопільської ЦРЛ (а.с.6). Згідно наказу № 148 від 01 жовтня 2010 року на посаді молодшої медичної сестри фельдшерсько-акушерського пункту с. Барилівка Краснопільської ЦРЛ з 01 жовтня 2010 року за зовнішнім сумісництвом працював [PERSON] який наказом № 66 від 30 квітня 2014 року звільнений по переводу до КЗ Краснопільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Краснопільської районної ради Сумської області (а.с.7). Основним місцем роботи [PERSON] за період з 11.10.2010 р. по теперішній час є ТОВ «Будмех» , де він працює водієм, початок роботи з 07-30 години, кінець роботи о 16-30 години . За період з 01.03.2012 року по 30.04.2014 року [PERSON] знаходився у тарифній відпустці з 08.01.2013 року по 04.02.2013 року, а також з 27.02.2013 року по 27.03.2013 року (а.с.67). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що відповідач працював у ФАП з ранку та ввечері, в повному обсязі виконував покладені на нього обов'язки, працюючи у вільний від основної роботи час навіть понаднормово, в нічний час та у вихідні дні, оскільки в зимовий період опалювати приміщення потрібно цілодобово, щоб не позамерзали ліки. Відповідно до п.1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України №43 від 28 червня 1993 року (далі Положення №43 від 28 червня 1993 року), сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом. За змістом ст.102-1 КЗпП України, ст.19 Закону України "Про оплату праці" та п.5 Положення №43 від 28 червня 1993 року працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій визначаються Кабінетом Міністрів України. Так, згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 1993 року №245 "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій", робітники, спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати, крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час. Пункт 2 цієї постанови КМУ передбачає, що тривалість роботи за сумісництвом не може перевищувати чотирьох годин на день і повного робочого дня у вихідний день. Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу. Оплата праці сумісників проводиться за фактично виконану роботу. Відповідно до п.12 Положення №43 від 28 червня 1993 року відповідальність за порушення порядку прийняття на роботу за сумісництвом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №245 від 03 квітня 1993 року покладається на власника або уповноважений ним орган державного підприємства, установи, організації, що приймає працівника на роботу за сумісництвом. Твердження представника позивача, що [PERSON] не міг виконувати свої обов'язки з 8.00 до 10.00 години, як це зазначено в графіках обліку використаного робочого часу, оскільки в цей час перебував за основним місцем роботи, як це зазначено в інформації, наданій ТОВ «Будмех» , де він працює водієм, не доводять факту невиконання молодшою медичною сестрою ФП с.Барилівка своїх обов'язків та спростовуються поясненнями відповідача та свідків про те, що останній в повному обсязі виконував покладені на нього обов'язки, працюючи у вільний від основної роботи час навіть понаднормово, в нічний час та у вихідні дні, що взагалі не відображено ні в графіках ні в табелях обліку робочого часу і відповідно не оплачено. Представник позивача не надала суду доказів того, що [PERSON] протягом спірного періоду нарахована й виплачена заробітна плата в розмірі, що є більшим ніж 0,25 ставки молодшої медичної сестри, або за роботу, що фактично ним не виконувалась. Тривалість відпрацьованого робочого часу, зазначену в табелях позивач не оспорював. Наказом Державного комітету статисти України №489 від 05 грудня 2008 року «Про затвердження типових форм облікової документації зі статистики праці з метою подальшого вдосконалення державних статистичних спостережень підприємств, установ, організацій щодо обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків» затверджено типові форми первинної облікової документації, а саме "Табель обліку використання робочого часу" (п.1.5 Наказу - форма П-5), як форму обліку фактично відпрацьованого часу, що являє собою основний доказ на підтвердження нарахування і виплати заробітної плати. Враховуючи викладене, суд вважає, що основним первинним документом, відповідно до якого здійснюється облік робочого часу та нараховується заробітна плата працівнику ( у т.ч. і суміснику) є табель обліку використаного робочого часу. Судом встановлено, що відповідно до складених табелів обліку використання робочого часу працівник- сумісник [PERSON] в повному обсязі виконав планову норму робочого часу, відпрацював 2-годинні робочі дні та 1.45 годинні передсвяткові дні і на підставі табелів йому була нарахована та виплачена заробітна плата. При цьому, вказану роботу за сумісництвом [PERSON] виконував у вільний від основної роботи час. Відтак, позовні вимоги Краснопільської ЦРЛ до відповідача [PERSON] про відшкодування переплати заробітної плати працівнику- суміснику, є безпідставними і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed