Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

08.10.2013 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.Кривому Розі про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з професійним захворюванням. В обґрунтування своїх позовних вимог пояснив, що з 01.08.1981р. по 22.08.2084 р. та з 24.09.1985 р. по 30.03.2000 р. він працював в Ганнівському кар'єрі ПівнГЗК та ВАТ "ПівнГЗК" монтером колії на передвижних залізничних коліях. Тривалий стаж роботи в умовах тяжкої фізичної праці призвели до стійкої втрати його професійної працездатності та професійного захворювання - пильового бронхіту 2-й стадії, емфіземи легенів, дифузного пневмофіброзу 2 ступеню. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання №2 від 11 лютого 2005 р. причиною професійного захворювання стало те, що працюючи 01.08.1981р. по 22.08.2084 р. та з 24.09.1985 р. по 30.03.2000 р. монтером колії в кар'єрі, він виконував роботи по розборці, переукладці, обслуговувані верхнього елемента залізничної колії в кар'єрі. При цьому умови праці характеризуються запиленістю повітря робочої зони підвищених параметрів, в зв'язку несвоєчасним поливом автомобільних доріг та пилячих майданчиків. Причиною професійного захворювання стала робота на протязі 17 років 9 місяців в умовах впливу на організм шкідливих факторів - запиленість повітря робочої зони: пилу з вмістом вільного двоокису кремнію від 10% до 70% в концентрації 4,8 мг/м.куб. при ГДР 2,0 мг/м.куб.. Норми і правила охорони праці, гігієнічні регламенти та нормативи було не виконано Адміністрацією Ганнівського кар'єру. Висновком профпатологічної МСЕК м. Кривого Рогу від 02.03 2005 р. йому первинно визначена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 20 % безстроково. Оскільки стан його здоров'я значно погіршився - посилилась задуха, з'явилися епізоди утрудненого дихання, кашель став носити постійний малопродуктивний характер, наростала слабкість і підвищена втомлюваність, він був змушений постійно лікуватися, а згодом пройти повторний огляд 22.11.2007 року. Висновком профпатологічної МСЕК м. Кривого Рогу від 22.11.2007 р. йому визначена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 40 % безстроково та первинно встановлена третя група інвалідності. На підставі Постанови фонду соціального страхування від нешасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. КрийсУму1 Розі № 2629 Н від 23.03.2005 р. йому призначена одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 16400 грн., та щомісячну допомогу в сумі 291,96грн. Згідно Постанови фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі № 1811н від 08.04.2005 р. призначено щомісячну грошову суму в разі часткової втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 361,45 грн.. Відповідно до постанови фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі № 17192 н внаслідок зміни ступеня втрати професійної працездатності щомісячна сума грошової допомоги була перерахована та склала 1028,78 грн. Оскільки професійне захворювання виникло внаслідок тривалої роботи в шкідливих умовах під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. В зв'язку з наведеним він вважає, що професійне захворювання спричинено йому з вини відповідача, який порушував норми з безпеки праці та не забезпечив безпечні умови роботи, що призвело його до моральних страждань. В зв'язку з професійним захворюванням та втратою працездатності змінилися його образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуває сухий нападний кашель, задуху постійного характеру, яка посилюється при незначному фізичному навантажені, напади задухи до 4-5 разів на добу, головний біль, запаморочення, шум у вухах, біль у грудях та міжлопаточній області, підвищену слабкість та втомлюваність. Такий стан не дає йому можливості спокійно спати по ночам, займатись фізичною роботою. Будь-які фізичні навантаження викликають у нього задуху. Через захворювання він не може виконувати навіть незначну роботу по дому, тому вона лягла на плечі його близьких. Він раніше вів активний спосіб життя, любив мандрувати, захоплювався рибалкою, збиранням грибів та ін.. Зараз він змушений відмовитись від цього. У нього було багато друзів-однодумців, які підтримували його захоплення. Через це порушилися його зв'язки з друзями, що спричиняє йому душевні страждання. В зв'язку з хворобою він змушений багато часу проводити у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності. Під час лікування він змушений переносити біль, приймати велику кількість ліків, що підтверджується витягами з лікарняних епікризів. В результаті професійного захворювання на виробництві він втратив 40% працездатності і став інвалідом 3 групи. Отже, порушення законних прав призвели його до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вважає, що розмір заподіяної йому моральної шкоди складає 1147 (мінімальна заробітна плата) х 200 = 229400 грн., тому просить суд цю суму та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. стягнути на його користь з Публічного акціонерного товариства «Північний гірничозбагачувальний комбінат». Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача повністю підтримав. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Представник Фонду за довіреністю Чупла І.С. позов не визнала, вважаючи вимоги позивача необґрунтованими, а позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивач не навів доказів, які підтверджують факт нанесення моральної шкоди. Представник відповідача вважає, що позивач подав позов до неналежного відповідача у справі про відшкодування моральної шкоди, оскільки в даному випадку позивач отримав виробничу травму і, як результат, втрату профпрацездатності з вини роботодавця. У зв'язку з цим, представник відповідача просить відмовити позивачу в позові в повному обсязі. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01.08.1981р. по 22.08.2084 р. та з 24.09.1985 р. по 30.03.2000р. [PERSON] працював в Ганнівському кар'єрі ПівнГЗК та ВАТ "ПівнГЗК" монтером колії на передвижних залізничних коліях - а.с.4-6. Тривалий стаж роботи в умовах тяжкої фізичної праці призвели до стійкої втрати його професійної працездатності та професійного захворювання - пильового бронхіту 2-й стадії, емфіземи легенів, дифузного пневмофіброзу 2 ступеню, що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання №2 від 11 лютого 2005 р. - а.с.7. Причиною професійного захворювання стала робота на протязі 17 років 9 місяців в умовах впливу на організм шкідливих факторів - запиленість повітря робочої зони: пилу з вмістом вільного двоокису кремнію від 10% до 70% в концентрації 4,8 мг/м.куб. при ГДР 2,0 мг/м.куб. - а.с.7,8. Висновком профпатологічної МСЕК м. Кривого Рогу від 02.03 2005 р. йому первинно визначена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 20 % безстроково - а.с.13. Висновком профпатологічної МСЕК м. Кривого Рогу від 22.11.2007 р. йому визначена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 40 % безстроково та первинно встановлена третя група інвалідності - а.с.14. Згідно п.п. "е" п.1 ч.1 ст.21, ч.3 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове держане соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань, що призвели до втрати працездатності", який діяв на час встановлення позивачу втрати професійної працездатності, у випадку настання страхового випадку, Фонд соціального страхування зобов'язаний відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я, виплачуючи йому, у тому числі, страхову виплату за моральну шкоду, при наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому. Відповідно до ч.3 ст.34 зазначеного Закону, сума страхової виплати за моральну шкоду визначається у судовому порядку. При цьому, сума страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виплати незалежно від будь-яких інших виплат. В даному випадку розмір моральної шкоди суд визначає в залежності від характеру й обсягу страждань, що має позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, час і зусилля, які необхідні для відновлення первісного стану. Враховуючи відповідні правові норми та Рішення Конституційного Суду України, наведені в позові, при розгляді справ осіб (позивачів), що підлягають обов'язковому соціальному страхуванню, які звернулися до суду з позовними заявами про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з втратою працездатності, якщо страховий випадок з ними стався у період з 01.04.2001 року по 31.12.2005 року, судами повинні застосовуватися положення абзацу четвертого статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей), підпункту "е" пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28, частини третьої статті 34 Закону №1105-XIV. Суд вважає, що при виконанні трудових обов'язків позивачу заподіяно моральну шкоду та яка існує і на момент розгляду позову в суді, і яка полягає в наступному. Внаслідок професійного захворювання позивач став інвалідом третьої групи та встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 40 % безстроково. На цей час його постійно турбує сухий нападний кашель, задуха постійного характеру, яка посилюється при незначному фізичному навантажені, напади задухи до 4-5 разів на добу, головний біль, запаморочення, шум у вухах, біль у грудях та міжлопаточній області, підвищену слабкість та втомлюваність. Такий стан не дає йому можливості спокійно спати по ночам, займатись фізичною роботою. Будь-які фізичні навантаження викликають у нього задуху. Через захворювання він не може виконувати незначну роботу по дому, тому вона лягла на плечі його близьких. Зараз він змушений відмовитись від активного способу життя, мандрування, рибалки, збиранням грибів. У нього було багато друзів-однодумців, які підтримували його захоплення. Через це порушилися його зв'язки з друзями, що спричиняє йому душевні страждання. В зв'язку з хворобою він змушений багато часу проводити у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності. Під час лікування він змушений переносити біль, приймати велику кількість ліків. Факт спричинення позивачу моральної шкоди підтверджується також медичними документами - а.с.20-36. Таким чином, з урахуванням усіх вищенаведених фактів, стану здоров'я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, часу і зусиль, які необхідні для відновлення його первісного стану, 3 групи інвалідності і 40% втрати профпрацездатності, а також відсутність вини позивача в отриманні профзахворювань, суд вважає, що на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 45000,00 грн. у відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди. Такий розмір моральних шкоди відповідає обставинам отримання позивачем профзахворювань і тяжкості його моральних страждань, а також стягнути на його користь витрати на правову допомогу у розмірі - 1000 грн.. В іншій частині позову [PERSON] слід відмовити. На підставі ст. ст. 153, 237-1, КЗпП України, ст. ст. 23, 268, 1167 ЦК України,

Outcome: partial