Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Вінницької районної державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] у віці 77 років померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], який належав померлій на підставі свідоцтва на забудову індивідуальної садиби виданого відповідно до рішення №323 виконкому Вінницької районної ради депутатів трудящих від 23.09.1969р. Присадибна земельна ділянка розміром 700 кв.м. відведена [PERSON] для будівництва індивідуального жилого будинку і господарчих будівель на землях присадибного фонду Вінницького каміннодробильного заводу на підставі рішення виконавчого комітету Стрижавської сільської Ради депутатів трудящих від 19 березня 1969р. відповідно до довідки №9 виданої адміністрацією Вінницького каміннодробильного заводу від 12.03.1969р. Заповіту [PERSON] складено не було. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 10.10.1965р. Мізяківською сільською радою, відповідно до якого батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Однак, в даному свідоцтві про народження по-батькові матері помилково вказано «[PERSON]», тоді як згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.11.2015 р. та в інших документах, її по-батькові вказано правильно як «[PERSON]». Інших спадкоємців, які мали б право на спадщину після смерті [PERSON] заповітом та за законом немає. В установлений законом шестимісячний термін позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], на підставі якої державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницьким Є.В. заведено спадкову справу №72/2016. В вересні 2016 року позивач звернувся до державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницького Є.В. за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], однак [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 07.09.2016 року за № 2417/02-17 державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницьким Є.В. надано відповідне роз'яснення. Згідно записів домової книги в домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] постійно мешкали: [PERSON] та [PERSON]. З огляду на вищевикладене позивач звернувсь з даним позовом до суду, яким просить визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Представник позивача адвокат Сидорчук Н.М. позов свого довірителя підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, змін та доповнень не має. Представник відповідача, в особі Стрижавської селищної голови Короленко Т.А. - при вирішення клопотання покладаються на розсуд суду. Третя особа Вінницька районна державна нотаріальна контора, при вирішенні питання покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла спадкодавець, мати позивача [PERSON] в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] (а.с. 97). Факт родинних відносин між [PERSON] та померлою [PERSON], як між матір'ю та сином, підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 10.10.1965р. Мізяківською сільською радою, відповідно до якого батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Однак, в даному свідоцтві про народження по-батькові матері помилково вказано «[PERSON]», тоді як згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.11.2015 р. та в інших документах, її по-батькові вказано правильно як «[PERSON]» (а.с.8,7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], який належав їй на підставі свідоцтва на забудову індивідуальної садиби виданого відповідно до рішення №323 виконкому Вінницької районної ради депутатів трудящих від 23.09.1969р. Присадибна земельна ділянка розміром 700 кв.м. відведена [PERSON] для будівництва індивідуального жилого будинку і господарчих будівель на землях присадибного фонду Вінницького каміннодробильного заводу на підставі рішення виконавчого комітету Стрижавської сільської Ради депутатів трудящих від 19 березня 1969р. відповідно до довідки №9 виданої адміністрацією Вінницького каміннодробильного заводу від 12.03.1969 року (а.с.9-15). Інших спадкоємців, які мали б право на спадщину після смерті [PERSON] заповітом та за законом немає, що підтверджується копією домової книги для прописки громадян, проживаючих в [ADDRESS] (а.с.16-18). Відповідно до звіту про оцінку майна померлої [PERSON] від 18.01.2017 року, вартість ринкова житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] складає 49 938 грн (а.с.24-40). Однак оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі позивач [PERSON] не має можливості, в зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 07.09.2016 року за вих. № 2417/02-17 (а.с. 22). Інших спадкоємців не має. Заповіт не вчинявся. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки, при розгляді даної цивільної справи знайшов своє підтвердження факт того, що [PERSON], як записано в свідоцтві про народження[PERSON] серія [NUMBER] виданого 10.10.1965р. Мізяківською сільською радою , та яка померла [INFO], є рідною матір'ю [PERSON], [INFO], то з метою забезпечення реалізації спадкових прав позивача, які підлягають судовому захисту, суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, про який просять позивач. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Згідно ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При вирішенні спору суд відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132). За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивачів на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved