Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 06 вересня 2017 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів, стягуваних із відповідача у її користь на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 червня 2013 року. На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2013 року відповідач на її користь сплачує аліменти на неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], по 350 гривень на кожну дитину. Однак, на даний час, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку значно зріс та становить 1860 гривень, а тому сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання дітей, оскільки вона постійно несе витрати на лікування, навчання та утримання дітей, а розмір її заробітної плати не є високим, у зв'язку із чим просить суд збільшити розмір аліментів, визначений рішенням суду від 26 листопада 2013 року та стягувати із відповідача на її користь аліменти на неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі по 930 гривень на кожну дитину,щомісячно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти: Судом установлено, що сторони з 26 березня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 червня 2013 року. Від шлюбу сторін [INFO] народився син [PERSON], що стверджується актовим записом №32 Великогаївської сільської ради Тернопільського р/в РАГС Тернопільської області . [INFO] у сторін народилася дочка - [PERSON], що стверджується актовим записом №2 Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 12 січня 2005 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2013 року стягнуто із [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі по 350 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 07 листопада 2013 року і до досягненням [PERSON], [INFO], повноліття. Довідкою №3114 виданою 23 серпня 2017 року Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області стверджується, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS]. На її утриманні перебувають неповнолітні діти: син - [PERSON], 2000 року народження; дочка - [PERSON], 2004 року народження. Дана сім'я проживає за адресою: [ADDRESS]. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно викладених у позові обставин, причиною звернення позивачки до суду із вказаним позовом є те, що розмір аліментів, які стягуються із відповідача, зокрема 350 гривень щомісячно на кожну дитину є недостатнім для належного утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них… У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017 року становить 1 689 гривень, з 1 травня - 1 777 гривень, з грудня - 1 860 гривень. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги те, що встановлений рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26 листопада 2013 року розмір аліментів на утримання дітей на даний час є незначним, не є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом зміни розміру аліментів, стягуваних згідно з рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2013 року та стягнення з відповідача в користь позивачки аліменти на дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі, у розмірі по 930 гривень на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved