Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

У листопаді 2013 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] «Про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання», на обґрунтування якого зазначено, що з липня 1995 року по серпень 1999 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого має дитину - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із нею та знаходиться на її утриманні. З відповідачем шлюб розірвано 12 серпня 1999 року. З 01 вересня 2013 року їх дочка навчається на денному відділенні Макіївського економіко-гуманітарного інституту за спеціальністю «Право» та термін її навчання складає до 30 червня 2017 року. У зв'язку з тим, що дочка навчається на денній комерційній формі навчання, вона не має можливості десь працювати, потребує коштів для оплати свого навчання та на матеріальну допомогу. Розміру місячної заробітної плати позивача не вистачає для неї та дитини, у зв'язку з чим вони опинились у скрутному матеріальному становищі. Відповідач працює та має можливість здійснювати допомогу, але не робить цього. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки, [PERSON], у розмірі 1/4 від усіх його доходів щомісяця, починаючи з дня пред'явлення цього позову та до закінчення навчання донькою. Позивач [PERSON] до суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена своєчасно та належним чином, надала суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності з урахуванням того, що позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі, однак згодна на задоволення вимог щодо сплати аліментів у розмірі 1/6 частини від цсіх видів заробітку (доходу) відповідача, оскільки він має ще одну дитину на утриманні. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце та час розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності з урахуванням того, що позовні вимоги він визнає частково у розмірі 1/6 частина від усіх його видів заробітку (доходу). Крім того, відповідач [PERSON] надав ще й письмові пояснення, зареєстровані за вхідним № 25438/13 від 21.11.2013 року, з яких вбачається, що в 1997 році вони з позивачем припинили своє сумісне життя та саме в цього періоду він сплачує аліменти у розмірі ? частини від свого заробітку. Свій обов'язок він сплачував сумлінно, з донькою спілкується й вона гостить у нього вдома. Однак зараз його матеріальний стан суттєво змінився, оскільки у 2005 році він одружився та в 2009 році у нього народився син [PERSON] Крім цього його рідна мати дуже хвора на другий інсульт й також потребує допомоги. Просив зменшити розмір щомісячної плату аліментів, розуміючи, що донька все ж таки потребує на його матеріальну допомогу. Відповідно до частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін по справі свідчать їх відповідні заяви, зареєстровані за вхідним № 4647/14-вх та № 4648/14-вх від 04.03.2014 року, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання сторонами особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог та відповідач при їх визнанні, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме: дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази, - суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу /серії [NUMBER]/, виданого 15.08.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Гірницького районного управління юстиції міста Макіївки, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 12.08.1999 року зроблено запис за № 207 /а. с. 6/. Як убачається з довідки ректора Приватного вищого навчального закладу «Макіївський економіко-гуманітарний інститут» Веретенникова В. І., [PERSON] навчається на першому курсі у ПР-22А групі за спеціальністю «Право» Макіївського економіко-гуманітарний інституту /місто Макіївка/ денної форми навчання. Термін навчання закінчується 30.06.2017 року /а. с. 5/. Відповідно до договору про підготовку фахівця з вищою освітою № 122/13 від 01.09.2013 року, укладеного між Приватним вищим навчальним закладом «Макіївський економіко-гуманітарний інститут» в особі ректора Веретенникова В. І. та [PERSON], загальна вартість освітньої послуги становить 38250 гривень, з яких: /1 курс - 8250 гривень, 2 курс - 9000 гривень, 3 курс - 10000 гривень, 4 курс - 11000 гривень/. Зі свідоцтва про шлюб /серії [NUMBER]/, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції Донецької області 19.08.2005 року убачається, що відповідач [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19.08.2005 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 163. Згідно свідоцтва про народження /серії [NUMBER]/, виданого 03.06.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 03.06.2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 299, та його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] З відомостей, які містяться у довідці ТОВ «Охоронний холдинг» від 18.11.2013 року № Oh000000658 убачається, що [PERSON] працює в ТОВ «Охоронний холдинг» з 03.09.2013 року охоронником та його дохід за період з 03.09.2013 року по 31.10.2013 року складає 4956,53 гривень. Відповідно до виконавчого листа Гірницького районного суду міста Макіївки Донецької області від 02.06.1997 року за № 2-582/1997, з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ? частини неоподаткованого податком мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 27.05.1997 року до повноліття дитини. Як убачається з епікризу Харцизької центральної міської лікарні № 455/82 [PERSON], [INFO], перебувала на стаціонарному лікування в неврологічному відділенні з 21.01.2008 року по 01.02.2008 року з діагнозом ОНМК по типу малого ішемічного інсульту в ЛСМА з дизартрією. Згідно епікризу № 1395/264, виданого Харцизькою центральною міською лікарнею, [PERSON], [INFO], перебувала на стаціонарному лікування в неврологічному відділенні з 09.03.2010 року по 23.03.2010 року з діагнозом: повторний ОНМК по типу малого ішемічного інсульту в ВБС з тетрапарезом глибше справа. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року. Відповідно до положень частини першої статті 1 та частини першої статті 2 Сімейного кодексу України зміст майнових прав та обов'язків батьків і дітей, а також регулювання майнових відносин між батьками та дітьми визначається зазначеним кодексом. Положеннями частини першої статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, суд виходить з того, що зазначений обов'язок також закріплений нормами Конституції України та відповідно кореспондується з правом будь-якої дитини на отримання аліментів від своїх батьків до досягнення повноліття /стаття 51 Конституції України/. Як убачається з роз'яснень, наданих у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 25 травня 2006 року батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 Сімейного кодексу України, і своїх повнолітніх дочку, сина. Норми права, які містяться у частині першій статті 199 Сімейного кодексу України наголошують, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття /незалежно від форми навчання/, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу /пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"/. Відповідно до положень частини першої статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і /або/ у частці від заробітку /доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином /частина друга статті 200 Сімейного кодексу України/. Крім того, вирішуючи спірні правовідносини суд враховує, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання /частина друга статті 199 Сімейного кодексу України/. Враховуючи наведені норми права та обставини справи, що були досліджені судом, а саме досягнення [PERSON] повноліття; продовження нею навчання, яке не припинено; її потреба на допомогу; наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу та відсутність будь - яких судових рішень про стягнення з [PERSON] коштів на утримання інших осіб /у тому числі батьків/ суд, з урахуванням, стану здоров'я, сімейного і майнового положення кожної зі сторін приходить до висновку, що аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - [PERSON] необхідно встановити у частковому відношенні, тобто в розмірі 1/6 частини від заробітку /доходу/ її батька [PERSON] Визначаючи розмір аліментів, що стягуються, суд також приймає до уваги заяву позивача щодо її згоди на розмір аліментів у 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача. Ухвалюючи рішення та задовольняючи позов [PERSON] до [PERSON] «Про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання», суд вважає за необхідне вирішити згідно підпункту 6 частини першої статті 214 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами по справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В той же час частина третя статті 88 Цивільного процесуального кодексу України обумовлює, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Частини 1 та 2 статті 79 Цивільного процесуального кодексу України роз'яснюють, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року, що набрав чинності з 01.11.2011 року й встановлює правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. Стаття 1 Закону України «Про судовий збір» визначає, що судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Як зазначає абзац 1 частини 1 статті 3 цього ж Закону України судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України. Згідно підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 зазначеного закону із змінами та доповненнями за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1% від цини позову, але не менше 0,2 розміру та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. При цьому частина 1 цієї ж статті передбачає, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Із зазначеним позовом [PERSON] звернулась до суду у 2013 році. Мінімальний розмір заробітної плати на 2013 рік встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік» № 5515-VІ від 06 грудня 2012 року. Так, стаття 8 зазначеного закону визначає, що з 01.01.2013 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі встановлена в сумі 1147 гривень. Тому за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі не менше 229,40 гривень. Пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" передбачає, що від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відтак, ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову [PERSON], а тому з відповідача в дохід держави необхідно слід 229,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved