Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

У січні 2015 року ПАТ «КБ «Південкомбанк» в особі уповноваженої Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Південкомбанк» Остапенко І.В. звернулося до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалось на те, що 04.07.2013р. між банком та ТОВ «Деміс Канц» було укладено кредитний договір № 176К-13Ю про надання відкличної відновлюваної кредитної лінії, в який в подальшому були внесені зміни. Банк зі свого боку відкрив товариству відновлювальну відкличну кредитну лінію на поповнення обігових коштів в загальній сумі 12 000 000 грн. зі строком користування до 03.07.2014р. включно, зі сплатою процентів за користування кредитом виходячи з 20% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки. Банк зі свого боку виконав умови договору, проте ТОВ «Деміс Канц» належним чином не виконує умови договору, у зв'язку з чим відповідач як поручитель несе відповідальність за неналежне виконання боржником умов договору. Станом на 07.10.2014р. заборгованість за кредитним договором становить: заборгованість за основним зобов'язанням - 12 000 000грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 499 851грн. 99 коп., пеня за порушення строків повернення кредиту та процентів - 724 740грн. 02 коп., а всього 13 224 592грн. 01 коп. Цю суму позивач і просив стягнути з відповідача (а.с. 1-4). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі (а.с.130). В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ "Південкомбанк" Браніцький О.М., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та просить постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.138-143). Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Установлено, що 04.07.2013р. між ПАТ «КБ «Південкомбанк» та ТОВ «Деміс Канц» було укладено договір про надання відкличної відновлюваної кредитної лінії № 176К-13Ю, згідно якого банк відкрив товариству лінію кредитування в розмірі 12 000 000 грн., зі строком дії до 03.07.2014р., зі сплатою 20% річних, комісією за підготовку та оформлення договору - 360 грн. та одноразовою комісією за відкриття кредитної лінії - 1% від ліміту кредитування (а.с. 13-22). 26 вересня 2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 176К-13Ю від 04.07.2013р. (а.с. 23-24). 04.07.2013р. між ПАТ «КБ «Південкомбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 176П-13Ю/1, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе обов'язок відповідати за виконання боржником його зобов'язань, що витікають з договору № 176К-13Ю від 04.07.2013р. та усіх додаткових угод до нього, включаючи зобов'язання із повернення отриманих грошових коштів (суми кредиту), сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій, пені, інших штрафних санкцій, відшкодування збитків, тощо. Відповідно до умов п. 1.2 договору поруки, боржник і поручитель є солідарними боржниками (а.с. 25-28). Як вбачається з меморіального ордеру № 581758 від 04.07.2013р. грошові кошти в розмірі 12 000 000грн. були перераховані ТОВ «Деміс Канц» (а.с. 29), що також підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 04.07.2013р. по 07.10.2014р. (а.с. 37). В порушення умов договору про надання відкличної відновлюваної кредитної лінії, ТОВ «Деміс Канц» взятих на себе зобов'язань не виконало, у зв'язку з чим станом на 07.10.2014р. заборгованість за договором становить 13 224 592грн. 01 коп. та складається з: заборгованості за основним зобов'язанням - 12 000 000грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 499 851грн. 99 коп.; пені за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування кредитом - 724 740грн. 02 коп. (а.с. 38-39). Справа за позовом ПАТ «КБ «Південкомбанк» до ТОВ «Деміс Канц, ТОВ «Деміс груп» (поручитель) про стягнення заборгованості за договором № 176К-13Ю від 04.07.2013р. в розмірі 13 224 592грн. 01коп. з листопада 2014р. перебуває на розгляді в Господарському суді м. Києва (а.с. 120- 121). Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції посилався на ч.4 ст. 559 Ц України та виходив із того, що порука припинилась, оскільки позивач не пред'явив вимоги до відповідача протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Однак, із вказаним висновком погодитись неможливо з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Із матеріалів справи убачається, що представник позивача у своєму клопотанні просив провести судове засідання у режимі відеоконференції при виникненні необхідності отримати додаткові пояснення (а.с.100), однак, судом у порушення ст. 158-1 ЦПК України дане клопотання не було вирішено, і справа розглянута без участі представника позивача, що призвело до неправильного вирішення спору, оскільки обставини справи були з'ясовані неповно. Так, із договору поруки № 176П-13Ю/1 від 04.07.2013р., укладеного між ПАТ «КБ «Південкомбанк» та [PERSON], вбачається, що договір діє до моменту виконання в повному обсязі боржником та/або поручителем зобов'язань за основним договором, тобто строк дії договору поруки не встановлено. У п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі уповноваженої Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" Славкіної М.А. звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором 4 листопада 2014 року. Копія даної позовної заяви була отримана [PERSON] особисто 11 грудня 2014 року, що підтверджується матеріалами справи № 201/14219/14-ц і не заперечувалось представником [PERSON] у судовому засіданні апеляційного суду. Зазначене свідчить, що вимога до поручителя була пред'явлена кредитором протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню як таке, що ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права (застосовано закон, який не підлягав застосуванню), та у зв'язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи (п.1,3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України), з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, оскільки ні наявність заборгованості, ні її розмір відповідачем не оспорювався. Посилання представника відповідача на те, що залишення позовної заяви без розгляду не перериває строку позовної давності, - не являється підставою для відмови у позові, оскільки строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 5481грн.(3654грн.+1827грн).

Outcome: approved