Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

[PERSON], в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] звернулася до суду з позовом до батька дитини - [PERSON], в обґрунтування якого посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. Ще до розірвання шлюбу вона з відповідачем приблизно з грудня 2001 року не проживали разом та не вели спільне господарство, відповідач з того часу не цікавиться життям сина, його долею, не приймає участі в утримуванні дитини. Також на даний момент вона не має жодних відомостей щодо місцезнаходження відповідача та не знає як з ним можна зв'язатися. Зараз вона має можливість забезпечити дитині навчання за кордоном, однак для виїзду дитини необхідна нотаріальна згода обох батьків, отримати яку від відповідача вона не має можливості. Наразі син навчається у навчальному закладі, що знаходиться на території Республіки Польща. До початку навчання її сина, вона вже зверталася до суду із позовом про надання дозволу на виїзд сина за межі України, але дія попередньої візи, що дозволяє її сину знаходитись на території Республіки Польща, закінчується, і для продовження дії такої візи йому необхідно знову отримувати дозвіл відповідача. Отримати від відповідача дозвіл на виїзд дитини за межі України позивач не має можливості, оскільки місце перебування [PERSON] їй не відоме. На даний момент сину позивача виповнилося шістнадцять років, і для того, щоб він мав можливість самостійно перетинати кордон України, йому повинно виповнитися 18 років, але оформити необхідні для виїзду документи йому потрібно вже зараз, оскільки навчання проходить у Республіці Польща. Продовжити дію візи для прибуття на місце навчання [PERSON] повинен вже у грудні 2017 року У зв'язку з чим, позивач просить суд: - надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO], уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області (актовий запис про народження № 522 проведений 27 листопада 2001 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області) за межі України до Республіки Польща для навчання в супроводі матері - громадянки України [PERSON], [INFO], уродженки м Лутугіно Луганської області, РНОКПП [NUMBER], а також, у супроводі інших осіб, уповноважених матір'ю дитини [PERSON], без письмової згоди та супроводу батька дитини - [PERSON], в період з 01 грудня 2017 року до досягнення дитиною 18 років, тобто до [INFO] року; - надати дозвіл [PERSON] [INFO] уродженки м. Лутугіно, Луганської області, ідентифікаційний номер: [NUMBER] на оформлення проїзних документів на ім?я неповнолітнього [PERSON], на тимчасовий виїзд неповнолітнього [PERSON] [INFO] уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області (актовий запис про народження № 522 проведений 27 листопада 2001 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області) за межі України, до Республіки Польща для навчання, в супроводі матері - громадянки України [PERSON] [INFO] уродженки м. Лутугіно, Луганської області, ідентифікаційний номер: [NUMBER], а також, у супроводі інших осіб, уповноважених матір'ю дитини [PERSON], без письмової згоди та супроводу батька дитини - [PERSON], в період з 01 грудня 2017 року до досягнення дитиною 18 років, тобто до [INFO] року. До початку розгляду справи по суті позивач звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи за його відсутності не клопотав, на підставі чого відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Новомосковського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився. Представник третьої особи - Новомосковського районного відділу Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про день, час, та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи за його відсутності не клопотав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та являються батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим повторно 26 березня 2004 року. Згідно довідки Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області від 22 лютого 2017 року, [PERSON], 1978\~року народження, дійсно проживає у [ADDRESS], разом з нею зареєстрованими значаться [PERSON], 2001 року народження - син, [PERSON], 1986 року народження - чоловік. Позивач має намір тимчасово, до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття, вивезти останнього за межі України з метою його навчання, що підтверджується копією агентського договору № 37-17 від 21 лютого 2017 року про надання послуг зі сприяння вступу до Технікуму, що знаходиться на території Республіки Польща, що іменується «Середня школа», та довідкою самого технікуму про підтвердження факту навчання. Відповідач ухиляється від вирішення питання щодо надання згоди на виїзд дитини, будучи повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився. Суд вважає, що така бездіяльність відповідача, як батька, суперечить інтересам дитини, порушує її права, гарантовані міжнародним та національним законодавством. Частиною першою статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України). Відповідно до абзацу третього ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновителів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України", постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 10 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду-виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Згідно з п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспортгромадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. П. 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 3 Загальних положень "Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї", затвердженої постановою КМУ № 367 від 04 червня 2015 року в'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57. Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон України, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суду надано достатньо даних про те, що позивач позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на виїзд дитини за кордон. Між тим, судом не знайдено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини для тимчасового перебування. Враховуючи, що виїзд неповнолітнього [PERSON] за межі України відповідає його інтересам, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та вважає можливим надати дозвіл [PERSON], [INFO], на виїзд за межі України до досягнення ним вісімнадцятирічного віку для навчання, у супроводі матері - [PERSON], без згоди та супроводу батька - [PERSON], а також у супроводі інших осіб уповноважених його матір'ю [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON] та надати дозвіл матері - [PERSON] оформити проїзний документ на неповнолітнього громадянина України [PERSON], [INFO], на виїзд за межі України для навчання, у супроводі матері - [PERSON], без згоди та супроводу батька - [PERSON], а також у супроводі інших осіб, уповноважених його матір'ю [PERSON] без згоди та супроводу батька - [PERSON]. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача, таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved