Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

24.09.2020 року в Іванівський районний суд Херсонської області з позовною заявою звернувся [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , [INFO] , про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати їхній шлюб, який зареєстрований 18.03.2011 року Фрунзенською сільською радою Іванівського району Херсонської області згідно актового запису в книзі реєстрації шлюбу за №01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 18.03.2011 року Фрунзенською сільською радою Іванівського району Херсонської області. Позовна заява подана особою, яка згідно вимог ст. 47 ЦПК України наділена цивільною процесуальною дієздатністю. Свої позивні вимоги обґрунтовує тим, що 2011 року було укладено шлюб з відповідачкою, в якому в них народилось четверо дітей донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з не склалось через відсутність взаєморозуміння, сварки, що призвело до втрати поваги та любові між ними. В даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинили, сімейні стосунки не підтримуються протягом тривалого часу в зв`язку з відсутністю порозуміння і поваги один до одного. Кожен живе окремим життям та своїми інтересами. Це призвело до того, що перебування у шлюбі стало неможливим та суперечить їхнім інтересам. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження їх сім`ї є неможливими, що є підставою для розірвання їх шлюбу. Просить суд шлюб розірвати. Ухвалою суду від 30.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження в справі з викликом сторін та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання 19.10.2020 року позивач [PERSON] не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує. В судове засідання 19.10.2020 року відповідачка [PERSON] не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, проти позовних вимог не заперечує, вказала, що позов визнає. З урахуванням поданих заяв сторін у справі про розгляд справи без їх участі, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено такі обставини. 18.03.2011 року Фрунзенською сільською радою Іванівського району Херсонської області згідно актового запису в книзі реєстрації шлюбу за №01 зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 18.03.2011 року Фрунзенською сільською радою Іванівського району Херсонської області. В подружжя народилась четверо дітей донька [PERSON] , [INFO] , про що підтверджує свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 18.05.2011 року Фрунзенською сільською радою Іванівського району Херсонської області, син [PERSON] , [INFO] , про що підтверджує свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 18.02.2013 року Любимівською сільською радою Іванівського району Херсонської області, донька [PERSON] , [INFO] про що підтверджує свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 05.07.2015 року Любимівською сільською радою Іванівського району Херсонської області, та донька [PERSON] , [INFO] про що підтверджує свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 05.07.2015 року Любимівською сільською радою Іванівського району Херсонської області. Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Любиміською сільською радою Іванівського району Херсонської області вбачається, що в житловому зареєстровано шестеро осіб позивач, відповідачка та четверо дітей. Позивач [PERSON] , вказуючи, що спільне життя і збереження шлюбу з відповідачкою є неможливим і суперечить спільним інтересам, звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що подружнє життя у сторін не склалося, вони конфліктують та сваряться. Свідком таких сімейних суперечок стають діти, що негативно впливає на їхній психологічний стан і має істотне значення при вирішенні питання про розірвання шлюбу. Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обгрунтування заявлених вимог, беручи до уваги визнання позову відповідачкою, суд вирішуючи сімейний спір між сторонами, виходить з наступних мотивів з врахуванням норм права. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Так, згідно з ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.. 110 СК України. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У свою чергу підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначені ст.. 112 СК України, положеннями якої встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. А ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 2011 року. В шлюбі в них народилась четверо дітей, які на даний час є малолітніми. Однак подружжя припинило шлюбні відносини і їх шлюб набув формального значення, що стало причиною позову про розірвання шлюбу. Обставини життя подружжя, зокрема відсутність взаємопорозуміння між ними, поваги, любові, окреме проживання, відсутність спільного побуту, те, що сторони не виявили бажання примиритись та зберегти сім`ю, дають підстави вважати, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідаче Згідно з положеннями ст. 112 СК України та роз`ясненнями, викладеними в п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~ суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до\~ цивільного процесуального кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Валліанатос та інші проти Греції" від 07.11.2013 року (Заяви N N 29381/09 та 32684/09) передбачено: "Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів. Держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя". Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Фернандес Мартінес проти Іспанії" (заява 56030/07) від 12.06.2014 року встановлено: "Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.". Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Судом при вирішенні спору про розірвання шлюбу встановлено, що позивач та відповідачка не проживають однією сім`єю, у них різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами спору припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи положення ст. 113 СК України , а також заяву відповідачки, в якій вона просила залишити їй взяте у шлюбі прізвище, суд вважає за необхідне залишити відповідачці прізвище [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно долученої до позовної заяви оригіналу квитанції № 09 від 24.09.2020 року вбачається, що позивачем було оплачено судовий збір у сумі 840,80 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, то судовий збір, який оплачений позивачем, підлягає стягненню з\~ відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved