Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

У травні 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Держави Україна в особі Служби безпеки України, треті особи: Державна казначейська служба України, Управління СБУ в Луганській області, слідчий Управління СБУ в Луганській області Бушний О.О. про стягнення 7 699 460,77 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 769946.07 грн. на відшкодування моральної шкоди. На обґрунтування позову зазначила, що 20 грудня 2013 року в належному їй на праві власності будинку по [ADDRESS] старшим слідчим слідчого відділу У СБУ в Луганській області [PERSON] було проведено обшук, під час якого вилучено 262210 євро, 4900 доларів США та 19885 грн. У квітні 2014 року кримінальне провадження, в межах якого проводився обшук, було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Слідчий суддя ухвалив рішення про повернення їй вилучених під час обшуку грошових коштів. Незважаючи на її неодноразові звернення, ухвала слідчого судді залишилися без виконання, а грошові кошти повернуті не були. Як з'ясувалося, слідчий Бушний О.О. в порушення вимог Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду не передав вилучені кошти на зберігання до банку або в касу фінансового підрозділу управління, а зберігав їх в своєму особистому сейфі. Після захвату будівлі УСБУ в Луганській області незаконними збройними формуваннями ці кошти зникли. Своєю бездіяльністю слідчий Бушний О.О. завдав позивачу матеріальної шкоди в розмірі втрачених грошових коштів в перерахунку в національну валюту України по курсу НБУ. Окрім матеріальної, позивачу також завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях у зв'язку з порушенням її конституційного права власності. Позивач являється приватним підприємцем і втрата значної суми грошових коштів змусила її прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. Вона не мала можливості нормально працювати, утримувати свою сім'ю, відпочивати та змушена була брати кошти в борг, витрачати кошти та час на звернення до адвокатів, юристів і до суду, щоб довести порушення своїх прав. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав пославшись на викладені у позовній заяві обставини. Пояснив, що зберіганням в особистому сейфі вилучених під час обшуку грошових коштів слідчий порушив службову інструкцію, внаслідок чого грошові кошти були втрачені. Наслідком неправомірних дій слідчого стала неможливість виконання ухвали слідчого судді про повернення грошових коштів, що свідчить про заподіяння позивачу матеріальної та моральної шкоди, яка повинна бути відшкодована за рахунок Держави України в установленому законом порядку. Представник СБ України Демчук Б. позов не визнав пославшись на недоведеність позивачем наявності шкоди і неправомірності дій СБ України та відсутність підстав для відповідальності відповідача. Вказав, що будь-які правовідносини між позивачем та СБ України не виникли. За міркуванням представника відповідача правомірність дій співробітників УСБУ в Луганській області встановлена постановою військової прокуратури Луганського гарнізону від 22 липня 2016 року про закриття кримінального провадження, що вилучені грошові кошти продовжують зберігатися в сейфі слідчого Вушного О.О. на непідконтрольній Україні території Луганської області та будуть повернені позивачу одразу після відновлення контролю Україною над захопленими незаконними озброєними бандформуваннями територіями. Третя особа Державна казначейська служба України, надала суду письмові заперечення на позов, заявила клопотання про слухання справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності. Представник третьої особи Управління СБУ в Луганській області, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності. Третя особа слідчий Бушний 0.0. належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що слідчими слідчого відділу УСБУ в Луганській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №22013030000000206, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 10.10.2013 року, за фактом незаконного надання послуг військового призначення представникам Міністерства оборонної промисловості Азербайджанської Республіки за ознаками злочину, передбаченого ст. 333 КК України. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Луганська від 03.12.2013 року надано дозвіл на обшук в будинку по [ADDRESS], який належить [PERSON]. 20.12.2013 року у вказаному будинку проведено обшук, під час якого було зокрема вилучено грошові кошти: 262210 євро, 4900 доларів США та 19885 грн., які постановою слідчого від 24.12.2013 року визнані речовими доказами. 24.04.2014 року кримінальне провадження №22013030000000206 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (відсутність в діянні складу кримінального правопорушення). 28.04.2014 року слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Луганська постановив ухвалу про повернення [PERSON] вилучених під час обшуку грошових коштів (а.с.7). Судом встановлено, що на час розгляду справи ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Луганська від 28.04.2014 року не виконана, тобто вилучені під час обшуку грошові кошти [PERSON] не повернуті. З пояснень представника відповідача, вбачається, що вилучені під час обшуку грошові кошти слідчий зберігав в своєму особистому сейфі в службовому кабінеті, можливість доступу до якого він втратив після захоплення будівлі УСБУ в Луганській області групою озброєних осіб 06 квітня 2014 року. Факт зберігання грошових коштів в сейфі слідчого підтверджується і змістом постанови військової прокуратури Луганського гарнізону від 22 липня 2016 року про закриття кримінального провадження (а.с. 56). Відповідно до п. 27 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125 (далі - Інструкція), грошові суми в національній валюті вносяться на депозитний рахунок органу, який вилучив їх, відкритий в уповноваженому банку на підставі укладеного депозитного договору, а валютні цінності доставляються до уповноваженого банку уповноваженою особою органу, який вилучив іноземну валюту, для розміщення їх на депозитних рахунках на підставі укладених договорів. Згідно з п. 30 Інструкції у тих випадках, коли грошові кошти або валютні цінності є речовими доказами, вони не пізніше ніж у 3-денний строк після проведення необхідних досліджень здаються матеріально-відповідальній особі для зберігання у спеціально обладнаних для цієї мети приміщеннях, у касу фінансового підрозділу або до уповноваженого банку на підставі постанови органу дізнання або досудового слідства. Аналогічним чином врегульоване питання правил зберігання речових доказів у вигляді готівки у національній та іноземній валюті у п. 21 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов'язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104. З огляду на встановлені обставини суд приходить до висновку, що службові особи слідчого відділу УСБУ в Луганській області, зберігаючи вилучені під час обшуку грошові кошти в національній та іноземній валюті у сейфі слідчого, порушили порядок зберігання речових доказів. Підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних зобов'язань визначені відповідними нормами цивільного законодавства, а також ст.ст. 5, 35 Закону України "Про службу безпеки України". У відповідності до ст. 1174 ПК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Що стосується належного відповідача, то у відповідності до ст. 35 Закону України "Про Службу безпеки України", співробітники Служби безпеки України самостійно приймають рішення в межах своїх повноважень. Вони повинні відмовитись від виконання будь-яких наказів, розпоряджень або вказівок, які суперечать чинному законодавству. За протиправні дії та бездіяльність вони несуть дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність. Співробітники Служби безпеки України, які виконують свої обов'язки відповідно до наданих законодавством повноважень і в рамках Закону, не несуть відповідальності за завдані майнові збитки. Такі збитки відповідно до законодавства компенсуються за рахунок державного бюджету Службою безпеки України. При правовідносинах, що склались, де передбачена майнова відповідальність Держави безпосереднім відповідачем за зобов'язаннями слід визнавати Державу Україна в особі її органу державної влади з вини якого було завдано збитки та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики і на рахунках якого акумульовані бюджетні кошти. Така правова позиція відповідає правовому висновку Верховного суду України від 12 квітня 2017 року, викладеному у справі за позовом [PERSON] (а.с.113-118). За змістом ч. 3 ст. 5 Закону України від 25.03.1992 року "Про службу безпеки України", орган СБУ у разі порушення його співробітниками при виконання службових обов'язків, прав чи свобод людини повинен вжити заходів до поновлення цих прав та свобод, відшкодування заподіяної моральної і матеріальної шкоди, притягнення винних до відповідальності. Співробітники служби безпеки України, які виконують свої обов'язки відповідно до наданих законодавством повноважень і в рамках закону, не несуть відповідальності за завдані майнові збитки. Такі збитки відповідно до законодавства компенсуються за рахунок Державного бюджету Службою безпеки України (ч. 2, 3 ст. 35 цього закону). Згідно з абзацом другим пункту 1 Положення "Про державну Казначейську службу України", реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Казначейство України. Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів Державного бюджету на підставі рішення суду. Згідно з п. З Порядку рішення про стягнення коштів Державного бюджету виконується на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства в порядку черговості надходження таких документів з попереднім інформуванням Мінфіну про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає доведеним, що порушення службовими особами слідчого відділу УСБУ в Луганській області встановленого порядку зберігання вилучених під час обшуку речових доказів призвело до втрати грошових коштів та валютних цінностей і неможливості виконання ували слідчого судді про їх повернення [PERSON]. Зазначене протиправне діяння заподіяло позивачу майнову шкоду в розмірі втрачених грошових коштів - 262210 євро, 4900 доларів США та 19885 грн., що в перерахунку в національну валюту України по курсу Національного Банку України станом на 17 лютого 2017 року складає 7 699 460,77 грн. Суд вважає, що наявні усі передбачені законом підстави для судового захисту порушених прав позивача [PERSON] в обраний нею спосіб. При цьому, суд не приймає тверджень представника відповідача в тій частині, що неповернення майна позивачу пов'язане з "непередбачуваними" обставинами, оскільки ці твердження не мають правового значення для вирішення спору. Також, суд не приймає твердження представників відповідачів в тій частині, що у позивача відсутні підстави для відшкодування шкоди і не доказана належність позивачу вилучених грошових коштів, оскільки це спростовується всіма» представленими доказами в сукупності. Зокрема постановою слідчого судді Жовтневого суду м. Луганська була встановлена належність вилучених коштів саме [PERSON] і саме їй суд зобов'язав СБУ повернути вилучені в будинку, належному позивачу, кошти. Вказаний факт відповідачем СБУ протягом трьох років розгляду справи не був спростований. Крім того, суд не приймає тверджень представника відповідача про відсутність підстав для відшкодування шкоди, оскільки в діях слідчого Бушного О.О. не було встановлено ознак складу злочину. Суд вважає, що надана відповідачем постанова не має правового значення для вирішення даного спору. При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд керується ст. 23 ЦК України, яка закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди визначаючи, що моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, та ст. 1174 цього Кодексу. Оцінивши доводи представника [PERSON] про заподіяння їй моральної шкоди, суд вважає доведеним, що в результаті втрати значної суми грошових коштів вона зазнала душевних страждань і переживань та була змушена прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачаючи час та додаткові кошти на звернення до адвокатів і до суду, щоб довести порушення своїх прав протягом трьох років. Враховуючи значний розмір майнової шкоди, тривалий час, протягом якого не виконувалась ухвала слідчого судді про повернення грошових коштів, з огляду на принципи розумності, справедливості та поміркованості, суд визначає заподіяну позивачу моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. В решті позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити за необгрунтованістю. Вирішуючи спір таким чином, суд вважає, що судові витрати слід віднести за рахунок держави, оскільки як позивач, так і відповідач Держава в особі СБУ звільнені по закону від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial