Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

В листопаді 2019 року позивачі, кожен окремо, звернулись до суду з позовами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, які ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 09.01.2020 року об`єднано в одне провадження. В позовах посилаються на те, що [PERSON] , відповідно до наказу № 26 директора ТзОВ "Сітка Захід Груп" [PERSON] від 01.02.2018 року, був прийнятий на посаду менеджера із збуту . 29.10.2018 року наказом № 166 31.10.2018 його звільнено з посади менеджера зі збуту на підставі п. 1 ч.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Вказані факти підтверджуються записами в трудовій книжці та копіями наказів про прийняття на роботу та звільнення, що додаються до матеріалів справи. Під час перебування у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 1427,05грн. та компенсація за невикористану відпустку в розмірі 1920,65 грн. [PERSON] , відповідно до наказу № 151 від 21.09.2018 року, був прийнятий на посаду директора ТзОВ «Сітка Захід Груп». 30.10.2018 - відсторонено від посади, а наказом від 06.12.2018 року - звільнено з посади директора ТзОВ «Сітка Захід Груп» за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП. Вказані факти підтверджуються постановою Чернівецького апеляційного суду від 30.07.2019 року у справі №725/130/19, записами в трудовій книжці та копіями наказів про прийняття на роботу та звільнення, що додаються до матеріалів справи. Під час перебування у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 5484,59грн. та компенсація за невикористану відпустку в розмірі 330,06 грн. Просять стягнути з відповідача вказані суми коштів. В судове засідання представник позивачів не з`явилася, направила письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву в якій просив в задоволенні позову відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідно до наказу № 26 директора ТзОВ "Сітка Захід Груп" [PERSON] від 01.02.2018 року, був прийнятий на посаду менеджера із збуту . 29.10.2018 року наказом № 166 31.10.2018 його звільнено з посади менеджера зі збуту на підставі п. 1 ч.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Вказані факти підтверджуються записами в трудовій книжці та копіями наказів про прийняття на роботу та звільнення. Директором товариста [PERSON] видано довідку щодо наявності заборгованості ТОВ "Сітка Захід Груп" перед [PERSON] у сумі 3347,70 грн., з яких заборгованісь по заробітній платі становить 1427,05 грн., компенсація за невикористану відпустку - 1920,65 грн. Повноваження [PERSON] на підпис вказаних документів підтверджуються постановою Чернівецького апеляційного суду від 30.07.2019 року у справі №725/1308/19, якою визнано, що трудові відносини між [PERSON] та ТОВ "Сітка Захід Груп" вважаються припиненими з 06.12.2018 року. [PERSON] , відповідно до наказу № 151 директора ТзОВ "Сітка Захід Груп" [PERSON] від 21.09.2018 року був прийнятий на посаду директора ТзОВ «Сітка Захід Груп». 30.10.2018 - відсторонено від посади, а наказом від 06.12.2018 року - звільнено з посади директора ТзОВ «Сітка Захід Груп» за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП. Вказані факти підтверджуються постановою Чернівецького апеляційного суду від 30.07.2019 року у справі №725/1308/19, записами в трудовій книжці та копіями наказів про прийняття на роботу та звільнення. Наявність заборгованості щодо виплати заробітної плати підтверджується заявою [PERSON] до ГУ ДФС у Чернівецькій області від 22.11.2018 року, якою останній інформує контролюючий орган щодо неможливості проведення розрахунків щодо нарахованої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку з усіма працівниками, що звільнилися. Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною 1 статті 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Відповідно до статті 83 КЗпП України та статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Частиною 1ст.94 КЗпП України передбачено, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. На підставі частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов"язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з правовим висновком, який викладено у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16, всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до ТОВ «Сітка Захід Груп» про стягнення невиплаченої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Так, свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що наказом директора ТОВ «Сітка Захід Груп» від 29 жовтня 2018 року його звільнено з роботи з 31 жовтня 2018 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП, однак при звільненні йому не виплачено нараховану заробітну плату в розмірі 1427,05 грн. та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1920,65 грн. [PERSON] обґрунтовує свої вимоги тим, що наказом директора ТОВ «Сітка Захід Груп» від 06 грудня 2018 року його звільнено з роботи з 06 грудня2018 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП, однак при звільненні йому не виплачено нараховану заробітну плату в розмірі 5484,59 грн. та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 330,06 грн. Проте відповідач заперечує наявність у нього заборгованості з виплати позивачам заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку. Товариство з обмеженою відповідальністю "Сітка Захід Груп", заперечуючи наявність заборгованості із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, відповідних доказів на підтвердження її відсутності чи іншого розміру заборгованості не надало, не довело, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Сітка Захід Груп" при звільненні [PERSON] , [PERSON] виплатило всі належні суми, адже це є його процесуальним обов"язком. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК). За змістом ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі якихможна встановити дійсні обставини справи. З огляду на те, що обов"язок проведення повного розрахунку в день звільнення працівника покладено на власника підприємства, яким не доведено виконання такого обов"язку, суд дійшов висновку, що невиплата Товариством з обмеженою відповідальністі "Сітка Захід Груп" при звільненні [PERSON] та [PERSON] заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку порушує норми матеріального права. За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість , достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved