Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до АТ «Хмельницькгаз», в якому просить зобов`язати АТ «Хмельницькгаз» встановити йому безкоштовно індивідуальний лічильник обліку газу за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що він проживає у квартирі за зазначеною адресою, яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.02.1997 року. У 2018 році в будинку, в якому він проживає, встановлено загальнобудинковий лічильник газу, хоча збори власників квартир не проводилися і відповідне рішення про встановлення загальнобудинкового лічильника газу не приймалося. 06.02.2018 року позивач подав відповідачеві заяву про те, що він не згідний із встановленням загальнобудинкового лічильника газу. 16 лютого 2018 року позивач отримав відповідь, в якій відповідач повідомляє, що у разі незгоди власника квартири розраховуватися за спожитий газ показаннями будинкового вузла обліку на будинок, він може встановити в квартирі лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру за власні кошти. Відповідно до п.1 ст.6 Закону України Про забезпечення комерційного особі природного газу, він має право на встановлення індивідуального лічильника газу для приготування їжі та відповідно до п.1 ст.3 даного закону має право на встановлення такого газового лічильника безкоштовно, за рахунок коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території. Постановою НКРЕКП № 453 від 24.03.2016 р. АТ «Хмельницькгаз» встановлено тарифи на послуги розподілу природного газу та структуру вказаного тарифу. Згідно з Додатком до вказаної постанови до структури тарифу на послуги розподілу природного газу АТ по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз» входять витрати на забезпечення обліку природного газу, які включають встановлення лічильників газу населенню. Позивач вважає, що АТ Хмельницькгаз своїми діями порушує його права споживача комунальних послуг і не виконує взяті на себе зобов`язання та Закон України Про забезпечення комерційного особі природного газу, оскільки згідно зі ст.ст. 2, 6 цього Закону АТ Хмельницькгаз зобов`язаний встановити за власний рахунок саме квартирні прилади обліку газу в квартирі споживача. Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні та зазначив, що пунктом 3 статті 18 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку визначено Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16.06.2011 року (далі Закон №3533-VI). Цим Законом визначено, що вузол обліку природного газу - сукупність засобів вимірювальної техніки та допоміжних засобів, призначених для вимірювання, реєстрації результатів вимірювання та розрахунків об`єму природного газу, зведеного до стандартних умов, що складається з одного або кількох вимірювальних комплексів та/або: лічильника газу в комплекті з реєструвальними приладами температури і тиску газу; лічильника газу в комплекті з показувальними приладами температури і тиску газу; лічильника газу, вимоги до якого встановлюються нормативно-правовими і нормативно-технічними документами. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 3533-VI, в редакції до 21.12.2017 р., суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. Водночас, Законом № 3533-VI в редакції від 20.01.2018 року продовжено строк встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - з 01 січня 2018 року до 1 січня 2021 року. Тобто даним Законом вказано граничний строк встановлення лічильників населенню, що використовує природний газ тільки для приготування їжі. Оскільки [PERSON] є споживачем, що проживає у квартирі та використовує газ для приготування їжі, на момент звернення до суду право споживача порушене не було, оскільки не настала кінцева дата строку для встановлення лічильника газу. Окрім цього ст.3 Закону № 3533-VI передбачено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів; інших джерел, не заборонених законодавством. Відтак, згідно норм Закону № 3533-VI побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників). Аналогічний обов`язок в частині встановлення лічильників газу, в тому числі індивідуальних, перед населенням мають також бюджети всіх рівнів. Обов`язок забезпечити встановлення лічильників газу трактується Законом лише з технічної точки зору як виконання робіт і не включає в себе поняття повного фінансування таких робіт за кошти суб`єкта господарювання. Також ч.2 ст.3 Закону № 3533-VI передбачено, що побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.3 Закону № 3533-VI). Також відповідач зазначає, що встановлення лічильників природного газу здійснюється AT Хмельницькгаз відповідно до вимог Закону № 3533-VI та із врахуванням положень Кодексу ГРМ. Так, відповідно до абзацу 1 пункту 1 глави 5 розділу IX Кодексу ГРМ за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу (ВОГ). Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. Згідно з п.5 глави 1 розділу X Кодексу ГРМ споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ. Згідно із Законом України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015р., Законом №3533-VI та Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою від 30.09.2015р. № 2494 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), загальнобудинкові лічильники газу встановлюються за рахунок загальнодержавної інвестиційної програми у місці розміщення газової мережі Оператора ГРМ (AT «Хмельницькгаз»). На виконання вимог Закону № 3533-VI, що передбачають стовідсоткове забезпечення приладами обліку споживачів газу - населення, в рамках реалізації «Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Хмельницькгаз» на 2016-2025 роки», AT «Хмельницькгаз» вживало заходів щодо встановлення загальнобудинкових лічильників газу для побутових споживачів. Загальнобудинковий лічильник природного газу у будинку [ADDRESS] було встановлено 01.12.2016 року та у травні 2019 року його було знято. У доповненнях до відзиву AT Хмельницькгаз додатково зазначило, що будь-яких обмежень щодо встановлення загальнобудинкових лічильників (на час виникнення спірних відносин) законодавством України не встановлено, а навпаки Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002р. № 620 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016р. №46) врегульовано порядок проведення розрахунків між постачальниками, операторами газорозподільних систем та споживачами природного газу у разі використання загальнобудинкових вузлів обліку природного газу, які складаються, зокрема, з лічильника природного газу та засобу дистанційної передачі даних, яка і на теперішній час є чинною. На момент встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу діяв Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16.06.2011 р, яким не передбачалось отримання згоди на встановлення загальнобудинкового лічильника газу, а також не передбачалось встановлення саме індивідуальних лічильників газу. Під час вирішення справи відповідач просить врахувати висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 08.08.2018р. у справі № 296/6536/17-ц. Також відповідач подав клопотання про залучення у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП). Відповідач вважає, що в разі прийняття судом рішення про зобов`язання AT «Хмельницькгаз» встановити позивачу індивідуальний лічильник природного газу у Товариства виникне право вимоги до Регулятора включити витрати на встановлення лічильника у помешканні позивача до тарифу на розподіл, а в Регулятора - обов`язок включити такі витрати до тарифу AT «Хмельницькгаз» на розподіл природного газу. Разом з цим, згідно з ч.1 ст.54 ЦПК України якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи, така сторона зобов`язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. До такої заяви повинні бути додані докази про направлення її копії особі, про залучення якої як третьої особи подана заява. Проте відповідачем, у порушення зазначених вимог процесуального закону, не надано суду доказів про сповіщення НКРЕКП про відкриття провадження у справі, а також про направлення до НКРЕКП копії заяви про залучення її як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, крім того заява є необґрунтованою, а тому суд відмовляє в її задоволенні. Позивач звернувся до суду з письмовою заявою, в якій позов підтримує, просить його задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Відповідач повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, його представник до суду не з`явився та подав заяву, в якій позовні вимоги не визнав, просить розглядати справу за його відсутності. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач проживає в квартирі по [ADDRESS] , яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.02.1997 року. 01.12.2016 року в будинку, в якому він проживає, відповідачем встановлено загальнобудинковий лічильник газу та в травні 2019 року його було знято. 06.02.2018 року позивач подав відповідачеві заяву про те, що він не згідний із встановленням загальнобудинкового лічильника газу. Відповіддю від 16.02.2018 року відповідач повідомляє, що у разі незгоди власника квартири розраховуватися за спожитий газ показаннями будинкового вузла обліку на будинок, він може встановити в квартирі лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру за власні кошти. У преамбулі\~Закону України від 09.11.2017 року № 2189-VIІІ «Про житлово-комунальні послуги»\~(далі - Закон № 2189-VIІІ), зазначено, що цей\~\~Закон\~регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. Згідно з п.1 ч.2 ст.8 Закону № 2189-VIІІ\~\~виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Закон України від 16 червня 2011 року № 3533-VI «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~ визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку. Відповідно до\~ст.6\~вказаного Закону\~№ 3533-VI суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані: 1) забезпечити встановлення лічильників газу: а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року (Законом України від 21 грудня 2017 року № 2260-VIII внесено зміни до Закону № 3533-VI і змінено строк встановлення лічильників газу тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року). У разі невстановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. У разі ненадання співвласниками багатоквартирного будинку згоди на встановлення загальнобудинкового лічильника газу суб`єктам господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється; б) для інших споживачів - до 1 липня 2011 року; 2) припинити розподіл природного газу споживачам, які використовують природний газ без його комерційного обліку, у разі відмови таких споживачів від встановлення лічильників газу, а саме: а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2021 року; б) для інших споживачів - з 1 липня 2011 року. Отже, зі змісту статті 6\~Закону №\~3533-VI вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. Відповідно до ст.3\~Закону №\~3533-VI фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів; інших джерел, не заборонених законодавством.\~\~Побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення), які встановлять лічильники протягом 2018 року, відповідна компенсація здійснюється протягом 12 місяців. Згідно з постановою НКРЕКП від 15 грудня 2016 року № 2312 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 24.03.2016 року № 453 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Хмельницькгаз» додаток до цієї постанови викладено у новій редакції. Згідно з вказаним додатком, в структуру тарифу затверджено витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб.м природного газу, які становлять 20,61 грн. Тобто з урахуванням наведеного саме на відповідача АТ «Хмельницькгаз» покладений обов`язок встановлення індивідуальних лічильників газу. Саме такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 214/2435/17 і відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України суд враховує їх при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Таким чином, позивач є споживачем природного газу для приготування їжі, а відповідач - АТ "Хмельницькгаз" є виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням. Оскільки позивачу нараховується плата за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильника газу для приготування їжі, у тому числі індивідуального, то відповідач зобов`язаний відповідно до ч.1 ст.6 Закону № 3533-VI забезпечити встановлення індивідуального лічильника газу для населення, який\~\~використовується для приготування їжі. Твердження відповідача, що на момент звернення до суду право споживача порушене не було, оскільки не настала кінцева дата строку для встановлення йому лічильника газу 01.01.2021 року, суд вважає безпідставними, оскільки вказана обставина не може обмежувати право споживача на встановлення в будь-який час індивідуального приладу обліку природного газу до закінчення зазначеного терміну. Крім того, позиція відповідача АТ "Хмельницькгаз", викладена у відповіді № 01.5-ЛВ-1142-0218 від 16.02.2018р. на звернення позивача, про неможливість встановлення індивідуального лічильника у зв`язку з встановленням загальнобудинкового лічильника свідчить про те, що право позивача вже порушено, а відтак підлягає захисту в обраний ним спосіб. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та слід зобов`язати акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" встановити безкоштовно індивідуальний лічильник обліку газу споживачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . При поданні позову позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved