Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ТзОВ ТВК «Львівхолод» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 28.07.2016 року вона працювала в ТзОВ ТВК «Львівхолод» на посаді старшого пекаря в магазині «Рукавичка». 31.03.2021 року вона була звільнена на підставі п.7 ст. 40 КЗпП. Вважає своє звільнення незаконним. Звинувачення роботодавця про те, що вона нібито перебувала в нетверезому стані не відповідає дійсності. Відповідач не надав їй копію наказу про звільнення та трудову книжку в день звільнення . З урахуванням викладеного, позивач, уточнивши позовні вимоги, просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Генерального директора Товариства обмеженою відповідальністю Торгівельно-виробничої компанії «Львівхолод» № 366-к від 29 березня 2021 року "Про звільнення [PERSON] ", поновити її на посаді старшого пекаря магазину "Рукавичка" м. Кременець мережі "Рукавичка" операційного департаменту ТзОВ ТВК «Львівхолод» з 01 квітня 2021 року, стягнути з ТзОВ ТВК «Львівхолод» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 квітня 2021 року по день ухвалення судового рішення та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу. 14.05.2021 року ТзОВ ТВК «Львівхолод» надіслав суду відзив на позовну заяву, згідно якої просив відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі, оскільки [PERSON] грубо порушила Правила внутрішнього трудового розпорядку та перебувала в нетверезому стані на робочому місці, що підтверджується актом та письмовими поясненнями працівників від 10.02.2021р. 31.03.2021 року вона була звільнена на підставі п.7 ст.40 КзпП України. ТзОВ ТВК Львівхолод не змогло в день звільнення вручити [PERSON] трудову книжку, оскільки вона не з`явилась у відділ кадрів. Трудова книжка була надіслана позивачу поштою 16.04.2021 року на підставі її заяви від 06.04.2021 року. Що стосується твердження позивача про не проведення із нею остаточного розрахунку в день звільнення, вважає дане твердження безпідставним та необґрунтованим, адже 31.03.2021 року ними було здійснено розрахунок на суму 4429,12 грн. шляхом зарахування відповідних коштів на картковий рахунок позивача. Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 квітня 2021 року відкрито провадження в цій справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та її представник адвокат Сідорова І.А. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити. Додатково пояснили, що в поясненнях позивача та поясненнях [PERSON] немає відомостей у яких би стверджувалося, що саме позивач вживала алкогольні напої та перебувала у нетверезому стані на робочому місці. Є лише вказівка, що хтось вживав алкоголь у період роботи. Немає відомостей про конкретну дату можливого вчинення дисциплінарного проступку. Також у всіх долучених документах на підтвердження проступку позивача немає даних про час та місце можливого проступку, також не підтверджено стану сп`яніння позивача. Представник відповідача ТзОВ ТВК «Львівхолод» в судовому засіданні позовних вимог не визнав, у задоволенні позову просить відмовити. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне. [PERSON] працювала в магазині «Рукавичка» в м. Кременець на посадах пекаря та старшого пекаря, що підтверджується трудовою книжкою серії [NUMBER] . Згідно довідки про доходи №1441 від 13.04.2021 року [PERSON] за січень- лютий 2021 року отримала 12850,43 грн. заробітної плати. Середньоденна заробітна плата складала 458,94 грн., середньомісячна заробітна плата складала 6425,21 грн. Згідно Акту комісії у складі керуючого магазином, начальника відділу охорони, територіальним ст.охоронником та заступником керуючого магазину «Рукавичка» в м. Кременець від 10.02.2021 року вбачається, що під час огляду шафи пекарів виявлено пластикову пляшку об`ємом 0,5 л, в якій знаходилась орієнтовно 0,25 л з різким запахом алкоголю, а також ключ з брелком № [NUMBER] від камери схову загального користування, після огляду якої було виявлено 9 порожніх пляшок з під алкоголю. Є підстави вважати, що вищезгадані пляшки були переміщені з цеху пекарів в камеру схову з метою приховати від керівництва факт вживання алкоголю на робочому місці. Відповідно до фотознімку вбачається 10 пляшок з різними назвами. У пояснюючій від 10.02.2021 року позивач [PERSON] написала, що «За період роботи в магазині вживали алкоголь, тому що в однієї із працівників було день народження. Із посадовою інструкцією ознайомлена і до мого відома доведено вживати алкоголь заборонено на робочому місці». У пояснюючій пекаря магазину [PERSON] від 10.02.2021 року вбачається, що вона вживала алкоголь разом із колегами по роботі. Згідно наказу Генерального директора ТзОВ ТВК «Львівхолод» №279-к від 09.03.2021 року [PERSON] відсторонено від роботи у зв`язку із виявленням факту вживання алкоголю на робочому місці з 11.03.2021 року до закінчення розслідування. Відповідач ТзОВ ТВК «Львівхолод» надіслав [PERSON] повідомлення №1002 від 11.03.2021 року, згідно якого позивача просили з`явитися на засідання профспілкового органу 25.03.2021 року на 10 год. 00 хв. за адресою [ADDRESS] , на якому буде розглянуто питання щодо припинення трудових відносин компанії із нею. Вищевказане повідомлення було вручене особисто 15.03.2021 року, що підтверджується витягом із сайту Укрпошта. Згідно витягу з протоколу засідання первинного профспілкового комітету № 3 від 25.03.2021 року було прийнято рішення про надання згоди на припинення трудового договору із [PERSON] на підставі п.7 ст.40 КзпП України. Відповідачем листом №1242 від 29.03.2021 року було повідомлено позивача про припинення трудових відносин 31.03.2021 року, та про те, що оригінал трудової книжки позивач може отримати у відділ кадрів головного підприємства за адресою: [ADDRESS] , у день звільнення, що підтверджується копією поштової квитанції, реєстром № 229 рекомендованої кореспонденції та роздруківка з сайту оператора поштового зв`язку «Укрпошта» щодо статусу відправлення 7903406925230. Відповідно до наказу Генерального директора ТзОВ ТВК «Львівхолод» №366-к від 29.03.2021 року звільнено з роботи згідно п.7 ст. 40 КЗпП України за появу на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння пекаря магазину « [INFO] » м. Кременець мережі «Рукавичка» операційного департаменту [PERSON] [INFO] . З 11.02.2021 року по 05.03.2021 року [PERSON] перебувала на лікарняному, що підтверджується копією листка непрацездатності АДШ № 171684, який вона надала відповідачу 06.04.2021року, що підтверджується відповідною відміткою у журналі реєстрації надходження листків непрацездатності. Згідно розрахункового листка за березень 2021 року позивачу [PERSON] проведений розрахунок з врахуванням боргів 31.03.2021 року в сумі 4429,13 грн. Згідно розрахункового листка за квітень 2021 року позивачу [PERSON] проведено виплату за лікарняними листами 07.04.2021 року та 14.04.2021 року на суму 959,36 грн. Борг за ФСС становив 2933,11 грн. Трудова книжка була надіслана позивачу поштою додатком до листа №1499 від 16.04.2021 року, враховуючи те, що підтверджується копією поштової квитанції, реєстром № 269 рекомендованої кореспонденції та роздруківкою з сайту оператора поштового зв`язку «Укрпошта» щодо статусу відправлення 7903406970561. З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Відповідно до статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно з положеннями статті 5-1 КЗпП, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України: правовий захист від незаконного звільнення. Пунктом 7 частини 1 статті 40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння. Відповідно до постанови Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 447/1236/18 (провадження № 61-17455св19), у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40 і пунктом 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів , у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни» роз`яснено, що вирішуючи позови поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п.7 ст.40 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. Такий факт може встановлюватися не лише спеціальним обстеженням з використанням відповідних технічних засобів, а й будь-якими іншими доказами, допустимими з точки зору процесуального права. Між тим, обов`язок доведення факту появи працівника на роботі у нетверезому стані лежить на власнику. Суд не приймає до уваги Акт комісії магазину «Рукавичка» в м. Кременець від 10.02.2021 року у зв`язку із тим, що у ньому відсутня вказівка про те, кого члени комісії бачили в нетверезому стані, які ознаки сп`яніння вони спостерігали, в який день було складено акт - у день появи працівника у нетверезому стані чи згодом. Зазначений Акт не доводить факту перебування [PERSON] в нетверезому стані на робочому місці. Також суд не приймає до уваги і додану відповідачем фотографію, оскільки з неї не можливо встановити кому належать пляшки і де зроблена фотографія. Крім того, суд зауважує, що в своїх поясненнях позивач не вказує про те, що саме вона вживала алкогольні напої, не визнає свої вини у вчиненому, а пише лише про те, що «За період роботи в магазині вживали алкоголь, тому що в однієї із працівників було день народження», що не вказує на її причетність до вчинення дисциплінарного проступку. Інших доказів на підтвердження правомірності дій відповідача щодо звільнення позивача суду не надано. Також суд вважає, що наказ Генерального директора ТзОВ ТВК «Львівхолод» №366-к від 29.03.2021 року винесений з порушеннями, оскільки суперечить записам в трудовій книзі позивача. Вказаним наказом [PERSON] звільнена з посади пекаря, а в трудовій книзі позивач перебувала на посаді старшого пекаря. У постанові Верховного суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс 14 зроблено висновок, згідно якого під незаконним звільненням слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом . Жодних доказів на підтвердження перебування [PERSON] на робочому місці в нетверезому стані, чи у стані наркотичного або у стані токсичного сп`яніння, матеріали справи не містять. Згідно ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог\~Закону України\~"Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині скасування наказу Генерального директора ТзОВ ТВК «Львівхолод» №366-к від 29.03.2021 року про звільнення позивача та поновлення [PERSON] на роботі. Оскільки суд задовольняє вимоги позивача про поновлення на роботі, то також підлягають задоволенню і вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно роз`яснень, викладених у п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» , у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. Порядок обрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу встановлений Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», згідно п.2 якого визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Як вбачається із довідки про доходи № 1441 від 13.04.2021 року ТзОВ ТВК «Львівхолод» середньоденна заробітна плата за останні два місяці позивача складає 458,94 грн. Кількість робочих днів за час вимушеного прогулу з дня звільнення позивача з роботи, а саме: з 01 квітня 2021 року і до 07 червня 2021 року включно, складає 45 робочих днів. Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу за зазначений період складає 20652 грн. 30 коп. (45 робочих днів х 458,94 грн. = 20652 грн. 30 коп.). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в цій частині підлягає до задоволення, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 квітня 2021 року по 07 червня 2021 року (день ухвалення судового рішення) в сумі 20652 грн. 30 коп. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 908 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 4\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду від 29 жовтня 2018 року №199/2648/15, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 3000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved