Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Представник позивача - адвокат Стребіж А.О. звернулася до суду з позовом в якому просить скасувати обтяження на нерухоме майно та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - відомості про обтяження на нерухоме майно - торговий комплекс, який розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна: 7575624, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 7245379, зареєстровано: 23.05.2008 року реєстратором: приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кудрявцевим Вячеславом Олександровичем, підстава обтяження: договір іпотеки, реєстровий № 1409, від 23.05.2008 року, приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального кругу Кудрявцев Вячеслав Олександрович. В обґрунтування позовних вимог вказує те, що з 11.05.2012 року [PERSON] є новим власником торгового комплексу, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що був придбаний нею на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна і ніякого відношення до зобов`язань попереднього власника не має. 25.06.2012 року [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із заявою, в якій прохала вчинити дії щодо виключення запису з Державного реєстру іпотек та вилучення обтяження щодо належного їй майна, але відповіді від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про розгляд заяви на адресу [PERSON] не надходило. Відтак, обтяження з належного позивачу нерухомого майна - торгового комплексу станом на день звернення до суду з цим позовом відповідачем не зняті. 11.02.2020 року [PERSON] звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради з заявою щодо обтяження прав (припинення заборони на нерухоме майно). 11.02.2020 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради було винесене рішення про відмову у задоволенні заяви [PERSON] . Позивач [PERSON] вважає, що вищевказаний запис про обтяження, що внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, порушують її права, як власника нерухомого майна та підлягають скасуванню, оскільки [PERSON] , будучи добросовісним набувачем, позбавлена можливості розпоряджатися своїм майном. Обтяження на нерухоме майно, належне [PERSON] було накладено в рамках стягнення з попереднього власника майна і не пов`язані з позивачем безпосередньо. У судове засідання сторони не з`явились, представником позивача подана заява про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач причини неявкив судове засідання суду не повідомляв, своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з його участю та відзиву на позовну заяву не надав, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, відповідно до ч. 2 ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , придбала з прилюдних торгів нерухоме майно - торговий комплекс, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8) та протоколом № 1-04047-1-1Н-1 проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки, яке належить [PERSON] від 23.04.2012 року (а.с. 8, 11). На підставі протоколу проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна № 1-04047-1-1Н-1 від 23.04.2012 року заступником начальника Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ року було складено акт про проведення прилюдних торгів реалізації арештованого нерухомого майна, предмета іпотеки (а.с. 10). Відповідно до даного акту, продаж вищезазначеного майна здійснено при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-129 від 08.02.2010 року, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь. ПАТ КБ «Приватбанк», а також акту опису й арешту майна складеного 10.03.2010 року серії АА № 904593 державного виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції. Переможець прилюдних торгів: [PERSON] , якою сплачено за придбане майно суму 37 000 грн., з яких загальна сума винагороди ТОВ «ТД «Укрспецреалізація» становить 4 070,00 грн. та сплата за лот № 1, згідно протоколу проведення прилюдних торгів № 1-04047-1-1н-1 від 23.04.2012 року становить 32 930,00 грн., які перераховані переможцем аукціону на депозитний рахунок Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції. [PERSON] отримала у встановленому законом порядку Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серії ВРР № 703063, виданого 11.05.2012 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Морозовою О.В., зареєстроване в реєстрі за № 395 (а.с. 6), яке зареєстровано в Обласному комунальному підприємстві «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав від 21.06.2012 року (а.с. 5). На теперішній час за Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 12) мається запис про обтяження: заборона на нерухоме майно - торговий комплекс, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що були накладені на користь ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору іпотеки № 1409 від 23.05.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] . Таким чином, позивач обмежений в реалізації права власності на належне йому нерухоме майно та обмежений розпоряджатися своєю власністю через те, що на належне йому нерухоме майно - торговий комплекс у [ADDRESS] ,наявні обтяження накладені ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору іпотеки № 1409 від 23.05.2008 року. За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132). Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких , заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні «Рисовський проти України» (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено «Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Позивачка набула права власності на будинок правомірно, ніким не оскаржене , її право на мирне володіння майном є порушеним через існування заборони на підставі архівного запису . В силу ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначені підставі припинення іпотеки, зокрема іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо Іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Оскільки предмет іпотеки був реалізований в порядку ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Тобто з моменту складання Акту про реалізацію предмета іпотеки, як це передбачено ст. 47 Закону України «Про іпотеку» настають наслідки визначені ст. 50 Закону України «Про іпотеку» а саме: після продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах або продажу предмета іпотеки відповідно до статті 38 цього Закону припиняються будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, які виникли після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором, згідно з яким було звернене стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику ( речове право на чуже майно). Відповідно до ст.ст. 8, 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.6 постанови КМУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 №1127, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до ст. 73 Закону України "Про нотаріат", нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 74 Закону України "Про нотаріат", одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п.п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону державна реєстрація проводиться на підставі рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Суд не вбачає правових підстави для збереження зазначених обтяжень. Враховуючи те, що відповідач як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, заперечень за позовом не надав, в результаті чого позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити.

Outcome: approved