Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

ТОВ "Вердикт Фінанс" звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: - витребувати у [PERSON], належне йому на праві приватної власності заставне майно: автомобіль Daewoo, модель: Lanos TF 696, 2008 року випуску, № кузова: [NUMBER], д.н. [NUMBER]; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), номерні знаки [NUMBER] автомобіля Daewoo, модель: Lanos TF 696, 2008 року випуску, № кузова: [NUMBER], д.н. [NUMBER], - в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11370017000 від 10.07.2008 року звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Daewoo, модель: Lanos TF 696, 2008 року випуску, № кузова: [NUMBER], д.н. [NUMBER]; що належить на праві власності відповідачу [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ТОВ "Вердикт Фінанс" з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем; - надати право ТОВ "Вердикт Фінанс" підписувати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладення з іншою особою покупцем; - надати ТОВ "Вердикт Фінанс" право вчиняти від імені [PERSON] усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг; - стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Фінанс" витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 247 грн. 09 коп. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 11370017000 від 10.07.2008 року, що було укладено між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON], відповідач отримав кредит у розмірі 6 590, 00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13, 00 % річних з кінцевим терміном повернення 10.07.2015 року включно. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості та проценти за користування кредитом. Відповідно до укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] кредитного договору № 11370017000 від 10.07.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] передав у заставу автомобіль Daewoo, модель: Lanos TF 696, 2008 року випуску, № кузова: [NUMBER], д.н. [NUMBER]. Рішенням Загальних зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ "Укрсиббанк" змінив своє найменування на ПАТ "Укрсиббанк". 20.04.2012 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кредекс Фінанс" укладено договір Факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ "УкрСиббанк" відступив на користь ТОВ "Кредекс" Фінанс" своє право вимоги за договором про надання кредиту № 11370017000 від 10.07.2008 року. 20.04.2012 року між ТОВ "Кредекс Фінанс" та ТОВ "Вердикт Фінанс" укладено договір факторингу № 05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ "Кредекс Фінанс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Фінанс" своє право вимоги за договором про надання кредиту № 11370017000 від 10.07.2008 року. У порушення норм закону та умов кредитного договору № 11370017000 від 10.07.2008 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов'язань, [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі в результаті чого станом на 25.11.2013 року склалась заборгованість в розмірі 55 888, 59 грн., а саме: 35 357, 83 грн. - заборгованість за кредитом; 5 423, 85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом на дату відступлення права вимоги; 7 469, 31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом на дату подачі позову; 6 576, 88 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 1 060, 72 грн. - три проценти річних від простроченої суми. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідачів на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 11370017000 від 10.07.2008 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 6 590, 00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13, 00 % річних з кінцевим терміном повернення 10.07.2015 року включно. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості та проценти за користування кредитом. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Загальних зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ "Укрсиббанк" змінив своє найменування на ПАТ "Укрсиббанк". 20.04.2012 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кредекс Фінанс" укладено договір Факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ "УкрСиббанк" відступив на користь ТОВ "Кредекс" Фінанс" своє право вимоги за договором про надання кредиту № 11370017000 від 10.07.2008 року. 20.04.2012 року між ТОВ "Кредекс Фінанс" та ТОВ "Вердикт Фінанс" укладено договір факторингу № 05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ "Кредекс Фінанс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Фінанс" своє право вимоги за договором про надання кредиту № 11370017000 від 10.07.2008 року. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 25.11.2013 року склалась заборгованість: 35 357, 83 грн. - заборгованість за кредитом; 5 423, 85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом на дату відступлення права вимоги; 7 469, 31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом на дату подачі позову. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно п. 1.2.2 кредитно-заставного договору термін погашення кредиту встановлено 10.07.2015 року. Враховуючи прострочення відповідачем сплати основної заборгованості та відсотків за користування кредитом, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про дострокове стягнення кредиту. В зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] умов договору позивачем нараховано штрафні санкції, а саме: 6 576, 88 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Також згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, позивачем нараховано річні у розмірі 1 060, 72грн. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком. У відповідності до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Статтею 590 ЦК України визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] кредитно-заставного договору № 11370017000 від 10.07.2008 року, [PERSON] передав у заставу автомобіль Daewoo, модель: Lanos TF 696, 2008 року випуску, № кузова: [NUMBER], д.н. [NUMBER]. Звернення стягнення на рухоме майно, що є предметом застави, регулюється нормами Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" N 1255-IV від 18 листопада 2003 року, чинного з 01.01.2004 р., який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Прикінцевими і перехідними положеннями цього закону передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону. Отже, Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" є спеціальним законом з питань правового регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України "Про заставу" застосовуються лише в частині, що не суперечить Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Відповідно до ст. 24 зазначеного Закону звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Як вбачається з копій Витягу про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 06.11.2013 року та від 08.11.2013 року ТОВ "Кредекс Фінанс" та ТОВ "Вердикт Фінанс" зареєстровано обтяження - застава рухомого майна - автомобіль Daewoo, модель: Lanos TF 696, 2008 року випуску, № кузова: [NUMBER], д.н. [NUMBER]. Відповідно до ст. 25 зазначеного Закону у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувала; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; пріоритет та розмір інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved