Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

04 квітня 2019 року в інтересах позивача [PERSON] , звернувся адвокат Дергачова Н.М. з позовною заявою до Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно до складу якого в тому числі і уввійшла земельна ділянка площею 2,2000 га у межах згідно з планом, розташована на території Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] . спадкодавець заповіту не залишив. Спадкоємцем першої черги за законом є позивач, як син спадкодавця. Позивач на час смерті спадкодавця проживав з ним за однією адресою і в продовж шести місяців не заявив про відмову від спадщини, однак при зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2019 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити, а також зазначив, що іншим чином ніж у судовому порядку визнати право на спадкове майно немає можливості. Представник відповідача надав до суду лист про те, що проти позову не заперечують та просять справу слухати у їх відсутність. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Київській області від 11.02.2017 року. Спадкування є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслдок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець заповіту не залишив. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом так, як є сином спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Фастівським міським бюро РАГС Київської області від 07.08.1981 року. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач реалізовуючи своє право звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на підставі якої, Бойко О.О. , державним нотаріусом Фастівської міської нотаріальної контори Постановою від 27.11.2018 року №1475/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Виходячі з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ "Про нотаріат" відмова нотаріуса є обгрунтованою. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачем. В своєму позові позивач зазначає, що батько за життя отримав право на земельну ділянку площею 2,2000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області. Разом з тим, Державний акт на право власності на земельну ділянку отримати не встиг. Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об"єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Перевіряючи доводи позивача судом встановлено, що відповідно до розпорядження Фастівської районної державної адміністрації Київської області №47-08 від 25 січня 2016 року було переданобезоплатно у власність громадянину [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер: [NUMBER] площею 2,2000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області. Відповідно до роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зважаючи на викладене та враховуючи з`ясовані обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved