Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Представник позивачів Панченко Т.А звернулась в інтересах позивачів з вказаним позовом до суду та просить: визнати недійсним розпорядження Переяслав-хмельницької районної державної адміністрації Київської області від 17 липня 2014 року №293 в частині затвердження проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Дем`янецької сільської ради на ім`я [PERSON] , як власниці сертифікату на земельну частку (пай), загальною площею 7,2174 га; визнати недійсним та скасувати запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 7,2174 га, кадастровий №3223382400:03:001:0049 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер запису про право власності 6575848, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 424087132233, вчинений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 149939498 від 05.08.2014; визнати за [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , право на Ѕ частину земельної частки (паю) цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,61 га, яка розташована на території Дем`янецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ №0094601; визнати за [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , право на Ѕ частину земельної частки (паю) цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,61 га, яка розташована на території Дем`янецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ №0094601. За клопотанням представника позивача, в забезпечення доказів судом витребувано від нотаріуса належним чином завірену копію спадкової справи №58/2008 після смерті [PERSON] , а також копію спадкової справи №83/2019 після смерті [PERSON] . Представник позивача обґрунтував позов тим, що позивачі є рідними сестрами, а відповідач - [PERSON] , є їх рідним братом, який прийняв спадщину після смерті їх батька - [PERSON] . Спадкоємцями після смерті матері сторін - [PERSON] стали позивачі. За життя [PERSON] отримала у власність земельну ділянку, відповідно до розпорядження Переяслав - Хмельницької РДА від 17.07.2014 № 293, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 7,2174 га., однак не оформила правовстановлюючі документи на дану земельну ділянку. Це стало підставою для відмови нотаріусом, [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину. Панченко Т.А. вважає, що розпорядження Переяслав - Хмельницької РДА від 17.07.2014 № 293, та подальша реєстрація, за [PERSON] права власності на зазначену вище земельну ділянку є такими, що не відповідають вимогам Закону, оскільки надана у власність [PERSON] земельна ділянка складається з двох земельних часток (паїв) якими були наділені [PERSON] та [PERSON] , як члени КСП Агрофірма «Альта», площею по 3,61 га. кожний. Тобто вказаним вище рішенням № 293, фактично передано у власність [PERSON] земельну частку (пай), яка належала [PERSON] , яку об`єднано з її земельною часткою (паєм). Земельні паї (№ [NUMBER] та № [NUMBER] ), які належали [PERSON] та [PERSON] були відведені [PERSON] проектом землеустрою земельної ділянки, площею 7,2га. розпорядженням Переяслав - Хмельницької РДА від 17.07.2014 № 293, на підставі двох окремих сертифікатів на земельну частку (пай) серії КВ №0094601 (пай [PERSON] ) та серії КВ №0255300 (пай [PERSON] ). За наслідком такої процедури, [PERSON] оформлено право власності на земельну ділянку площею 7,2174 га., за кадастровим № 3223382400:03:001:0049. В той же час, відповідач [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті батька та отримав свідоцтво серії [NUMBER] від 28.01.2008 про право на спадщину за законом, звернувся до державного кадастрового реєстратору відділу Переяслав - Хмельницького району, з метою отримати спадщину після смерті батька. Відділом у Переяслав -Хмельницькому районі ГУ держгеокадастру в Київській області від 22.03.2019 [PERSON] відмовлено у внесенні відомостей до Держаного земельного кадастру з підстав наявності співпадіння (перетину) земельних ділянок. Таким чином, позивачі та відповідач [PERSON] , є рідними сестрами та братом, які отримали після батьків у спадщину земельну ділянку, що була об`єднана за життя з паїв, що належали батькам позивачів та відповідача [PERSON] . При цьому, позивачі отримали спадщину після смерті матері [PERSON] , а відповідач після смерті батька [PERSON] . Однак, оформити спадкове майно сторони не в змозі, з підстав невірного оформлення об`єднаних паїв. Просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав. Відзиву на позов не подав. Відповідач Переяслав-Хмельницька районна державна адміністрація представника до суду не направила. Повідомлені належним чином. Заяв та клопотань до суду не направили. Представником позивачів надано суду копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що Переяслав-Хмельницька районна державна адміністрація на час розгляду справи судом, перебуває в стадії ліквідації, однак відомості про її ліквідацію до реєстру не внесені. Тобто, юридично відповідач продовжує свою діяльність. Розгляд справи проводився за правилами ст.ст. 211, 280-284 ЦПК України (заочний розгляд). Вислухавши аргументи представника позивачів, дослідивши письмові докази у справі, в тому числі матеріали спадкової справи, врахувавши зміст письмових заяв по суті справи, судом встановлено наступне. Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] підтверджує факт одруження [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] зазначено [PERSON] та [PERSON] . Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлю щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00022379590, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] зазначено [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Постановою нотаріуса Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [INFO] їх матері - [PERSON] , на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дем`янецької сільської ради, Переяслав-Хмельницького району. Київської області, з підстав відсутності правовстановлюючого документу (а.с.84). Згідно копії сертифікату про право на земельну частку (пай) серії КВ №0255300 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП Агрофірма "Альта" розміром 3,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно копії сертифікату про право на земельну частку (пай) серії КВ №0094601 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП Агрофірма "Альта" розміром 3,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] належить земельна ділянка площею 7,2174 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дем`янецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №25197362 кадастровий номер вказаної земельної ділянки 3223382400:03:001:0049. Довідка №341 від 20.09.2019 року видана Дем`янецькою сільською радою свідчить про те, що [PERSON] , належить земельна ділянка, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована на території Дем`янецької сільської ради площею 3,83 умовно кадастрових гектарів, відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії КВ №0094601. 18.05.2020 Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області надано копії державних актів та Витяг з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Так згідно державного акту на право приватної власності на землю серії 1-КВ №022546 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,666 гектарів, яка розташована по [ADDRESS] , з призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0.250 га, ведення особистого підсобного господарства 0,416 га. Згідно державного акту на право колективної власності на землю Агрофірмі "Альта" передано Дем`янецькою сільською радою у колективну власність 2852,9 гектарів землі для сільськогосподарського виробництва. Рішенням №РВ-3201417612018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до державного земельного кадастру вказано про перетин ділянок з ділянкою 3223382400:03:001:0049. Вказано, що площа співпадає на 100% (накладка). Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункти 2, 10 частини 2 статті 16 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. За змістом ч. 3 ст. 43 ЗУ Про місцеві державні адміністрації від 09 квітня 1999 року, розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. За змістом ст.ст. 79, 79-1 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень . Згідно пунктів 16, 17 розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Закон України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) № 899-IV від 5 червня 2003 року визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв). Згідно ч. 1 ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до ч. 6 ст. 24 ЗУ Про Державний земельний кадастр однією з підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Частиною 10 статті 24 цього Закону передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Формування земельних ділянок із нерозподілених часток (паїв) здійснюється згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), а результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 17.01.2019 у справі № 908/1947/16. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності - постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №911/3594/17 в ЄДРСР №80854690. Належним способом захисту права є скасування запису про державну реєстрацію права власності - постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №802/3/18 в ЄДРСР №86435729. Таким чином, оспорюване розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області від 17 липня 2014 року № 293 в частині затвердження проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Дем`яницької сільської ради на ім`я [PERSON] , як власниці сертифікату на земельну частку (пай), загальною площею 7,2174 га суперечить актам цивільного законодавства в частині передачі об`єднаних ділянок (паїв) [PERSON] і порушує цивільні права позивачів. Тому наявні підстави для визнання незаконним та скасування зазначеного розпорядження в цій частині. За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За таких обставин позовна вимога про визнання за позивачами права на Ѕ частину земельної частки (паю) (за кожним), яке вони мають, як спадкоємці є законною справедливою та підлягає до задоволення. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 21, 377, 1216, 1225 ЦК України, ст. ст. 79, 116,125, 152 ЗК України,

Outcome: approved