Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] з 1979 року по 2011 року працював трактористом в Чернятинському радгосп-технікумі, що в с.Чернятин, Жмеринського району Вінницької області (технікум декілька разів перейменовувався і тепер має назву Чернятинський коледж Вінницького національного аграрного університету (надалі - Чернятинський коледж ВНАУ). 4.12.2011 він був звільнений у зв'язку з виходом на пенсію за віком, що підтверджуються його трудовою книжкою, пенсійним посвідченням та довідкою Чернятинського коледжу ВНАУ. На протязі всього зазначеного періоду він проживав і продовжує проживати в с.Чернятин, Жмеринського району. 21.05.2007 року розпорядженням № 342 Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області було припинено право постійного користування земельними ділянками Чернятинського аграрного технікуму та передано земельні ділянки до земель запасу сільської ради.17.12.2007 року розпорядженням №869 Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області надано дозвіл Чернятинській сільській раді на розробку проекту приватизації земель на території сільської ради. 03.03.2008 року розпорядженням №138 Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області були затверджені списки громадян, які мають право на земельну частку (пай). На зборах, на яких обговорювалися списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), позивач не зміг бути присутнім із-за хвороби. Від інших жителі села, які приймали участь в зборах, позивачу стало відомо, що в ці списки були внесені всі працівники Чернятинського коледжу ВНАУ, а також всі пенсіонери, які вийшли на пенсію з коледжу, та працівники соціальної сфери села. В інший спосіб, окрім оголошення на зборах, списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), не оприлюднювалися. 26.11.2008 року розпорядженням №809 Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області був затверджений проект із землеустрою щодо приватизації земель сільськогосподарського призначення на території Чернятинської сільської ради. 22.12.2008 року розпорядженням №899 Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області був затверджений протокол розподілу земельних часток (паїв). Коли жителі села почали отримувати державні акти на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, позивач вважав, що також отримає такий акт. Позивач звернувся в Чернятинську сільську раду, де дізнався про порушення своїх прав, в вищезазначених списках його немає, не внесення його прізвища є помилковим та порекомендували звернутися до суду. В раховуючи викладене, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить поновити пропущений ним строк позовної давності для захисту порушених прав, зобов'язати відповідача Чернятинську сільську раду Жмеринського району Вінницької області включити його в список осіб на отримання ним земельної частки (паю) у розмірі 2,9369 умовних кадастрових гектарах, вартістю 67575 грн. 58 коп. та визнати за ним право на земельну частку (пай) у розмірі 2,9369 умовних кадастрових гектара виділивши її йому з земель запасу Чернятинської сільської ради Жмеринського району. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак його представник адвокат Чоловський О.М. заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити з викладених підстав. Представник Чернятинської сільської ради в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву, в якій позов визнає та не заперечує проти його задоволення, а також просить розглянути справу у їх відсутність. Представник Жмеринської районної державної адміністрації Сенько Ю.Я. також в судове засідання не з'явилась надавши суду заяву про те, що справу просить розглянути без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення враховуючи слідуюче: Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року за № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають особи, які являються членами сільськогосподарських підприємств на час отримання державного акту. Постанови Міністрів СССР "Про трудові книжки колгоспників" від 21.04.1975 року № 310 передбачено, що трудова книжка колгоспника є документом, який, зокрема, підтверджує членство особи в колгоспі. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України № 2 від 19.03.2010 року) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п. 17 розділу Х "Перехідних положень "Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Невнесення до зазначеного вище списку особи, що була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку(пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року за № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям..." має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Державний комітет України по земельних ресурсах листом від 22.08.2001 року за № 14-17-2-П1580/4251 роз'яснив, що як виняток землі резервного фонду можуть передаватися у колективну власність для забезпечення земельними паями громадян - членів недержавних сільськогосподарських підприємств, які безпідставно (помилково) не були внесені до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю цього підприємства, і на час видачі зазначеного акта були членами КСП. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку(пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки(паю) в натурі, тощо. Судом встановлено, що позивач працював в Чернятинському радгосп-технікумі с.Чернятин Жмеринського району Вінницької області, на даний час Чернятинський коледж Вінницького національного аграрного університету з 1979 року по 2011 рік, відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] (а.с.9-14); Згідно довідки Чернятинської сільської ради № 2534 від 09.12.2015 року (а.с.18) позивач помилково не був включений в список осіб, які мають право на земельну частку (пай). Враховуючи те, що на день винесення розпорядження 26 листопада 2008 року № 809 Жмеринською РДА Вінницької області, про затвердження проекту землеустрою щодо приватизації земель Сільськогосподарського призначення на території Чернятинської сільської ради, та 28 грудня 2008 року розпорядження № 899 Жмеринської РДА Вінницької області про затвердження протоколу розподілу земельних часток (паїв), позивач працював у Чернятинському коледжі Вінницького ДАУ, тому має право на земельну частку (пай), яку необхідно виділити із земель запасу Чернятинської сільської ради Вінницької області. З довідки виданої начальником управління Держземагенства у Жмеринському районі Вінницької області від 30.10.2015 року (а.с. 17) вбачається, що по Чернятинській сільській раді Жмеринського району району Вінницької області відповідно до розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації від 26.11.2008 року № 809 середній розмір земельної частки паю становить 2,9369 га в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до ст.2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За змістом ст.10 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв)» для забезпечення гласності щодо виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) сільська, селищна, міська рада та районна державна адміністрація в межах своїх повноважень зобов'язані: оприлюднити список осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), шляхом розміщення його в загальнодоступних місцях за 10 днів до початку проведення розподілу земельних ділянок. Згідно ч.1 ст.25 ЗК України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Ст.ст.256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Судом встановлено, що позивач пропустив строк звернення до суду через те, що хворів та дізнався про порушення своїх прав лише із наданої йому довідки № 2534 від 09.12.2015 року. Крім того і такого факту, як оприлюднення списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), шляхом розміщення його в загальнодоступних місцях за 10 днів до початку проведення розподілу земельних ділянок не було. Таким чином суд вважає поважними причини пропущення позовної давності, а тому порушене право підлягає захисту .

Outcome: approved