Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

30 квітня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 20.09.2013 року він уклав договір № 02062/04259ВССВ з ПАТ «Платинум банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс», про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування та встановлення кредитного ліміту. 03.04.2020 року йому стало відомо, що його зарплатний рахунок, який відкрито у ПАТ «ПУМБ», а також рахунок для отримання соціальних виплат (пенсії), відкритий у АТ «ДОБ України» було заблоковано (накладено арешт) на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В. у виконавчому провадженні № 61671096 на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Мажуга В.Ю. В подальшому він отримав копію виконавчого документу, за яким приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження - виконавчого напису № 157 від 11.02.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Мажуга В.Ю., відповідно до якого запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованість за вказаним кредитним договором, строк платежу за яким настав, за період з 22.02.2018 року по 23.01.2020 року, у сумі 10 049,03, в тому числі простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 8573,25 грн., простроченої заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом 1 475,78 грн., за вчинення виконавчого напису 500 грн. На теперішній час звернувся до приватного нотаріусу КМНО Мажуга В.Ю. з заявою про надання документів, на підставі яких було вчинено вказаний виконавчий напис, проте до теперішнього часу відповіді на свою заяву не отримав. Позивач вважає, що нотаріусом при видачі виконавчого напису було порушено ряд вимог чинного законодавства, виконавчий напис, за яким провадиться стягнення, було вчинено на підставі втративших чинність підзаконних актів та сума заборгованості за кредитним договором зазначена у виконавчому написі не є безспірною. Оскільки умовами договору на підставі якого він отримав кредитні кошти у сумі 5000 грн визначено строк повернення грошових коштів до 20.09.2016 року, тобто все тіло кредиту достроково було відкликано банком та вказаний факт унеможливлює нарахування та стягнення відсотків, які були стягнуті за виконавчим написом.На підставі викладеного, просить суд визнати виконавчий напис, виданий Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажуга В.Ю. від 11.02.2020 року, таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача адвокат Д`яконова К.І. надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. На позовних вимогах наполягала, просила їх задовольнити. Відповідач ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» відзиву на позов до суду не надав, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник в судове засідання повторно не з`явився. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мажуга В.Ю. надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник в судове засідання повторно не з`явився. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правові відносини. Судом встановлено, що 20.09.2013 року між ПАТ «Платинум банк» та [PERSON] було укладено договір № 02062/04259ВССВ про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування та встановлення кредитного ліміту, відповідно до якого банк надає клієнту у користування спеціальний платіжний засіб - міжнародну платіжну картку, відкриває поточний рахунок та здійснює його розрахункове-касове обслуговування. Банк здійснює кредитне обслуговування рахунку шляхом встановлення кредитного ліміту у вигляді вигляді відкличної відновлюваної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунку. Розмір кредитного ліміту становить 5000 грн, розмір щомісячної комісії-143 грн., розмір щомісячного платежу - 329 грн. Строк дії кредитного ліміту визначено сторонами терміном 36 місяців від дати укладання договору (п.1.1 Договору) банк нараховує проценти за користування кредитом в останній банківський день календарного місяця у валюті кредиту на суму фактичної заборгованості клієнта за фіксованою ставкою річних (п.3.1 Договору). 11 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою Владиславом Юрійовичем було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Платинум банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» заборгованості за кредитним договором 02062/04259ВССВ від 20.09.2013 року, стягнення заборгованості проводиться за період з 22 лютого 2018 року по 23 січня 2020 року, сума заборгованості складає 10049,03 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8573,25 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом -1475,78 грн., а також плата за вчинення виконавчого напису в розмірі 500,00 грн., загальна сума стягнення - 10549,03 грн. В подальшому, на підставі вказаного виконавчого напису, 30.03.2020 р. приватним виконавцем Клименком Р.В. було винесено постанову відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №157 від 11.02.2020 року та про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови, крім коштів що містяться на рахунках накладення арешту та /або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику [PERSON] . За загальним правилом ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі за текстом Порядок). Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат"). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі за текстом Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:а а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене, оскільки виконавчий напис, який є предметом спору у справі, вчинено 11.02.2020, тобто після моменту визнання недійсною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 в частині, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001. Однак, всупереч наведеному, при вчинені виконавчого напису 11.02.2020 за реєстровим номером № 157 нотаріус керувався саме нечинним пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України 29.06.1999 № 1172, про що ним зазначено у самому написі. Крім того, суд зазначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, і беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Суд приймає до уваги, те що позивач зазначає, що сума заборгованості за кредитним договором зазначена у виконавчому написі не є безспірною. Оскільки умовами договору на підставі якого він отримав кредитні кошти у сумі 5000 грн. визначено строк повернення грошових коштів до 20.09.2016 року, тобто все тіло кредиту достроково було відкликано банком та вказаний факт унеможливлює нарахування та стягнення відсотків, які були стягнуті за виконавчим написом. Отже, враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги вставлені фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що виконавчий напис суперечить вимогам чинного законодавства, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір за подання позову та заяви про забезпечення позову у загальному розмірі 1261,20 гривень, то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved