Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат», в якому просила стягнути з останнього середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 19455,66 грн., в обґрунтування позову зазначила, що вона з 1976 року по 20.05.2013 року працювала у ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" на посаді ткалі 5 розряду ткацького виробництва комбінату. На день звільнення адміністрація ВАТ "ХБК" з нею не розрахувалась. На сьогоднішній день заборгованість по заробітній платі складає 5299,63 грн. В добровільному порядку адміністрація відмовляється погасити заборгованість по заробітній платі, тому вона змушена звернутися за поновленням її порушеного права на оплату праці до суду. На сьогоднішній день заборгованість по заробітній платі відповідачем не погашена. Відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за 378 днів з 27.03.2018 року по 27.09.2019 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. З поштового повідомлення про отримання ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви з додатками вбачається, що уповноважена особа ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" отримала вказані документи 07.10.2019 року, але відзиву на позовну заяву до даного часу суду не надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] наказом № 23 від 21.12.1976 року прийнята на посаду ткачкою у ткацький цех ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат", наказом № 31-к від 20.05.2013 року звільнена з посади за п. 1 ст. 40 КЗпП, що підтверджується копією трудової книжки (арк. справи 7-8). Як вбачається з довідки ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» №4/34/25-5-608 від 20.05.2013 року, заборгованість ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" з заробітної плати перед позивачкою складає 5299,63 грн. (арк. справи 6). Згідно довідки 4/34/25-5-524, виданої ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» заробітна плата [PERSON] середньомісячна заробітна плата становить 1141,29 грн., середньоденна заробітна плата становить 36,09 грн.(арк. справи 5). Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26.03.2018 року стягнуто з ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат" на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 22.03.2017 року по 26.03.2018 року без врахування обов`язкових платежів в сумі 13124,85 грн. Рішення набрало законної сили 26.04.2018 року. Зазначеним рішенням встановлено, що середня денна заробітна плата позивача перед звільненням складала 51,47 грн. (арк. справи 8-9). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені вище строки при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За приписами ч.1 ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем доведено наявність заборгованості ВАТ «ХБК» перед нею, розмір середньомісячного заробітку. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтею 27 цього Закону встановлено, що середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою КМУ від 02.02.1995 року №100, відповідно до якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включається: основна заробітна плата; доплати і надбавки; виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Нарахування виплат при обчисленні середньої заробітної плати, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадку, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (п.2,3,4,8 Порядку). Відповідно до ст. 168.1.1 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Відповідно до ст. 168.3 Податкового кодексу України, розрахунок податкових зобов`язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем, органами Пенсійного фонду України). Судом визначено, що період затримки фактичного розрахунку по заробітній платі із позивачем, за час затримки розрахунку за період з 27.03.2018 року по день розгляду справи в суді 25.10.2019 року, складає 396 робочих днів. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку складає 20382,12 грн. (51,47 грн. середньоденна заробітна плата Х 396 робочих дні за час затримки розрахунку). При цьому, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, оскільки позивач просила стягнути заробіток за час затримки розрахунку відповідно до положень ст. 117 КЗпП України, її розрахунок здійснений на час подання позовної заяви, а судом на час ухвалення судового рішення. В зв`язку з викладеним позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави в розмірі 768,40 грн., оскільки позивач під час звернення до суду була звільнена від їх сплати. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 25 жовтня 2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved