Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків, посилаючись на те, що з 30.12.1980 року по 13.05.2016 року працював слюсарем-ремонтником ЦРМО-2 РВ в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та виконував роботи з ремонту механічного обладнання і металоконструкцій. 07.11.2016 року позивач звернувся за медичною допомогою із скаргами на кашель з мокротою, почуттям здавлення у грудях, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №9159. 03.03.2017 року позивач звернувся за медичною допомогою зі скаргами на періодичний приступоподібний кашель з слизово-гнійною мокротою, задишку при невеликих фізичних навантаженнях, періодичні напади задухи, слабкість та підвищену температура тіла, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №1666/276. 08.06.2018 року позивачу видано інформаційну довідку про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння), в якій лікарем гігієни праці відділу з питань гігієни праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області надано висновок, що згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» затвердженими Наказом МОЗ України від 08.04.2014 №248, загальна оцінка умов праці віднесена до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі». Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання у позивача виявили професійні захворювання: 1. Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. 2. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20.11.2018 року професійне захворювання виникло через те, що позивач, працюючи з 30.12.1980 по 13.05.2016 року слюсарем - ремонтником ЦРМО-2 РВ ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг», виконував роботи з ремонту механічного обладнання і металоконструкцій в умовах підвищення пилу і шуму, показники котрих перевищували нормативні через недосконалість робочих місць. 22.01.2019 року за результатами огляду обласною МСЕК №6 позивачу встановлено ступінь втрати працездатності - 25 % з 8 січня 2019 року безстроково. 08.02.2019 року позивачу постановою Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області м. Кривий Ріг призначено потерпілому щомісячну грошову виплату в розмірі 4001, 40 гривень. 08.02.2019 року позивачу постановою Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області м. Кривий Ріг призначено потерпілому одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 8164.25 гривень. 26.03.2019 року позивач звернувся за медичною допомогою зі скаргами на задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель з виділенням слизового, в`язкого харкотиння, іноді - сухий, приступоподібний, біль у грудях та між лопатковій ділянці, загальну слабкість, швидку втому, зниження слуху, шум у вухах, біль у п/крижовому відділі хребта з іррадіацією в праву ногу, періодичний головний біль, підвищення артеріального тиску, що підтверджується випискою із медичної карти №1311 стаціонарного хворого. 29.11.2019 року позивач звернувся за медичною допомогою зі скаргами на задишку при фізичному навантаженні, кашель, слабкість, що підтверджується виписним епікризом із медичної картки №У 13985 стаціонарного хворого. Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 17.03.2020 року у позивача виявили, що стадія ХОЗЛ професійної етіології підвищена до другого, ступінь легеневої недостатності підвищено до другого-третього, ступінь професійної нейросенсорної приглухуватості підвищено до другого. 05.03.2020 року позивач звернувся за медичною допомогою зі скаргами на виражену задишку при незначному фізичному навантаженні та ходьбі, кашель з виділенням слизового, в`язкого харкотиння, іноді - сухий, приступоподібний, біль у грудях та між лопатковій ділянці, загальну слабкість, швидку втому, зниження слуху, шум у вухах та голові, біль у п/крижовому відділі хребта, головний біль, підвищення артеріального тиску, що підтверджується випискою із медичної карти №1008 стаціонарного хворого. 05.05.2020 року за результатами огляду обласною МСЕК №2 позивачу встановлено ступінь втрати працездатності - 40 % з 21 квітня 2020 року безстроково. Позивач вказує, що, втратив значний ступінь професійної працездатності, має серйозні порушення здоров`я із стійкими розладами функцій організму, обумовленими наслідками професійного захворювання, все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації життя, неможливості продовження активного особистого життя, порушення нормальних життєвих зв`язків, вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ. Оскільки професійне захворювання винило внаслідок тривалої роботи в шкідливих умовах під час виконання трудових обов`язків, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватись роботодавцем, який не створив безпечних умов праці, тому просить стягнути з ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" на його користь моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень. Ухвалою суду від 09.07.2021 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Відповідач ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Так, у відзиві, поданому в строки та за встановленими правилами, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідач зазначає, що наявність шкідливих умов праці на деяких робочих місцях є об`єктивним явищем. Нормативними актами з охорони праці передбачаються заходи для максимально можливої нейтралізації дії шкідливих чинників, але не встановлюється заборон на проведення робіт у шкідливих умовах праці. Виробнича діяльність підприємства, яке використовує працю робітників у шкідливих умовах праці не є протиправною за умови дотримання роботодавцем гарантій з прав працівників на охорону праці, встановлених ст.ст. 5-8 Закону України «Про охорону праці». Відповідач вказує на те, що будь-яких порушень законодавства про працю відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання, він не вчиняв, причинно-наслідкового зв`язку між професійною хворобою позивача і роботою у відповідача не вбачається. Позивач оцінив свої моральні страждання в розмірі, що становить 100 000,00 грн. зокрема простить стягнути з ПАТ «АМКР» 100 000,00 грн. що є жодним чином не аргументовано та необгрунтовано, сума завищена та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, про наявність якої стверджує позивач. Вказана сума позовних вимог абсолютно не відповідає вимогам розумності та справедливості, обставини свідчать про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Позивач, отримавши відзив представника відповідача, скористався процесуальним правом подачі відповіді на відзив. Так, у відповіді на відзив позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач зазначає, що з обставинами, на які відповідач посилається у відзиві, не погоджується з підстав того, що відповідно до КЗпП та Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, власник або уповноважений ним орган відшкодовує моральну шкоду працівнику. Факт встановлення позивачу професійних захворювань, внаслідок яких його професійна працездатність втрачена на 40% безстроково, що виникло через тривалу роботу на підприємстві у відповідача в умовах дії шкідливих виробничих факторів. Вказує, що його стан стрімко погіршується, втратив значний ступінь професійної працездатності, має серйозні порушення здоров`я із стійкими розладами функцій організму, все це призвело до моральних страждань, які позивач оцінює в 100000,00 грн. та просить стягнути їх з відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] , відповідно до копії трудової книжки, долученої до позовної заяви (а.с. 11-16), в період часу з 30.12.1980 року по 13.05.2016 року, працював слюсарем-ремонтником ЦРМО-2 РВ в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та виконував роботи з ремонту механічного обладнання і металоконструкцій. Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність хронічного професійного захворювання (отруєння) Державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» № 537 від 17.03.2020 року (а.с. 31), у позивача [PERSON] наявне хронічне професійне захворювання: 1. Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. 2. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). - Захворювання професійне. Відповідно до п. 16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 14 Форми П-4, затвердженого 20.11.2018 року Т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (а.с. 23-24), встановлено, що хронічне професійне захворювання в позивача виникло за обставин: [PERSON] , працюючи з 30.12.1980 по 13.05.2016 слюсарем-ремонтником ЦРМО-2 РВ ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг», виконував роботи з ремонту механічного обладнання і металоконструкцій в умовах підвищення пилу і шуму, показники котрих перевищували нормативні через недосконалість робочих місць. При цьому, суд не може не звернути увагу на той факт, що відповідно до вищевказаного Акту [PERSON] має стаж роботи в шкідливих умовах - 35 років 5 місяців. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання, відповідно до вищевказаного Акту, а саме п. 17 (а.с. 24) визнано пил: пил з вмістом SiO2 від 2% до 10% - від 9,8 мг/м3 до 26,0 мг/м3, а також 16,6 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3. Згідно з вимогами ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санітарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны»; шум: від 85дБА до 86 дБА, згідно з вимогами ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку». Згідно з п. 18 Акту, з метою ліквідації і запобігання виникненню хронічного професійного захворювання (отруєння) пропонується [PERSON] - начальнику цеху ЦРМО-2 РВ ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг»: 1. Перед початком проведення планово-попереджувальних ремонтів (ППР) в цехах замовниках, узгоджувати проведення ними заходів щодо пилоподавлення та шумозниження, строк - згідно з графіком ППР; 2. Посилити контроль за використанням засобів індивідуального захисту органів дихання і слуху ремонтним персоналом цеху згідно галузевих норм безплатної видачі спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту працівникам металургійної промисловості за №446/15137 (НПАОП 0.00-4.01-08), строк здійснення - постійно. Відповідно до п. 19 Акту встановлено, що у зв`язку з тим, що [PERSON] працював 35 років і 5 місяці в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівництва структурних підрозділі, визначити конкретних посадових осіб, які відповідальні за профілактику виникнення професійного захворювання неможливо. Згідно Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння) №399/4.6-5 від 08.06.2018 року встановлені всі вище перелічені шкідливі чинник праці [PERSON] (а.с. 19-21). Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №054283 виданої на ім`я позивача [PERSON] , 22.01.2019 року останній пройшов первинний огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 25% (20% - ХОЗЛ, 5% - тубв.) з 08.01.2019 р. безстроково, потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення (а.с. 26). Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №078966 виданої на ім`я позивача [PERSON] , 05.05.2020 року останній пройшов повторний огляд МСЕК, де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% (25% - ХОЗЛ, 15% - туб.) з 21.04.2020 р. безстроково, потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення (а.с. 35). Згідно відомостей з медичної документації, що наявна в матеріалах справи вбачається, що позивачу неодноразово було підтверджено встановлені діагнози та рекомендації щодо реабілітації у зв`язку з професійним захворюванням (а.с. 17, 18, 29, 30, 32-34). Крім того, з письмових матеріалів справи судом встановлено, що постановою Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 08.02.2019 року, [PERSON] призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 8164,25 грн. (а.с. 27). Також, постановою Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 08.02.2019 року, [PERSON] призначено щомісячну грошову виплату в розмірі 4001,40 грн. в період з 08.01.2019 року безстроково (а.с. 28). Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці. У зв`язку з професійним захворюванням та втратою працездатності позивач втратив значний ступінь професійної працездатності, має серйозні порушення здоров`я із стійкими розладами функцій організму, обумовленими наслідками професійного захворювання, все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення нормальних життєвих зв`язків, вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, проходячи курси лікування (амбулаторно і стаціонарно), неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров`я позбавляє позивача можливості домашнього затишку, обмежує можливість спілкування з близькими, що також негативно впливає на душевний та емоційний стан. Серед наслідків захворювання позивач відмічає постійний кашель, ускладнення дихання, задуха при прискоренні ходи, внаслідок чого відчуває свою неповноцінність, постійне хвилювання, емоційна напруга призводить до погіршення стосунків в родині та з оточуючими. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 №20рп-08 по справі № 1-32/2008 встановлено, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ст. 1167 ЦК України - моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно п.3 ч. 1 ст. 268 ЦК України відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я, випливають з порушення немайнових прав, а тому не мають строку позовної давності. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року N 2694-XII державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року з питання відшкодування моральної шкоди безпосередньо роботодавцем, у абзаці 9-му пункту 5-го встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України з забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає частковій компенсації. Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 №1-рп/2004передбачено: «4.1. Відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання..». Визначене спростовує твердження відповідача про відсутність доведення позивачем наявності моральних страждань. Отже, наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль неможливо переносити без душевного болю - це є аксіоматична парадигма людського життя і навряд чи потребує якогось казуістичного опосередкованого доведення, на якому наполягав представник відповідача. Хоча, на спростування доводів представника відповідача, матеріали справи переконливо доводять, що стан залежності позивача від його хвороби на сьогоднішній день є даність, яка формує його сприйняття оточуючого світу, породжує відчуття неповноцінності, яке тільки посилюється у позивача, перетворюючись на справжню муку. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Доводи представника відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що позивачу було повідомлено про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Що позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки. Вказані доводи спростовуються наступним. Так, ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці та несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. Більше того, як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. З трудової книжки позивача та Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, встановлено, що позивач працював у відповідача, та хронічні захворювання отримав саме через роботу в шкідливих умовах при виконанні ним трудових обов`язків та на території підприємства. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» №4від 31.03.1995 з подальшими змінами, й приймає до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання, глибину і ступінь його моральних страждань пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили. Як вбачається з матеріалів справи, причиною професійного захворювання позивача є загальна пил та шум. Крім того, внаслідок професійного захворювання позивач неодноразово звертався за медичною допомогою, що підтверджується численними виписками із медичних карт стаціонарного хворого від 03.11.2016 року, 03.03.2017 року, 09.04.2019 року, 13.12.2019 року, 19.03.2020 року (а.с. 17, 18, 29, 30, 32-34). Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин, характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, також враховуючи факт, що позивач пропрацював на підприємстві відповідача понад 35 років, суд вважає можливим стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100 000,00 (сто тисяч) грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно з пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже, з відповідача, з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1 000 грн. 00 коп. - відповідно до обсягу задоволених вимог.

Outcome: approved