Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП. В судовому засіданні представник позивача Українець Т.А. позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що 29.11.2017 о 02 год. [PERSON] по [ADDRESS] , перебуваючи в неадекватному стані, безпідставно вибіг на дорогу перед автомобілем "Chevrolet", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до різкої зміни напрямку руху та його заносу даного автомобіля, внаслідок чого відбулось зіткнення з парканом, що призвело до пошкодження автомобіля та паркану, чим порушив п.п. 4.1, 4.7, 4.10 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Автомобіль "Chevrolet", д.н.з. [NUMBER] , був застрахований у ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна". ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] та до позивача перейшло право вимоги в розмірі виплаченого відшкодування. ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на підставі заяви про виплату страхового відшкодування, розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №UA2018052200037/L02/02 від 22.05.2018, страхового акту № №UA2018052200037/L02/02 від 22.05.2018 здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 49500,00 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 49500,00 грн. та судовий збір. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував, пояснив суду, що йшов біля дороги 29.11.2017 приблизно о 02 год. 00 хв. по вул. Лермонтова у м. Києва, а не по вул. Харченка у м. Києві. Дорогу перед автомобілем не перебігав. Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 10.01.2018 року згідно якої його було визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді 29.11.2017 не оскаржував. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вислухавши сторін, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 29.11.2017 о 02 год. [PERSON] по [ADDRESS] , перебуваючи в неадекватному стані, безпідставно вибіг на дорогу перед автомобілем "Chevrolet", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до різкої зміни напрямку руху та його заносу даного автомобіля, внаслідок чого відбулось зіткнення з парканом, що призвело до пошкодження автомобіля та паркану, чим порушив п.п. 4.1, 4.7, 4.10 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. За змістом ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва Щасна Т.В. від 10.01.2018 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 15). В подальшому дана постанова ним не оскаржувалась і зміст визнаний у судовому засіданні. Описані вище обставини визнані у судовому засіданні учасниками справи, тому не доказуються в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. Автомобіль "Chevrolet", д.н.з. [NUMBER] , на день ДТП був застрахований ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" згідно договору страхування від 17.02.2017, за яким встановлено ліміт страхової відповідальності за заподіяну шкоду майну у розмірі 50000,00 грн. (а.с. 5-7). До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року №1961-IV „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"статтею 3 визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 цього Закону №1961-IV). Згідно зі ст.6 Закону України №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (ст. 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачає ч.1 ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За приписами п.3 ч.1 ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Системний аналіз вказаних норм права, а також інших норм, пов`язаних з даними правовідносинами наголошує, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 зазначеного Закону України, цей страховик набуває зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди на суму, виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Як регламентує п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Відповідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як вбачається зі звіту ТОВ "СОС Свервіс Україна" № SOS-171206-3654104 13.12.2017, матеріальна шкода, заподіяна автомобілю "Chevrolet", д.н.з. [NUMBER] , дорівнює 89894,15 грн. (а.с. 25). Як встановлено судом, ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 49500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 16478 від 24.05.2018 (а.с. 45). Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна", виконуючи свої зобов`язання за договором страхування, виплатило страхове відшкодування [PERSON] та до страховика перейшло право зворотної вимоги (регресу) на суму, виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, страховика майна потерпілого, суму страхового відшкодування в розмірі 49500,00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved