Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з даним позовом, в якому зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач - [PERSON] зареєстрований в належній їй квартирі, проте будь-якого права власності на неї не має. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 лютого 2015 року шлюб між ними було розірвано. З січня місяця 2015 року по даний час у квартирі не проживає та не з'являється, особистих речей в квартирі не має. В даний час вона не може розпорядитися квартирою на свій розсуд, бо в ній зареєстрований [PERSON], який фактично там не проживає та вибув на інше постійне місце проживання, добровільно знятись із реєстрації не бажає. У зв'язку з цим порушується право позивачки, як власника на вільне користування та розпорядження належного їй житла. Тому вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак представник позивача - [PERSON] надав суду заяву, в якій вимоги позову підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, з підстав зазначених у позові. Відповідач в судове засідання також не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Проаналізувавши матеріалами справи їх в сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.5). В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач по справі - [PERSON], [INFO] (а.с.5,6), однак з січня місяця 2015 року по даний час у квартирі не проживає та не з'являється, особистих речей в квартирі не має, не сплачує комунальні послуги, фактично вибув на інше постійне місце проживання та проживає за іншою адресою. В зв'язку з цим порушується право позивачки, як власника, на вільне користування та розпорядження належного їй житла. Відповідно до вимог статті 48 закону України "Про власність", ст.ст.319, 321, 386 Цивільного кодексу України: "власник володіє користується, розпоряджається своїм власним майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння." [PERSON] в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає, чим чинить позивачці перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю на свій розсуд. Отже на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] вибув на постійне місце проживання в інше житлове приміщення, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню і [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. У відповідності до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України - "Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати". Оскільки позивачкою, згідно платіжного доручення, понесені судові витрати по оплаті судового збору на користь держави в сумі 551 грн. 20 коп. та витрати за надання правової допомоги в сумі 2500 грн., тому позов в цій частині також підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved