Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала з відповідачем [PERSON] у не зареєстрованому шлюбі. Від цих відносин у неї народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Деякий час після народження сина, вони проживали разом, проте подальше життя з відповідачем у них не склалося, приблизно із кінця 2013 року вони фактично припинили шлюбні відносини, з того часу відповідач[PERSON].ізсім'єю не проживає, життям і здоров'ямсина не цікавиться, матеріальноїдопомоги на йогоутримання не надає,участі у вихованнідитини не приймає. За період навчання сина батько жодного разу не з'являвся в школі, не цікавився навчанням дитини, не шукав зустрічі з сином. Дитина виховується матір'ю та перебуває виключно на її утриманні. У зв'язку з цим, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 січня 2014 року із [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 800 грн., проте аліментів він регулярно не сплачує, у зв'язку з чим станом на 29 грудня 2017 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 6400 грн. Оскільки відповідач нехтує своїми батьківськими обов'язками, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, не забезпечує належного харчування, лікування, не купує одяг, взуття та інші речі, необхідні для його нормального розвитку, на вимогу змінити своє ставлення до дитини не реагує, більше того протягом 2017 року взагалі з сином не спілкувався, позивач вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала, надала аналогічні пояснення, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, наголошував, що він від сина не відмовляється, проте сам неодноразово стверджував, що дійсно не піклується про дитину належним чином, оскільки проживає та працює в місті Києві, по характеру роботи не має змоги часто відвідувати сина, намагається з ним зустрітися тоді коли приїжджає до своїх батьків в с. Гоголів, це приблизно раз на місяць. Суду також пояснив, що він приблизно півтора - два роки назад приїжджав до сина, забирав його із садочка, а останній раз бачив сина 02 травня 2018 року на святкуванні його дня народження. У 2017 року два рази забирав до себе сина на добу, так як передзвонила до нього [PERSON] та попросила побути з ним, оскільки в неї помер хтось із рідних. Суду пояснив, що крім того він часто не приїжджав до сина, оскільки між ним та [PERSON] виникли напружені відносини і та заперечувала, щоб він з ним бачився. До відповідних органів про усунення перешкод в спілкуванні із сином не звертався. Щодо не сплати аліментів, пояснив, що не бажав їх сплачувати, так як йому не давали бачитися із сином. Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області [PERSON] у суді позов і висновок № 237/01-12 від 16 лютого2018 року підтримала, вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача стосовно малолітнього сина [PERSON] відповідає інтересам дитини. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], про що Виконавчим комітетом Гоголівської сільської ради Київської області 16 травня 2013 року складено відповідний актовий запис № 16, його батьком є відповідач [PERSON], матір'ю - позивач [PERSON], які не перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно із рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 січня 2014 року із відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи з 11 грудня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). На підставі даного рішення суду відділом державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Київській області на підставі виконавчого листа 2/361/383/14 від 19 лютого 2014 року, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області, 21 лютого 2014 року винесено постанову № 42191742 про відкриття виконавчого провадження (а.с.10). Із довідки-розрахунку № 31994 від 29 грудня 2017 року видно, що [PERSON], [INFO] має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 6400 грн. (а.с.11). Із психолого-педагогічної характеристики № 003 від 09 січня2018 року, виданої дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) "Сонечко" Комунальної власності Гоголівської сільської ради вбачається, що [PERSON], [INFO] з вересня 2015 року відвідує даний навчальний заклад. Проживає він зі своєю мамою та її батьками за адресою: [ADDRESS]. Вихованням [PERSON] займається мама, батько жодного разу дитину до навчального закладу не приводив та не забирав, групові батьківські збори та святкові дитячі ранки не відвідує (а.с.12). Довідкою-характеристикою від 27 грудня 2017 року за вих. № 1219, виданою на [PERSON] стверджується той факт, що остання не за час проживання в с. Гоголів зарекомендувала себе позитивно, в порушенні громадського порядку та зловживанні спиртними напоями не помічалась, скарг від сусідів відносно неї до сільської ради не надходило (а.с.13). Із висновку № 237/01-12 від 16 лютого 2018 року, наданого Органом опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області, видно, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON]. за адресою: [ADDRESS], для дитини створені належні умови для проживання та виховання. Батько дитини відповідач [PERSON] із сім'єю не проживає, участі у вихованні сина не приймає, його життям і здоров'ям не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що свідчить про ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків та наявність достатніх підстав для позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Із оглянутих в судовому засіданні квитанцій наданих відповідачем [PERSON], суд дійшов висновку, що весь товар зазначений в них датується 2010, 2014, 2015, 2016 роками, інших доказів придбання товарів для сина в період з 2016 року по 2018 рік не надано, це дійсно підтверджує той факт, що у зв'язку з не наданням належного утримання у позивача [PERSON] виникла необхідність звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів із батька дитини, а в подальшому, враховуючи надані характеристики та довідки із дошкільного навчального закладу і порушити питання перед органом опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У ч. 4 ст. 155 СК України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у абзаці другому п. 16 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3 роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п. 15 цієї Постановипозбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконаннярішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людинисвідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO], ухиляється, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Згідно із ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Оскільки рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 січня 2014 року із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на сина [PERSON], питання про стягнення аліментів на дитину при ухваленні цього рішення судом не вирішується.

Outcome: approved