Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Виноградівської РДА про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, що з відповідачем по справі [PERSON], позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] у сторін народилася донька [PERSON], яка проживає із позивачкою, та [INFO] у сторін народилася донька [PERSON], яка також проживає зі позивачкою. 26 травня 2006 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Тячівського районного суду від 07 жовтня 2014 року, позов про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], було задоволено та вирішено стягувати аліменти із відповідача на утримання доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у сумі 1500,00 грн. з 11.09.2014 року і до їх повноліття. З 31 січня 2015 року позивачка [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Оскільки старша донька сторін, [PERSON], вже в цьому році стане повнолітньою і зможе самостійно вирішувати свої відносини з батьком, то предметом даного спору є позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], та стягнення аліментів на її утримання. Дитина, [PERSON], [INFO], на даний час проживає разом із позивачкою в Словаччині та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач [PERSON] був засуджений за злочин, за який було призначене покарання у вигляді позбавлення волі. Наразі він перебуває в місці позбавлення волі - Коломийській виправній колонії №41. Протягом останніх десяти років відповідач [PERSON], взагалі не приймає участі у вихованні доньки, не цікавиться її навчанням, її життям. Матеріальної допомоги на утримання доньки він не надає. Присудженні аліменти не сплачує. Вихованням дитини займається лише позивачка [PERSON] за допомогою старшої дочки та свого чоловіка, [PERSON], з якими вони разом проживають в с. Новоселиця за місцем реєстрації проживання чоловіка [PERSON], згідно довідки Новоселицької сільради №517 від 10.10.2017 року. Відповідач не виконує свої батьківські обов'язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Він самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та її виховання і утримання. Він не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. Дитина не знає відповідача як свого батька, не має до нього родинних почуттів. На сьогоднішній день позивачка і її чоловік легально працюють в Словаччині, і відповідно, з ними проживає донька, [PERSON], яка вчиться в словацькій школі, що підтверджується Довідкою Податкового уряду Братислави від 28,11.2017 року №102470532/2017 та Довідкою Початкової школи, Жітанська1, 821 07 Братіслава про рішення директора прийняти для навчання і зарахування до III.А класу від 02.02.2016 року №29/16. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини позивачка вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. На даний час неповнолітні доньки позивачки, потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. З урахуванням викладеного, позивачка просить суд збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх доньок до 4000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки на даний час позивачці важко забезпечити та задовольнити потреби неповнолітніх доньок. Посилаючись на викладене, позивачка [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON], [INFO] та збільшити відповідно розмір стягуваних на користь його дітей аліментів в розмірі 4000 грн. на двох дітей. В судове засідання позивачка [PERSON], не з»явилася, однак її представник [PERSON], подав до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та про те, що вимоги заявленого позову підтримує повністю та просить суд такий задоволити. Відповідачі [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду даної справи, про причини неявки суд не повідомляли, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник служби у справах дітей Виноградівської РДА не з»явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав, про доцільність позбавлення батьківських відповідачів. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з відповідачем по справі [PERSON], позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] у сторін народилася донька [PERSON], яка проживає із позивачкою, та [INFO] у сторін народилася донька [PERSON], яка також проживає зі позивачкою. 26 травня 2006 року шлюб між сторонами було розірвано, згідно актового запису №167, позивачка взяла прізвище «[PERSON]», згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 20 травня 2014 року виданого повторно відділом державної РАЦС Тячівського РУЮ у Закарпатській області. Рішенням Тячівського районного суду від 07 жовтня 2014 року позов про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], було задоволено та вирішено стягувати аліменти із відповідача на утримання доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у сумі 1500,00 грн. з 11.09.2014 рроку і до їх повноліття. З 31 січня 2015 року позивачка [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], згідно Свідоцтва про шлюб, виданого 31.01.2015 року виконкомом Новоселицької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області України. Оскільки старша донька сторін, [PERSON], вже в цьому році стане повнолітньою і зможе самостійно вирішувати свої відносини з батьком, то предметом даного спору є позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], та стягнення аліментів на її утримання. Дитина, [PERSON], [INFO], на даний час проживає разом із позивачкою в Словаччині та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач був засуджений за злочин, за який було призначене покарання у вигляді позбавлення волі. Наразі він перебуває в місці позбавлення волі - Коломийській виправній колонії №41. Протягом останніх десяти років відповідач [PERSON], взагалі не приймає участі у вихованні доньки, не цікавиться її навчанням, її життям. Матеріальної допомоги на утримання доньки він не надає. Присудженні аліменти не сплачує, що підтверджується довідкою Державної виконавчої служби. Вихованням дитини займається лише позивачка [PERSON] за допомогою старшої дочки та свого чоловіка, [PERSON], з якими вони разом проживають в с. Новоселиця за місцем реєстрації проживання чоловіка [PERSON], згідно довідки Новоселицької сільради №517 від 10.10.2017 року. Відповідач [PERSON] порушуючи закон, і відбуваючи за це покарання, не виконує свої батьківські обов'язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Він самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та її виховання і утримання. Він не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. відповідачем бачилася останній час тільки в колонії, коли оформляла його дозвіл на виїзд за кордон доньки, і за цей дозвіл позивачка реально змушена була платити відповідачу. Дитина не знає відповідача як свого батька, не має до нього родинних почуттів. На сьогоднішній день позивачка і її чоловік легально працюють в Словаччині, і відповідно, з ними проживає донька, [PERSON], яка вчиться в словацькій школі, що підтверджується Довідкою Податкового уряду Братислави від 28,11.2017 року №102470532/2017 та Довідкою Початкової школи, Жітанська1, 821 07 Братіслава про рішення директора прийняти для навчання і зарахування до III.А класу від 02.02.2016 року №29/16. Відповідно до положень статті 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Невиконання вищезазначених батьківських обов'язків одним із батьків є підставою для встановленого законодавством кола осіб звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав щодо дитини, яка не отримує належного батьківського піклування. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст.164 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. (Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.07.2016, №760/18209/15-ц та від 14.09.2016, М216/2914/14-ц). У пункті 17 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 за №3 визначено, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. В даному випадку, антисоціальний спосіб життя відповідача залежить виключно від нього. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини позивачка вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На даний час неповнолітні доньки Позивачки, потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. З урахуванням викладеного, позивачка просить суд збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх доньок до 4000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки на даний час позивачці важко забезпечити та задовольнити потреби неповнолітніх доньок. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці…». Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою, передбаченою ч. 2 ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідач впродовж тривалого часу мешкає окремо від дитини, вихованням не займається, не виявляє інтересу до його життя, не виявляє бажання до спілкування з ним. У відповідності до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що з боку відповідача мала місце винна поведінка, яка проявилась в свідомому ухиленні ним від виконання своїх батьківських обов'язків відносно свого малолітнього сина, а тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо його виховання. Разом з тим, слід роз'яснити відповідачам [PERSON] та [PERSON], що згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір за подання заяви про позбавлення батьківських прав у розмірі 740 грн.80 коп.

Outcome: approved