Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.07.2012року, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 11.07.2012 року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 7 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, при цьому, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківськoму сайті www. privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. Відносини між Банком та Клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг, можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua), або інший інтернет/SMS ресурс, зазначений банком. При цьому, при укладанні Договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку, які викладені на банківському сайті www. privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п.п. 2.1.1.2.5., п. 2.1.1.2.6 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. В свою чергу, власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, відповідно до п. 1.1.1.44 Договору. Крім того, п.п.1.1.167, 1.1.5.1, 1.1.5.2 Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору. Вказав, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на мовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач, в свою чергу, зобов`язувався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, разом з тим, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 13.01.2020 року заборгованість за кредитним договором становить 13 359 грн. 32 коп., з якої: 6 376 грн. 01 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1 539 грн. 83 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, 4 331 грн. 13 коп. - пеня, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. (фіксована частина) та 612 грн. 35 коп. (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк». З огляду на зазначене вище, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.07.2012 року в розмірі 13 359 грн. 32 коп., а також судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2 102 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 25 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику в судове засідання сторін, при цьому, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та підтримання позовних вимог; відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про день та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 09.04.2020 року, також відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження у справі, позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» разом з доданими до неї документами, при цьому будь-яких заяв, клопотань, відзиву на позов на адресу суду відповідач не подавав. Крім того, сторони не подавали клопотань в порядку ч.7 ст.279 ЦПК України про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, однак є такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11.07.2012 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником прав та обов`язків якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк. При цьому, відповідач погодився з тим, що зазначена заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. На підтвердження факту укладення договору позивач АТ КБ «ПриватБанк» надав окрім заяви, також Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять дати їх (Умов) прийняття та затвердження, а також дати внесення до них відповідних змін, та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які, поряд з цим, не містять підписів відповідача. При цьому, згідно з наданим банком розрахунком заборгованості, вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 11 липня 2012 року станом на 13 січня 2020 року становить 13 359 грн. 32 коп., з якої: 6 376 грн. 01 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1 539 грн. 83 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, 4 331 грн. 13 коп. - пеня, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. (фіксована частина) та 612 грн. 35 коп. (процентна складова). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець та в конкретному випадку - позивач АТ КБ "ПриватБанк". Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим саме банк має підтвердити, що на час укладення з відповідачем відповідного договору, а саме: 11 липня 2012року діяли саме ці Умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У заяві позичальника від 25.09.2018 року процентна ставка не зазначена, крім того, у заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім того, надані позивачем докази не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Окрім того, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем. З зазначеного вище, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Більш того, надані позивачем до позову Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанк не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11 липня 2012 року шляхом підписання заяви-анкети. Тим самим, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Також, судом відзначається, що з урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. В зв`язку з чим, надані позивачем АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім (відповідачем [PERSON] ), і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17). У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Крім того, зі змісту наданої анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку взагалі не вбачається розміру отриманого [PERSON] кредиту. При цьому, не містить і укладений між сторонами договір про надання банківських послуг від 11 липня 2012 року, і строку повернення кредиту (користування ним). Поряд з цим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, відтак позивач вправі вимагати захисту своїх прав - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи те, що за обставинами даної справи судом не встановлено права позивача вимагати сплати відповідачем процентів, пені та штрафів за кредитним договором, відповідно вимоги позивача у цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. З огляду на викладене вище, оцінивши наявні у справі докази по справі в їх сукупності на предмет їх належності та достовірності, приймаючи до уваги, що в матеріалах справи відсутні об`єктивні докази того, що відповідач [PERSON] звертався до Банку із заявою про розірвання договору, а так само із заявою про припинення дії укладеного між сторонами 11 липня 2012року Договору, судом не встановлено також, що такі дії були вчинені і зі сторони Банку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, та стягненню з відповідача на користь позивача суми боргу за договором про надання банківських послуг від 11 липня 2012 року, в розмірі 6 376грн. 01 коп., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 003 грн. 22 коп. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 526, 530, 634, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial