Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому позовні вимоги обґрунтував тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2018 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спору про розподіл майна не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні стосунки припинені. Шлюб носить формальний характер. На примирення йти не бажає, оскільки з серпня 2020 року проживають окремо один від одного, вважає, що примирення не виправить стан шлюбних відносин. Тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.01.2021 року прийнято до провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач до суду надіслала заяву в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2018 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного регіонального управління Міністерства юстиції(м. Одеса), про що складено актовий запис №1116. Спільних дітей не мають. В ході розгляду справи судом з`ясовано, що шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2020 року у зв`язку із непорозумінням, а також внаслідок різних поглядів на життя, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, збереження сім`ї не можливе. Майнового спору між сторонами не має. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України "Про міжнародне приватне право" правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Статтею 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно до ч. 1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що судом установлено, що позивач є громадянином іншої держави, однак відповідач проживає на території України, шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї між сторонами є неможливим, шлюб існує формально і може бути розірваним в порядку, передбаченому нормами СК України. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved