Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що з 01.12. 2010 року та по 04.06. 2015 року перебував у трудових правовідносинах із відповідачем. Також зазначив, що починаючи з серпня 2014 року роботодавець не сплачував йому заробітну плату, у разі чого утворилась заборгованість у розмірі 12733,49 гривень. Крім того позивач зазначив, що в період з серпня 2014 року по день звільнення відповідачем не була проведена індексація заробітної плати, у разі чого коефіцієнт індексу інфляції складає 34331,35 гривень, а середній заробіток за час затримки у розрахунку за 67 днів складає 6243,06 гривень. Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі, індексацію та середній заробіток за затримку у розрахунку при звільненні у розмірі 53307,90 гривень. В судове засідання позивач [PERSON] надав заяву, якою підтримав позовні вимоги та просив провести розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] "АзовЕлектроСталь" [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судове засідання надала заперечення проти позову. В обґрунтування своїх заперечень посилалась на те, що сума заборгованості по заробітній платі підприємства перед позивачем у загальному розмірі 12733,49 гривень була виплачена частинами - 25 вересня 2015 року, 28 вересня 2015 року, 29 вересня 2015 року, на підтвердження чого надала платіжні доручення про перерахування заборгованості. Щодо позовних вимог в частині стягнення індексації, то зазначила, що позивач знаходився в неповному робочому тижні з травня 2014 року по вересень 2015 року, а тому нарахування індексації не проводилось. Крім того, визнала розрахунок середньоденного заробітку, зробленого позивачем у розмірі 93,18 гривень. Просила в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Враховуючи відсутність заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності та неповідомлення ним про причини неявки, суд, відповідно до ст.224 ЦПК України, за згодою позивача здійснив заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] в період з 01.12. 2010 року та по 04.06. 2015 року працював в [PERSON] "АзовЕлектроСталь", що підтверджується відповідними записами в трудові книжці. (а.с.8-10) З довідки № 3244 від 19.10. 2015 року, виданої відповідачем, заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] у розмірі 3820,05 гривень виплачена 25.09. 2015 року, у розмірі 2674,03 гривень виплачена 28.09. 2015 року, у розмірі 6239,41 гривень виплачена 29.09. 2015 року, що також підтверджено платіжними дорученнями № 403,404 від 25.09. 2015 року, № 20 від 28.09. 2015 року, № 14 від 29.09. 2015 року, списком № 00345 від 26.09. 2015 року на виплату заробітної плати, списком № 00331 від 27.09. 2015 року на виплату заробітної плати, списком № 00350 від 29.09. 2015 року. (а.с. 28,29,30,31,32,33,34) Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погоджені з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною 2 статті 233 КЗпП України передбачено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено та визнано представником відповідача в своїх запереченнях, що відповідачем своєчасно не була виплачена заробітна плата та заборгованість по заробітній платі, а була виплачена 25.09.2015 року, 28.09.2015 року, 29.09. 2015 року.(а.с.28) Разом із тим, сума заборгованості по сплаті заробітної плати була виплачена позивачу у загальному розмірі 12733,49 гривень та на час розгляду справи такої заборгованості не існує, а тому в задоволенню позовні вимоги в цій частині не підлягають. Щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку, то суд зазначає наступне. З розрахунку зробленого позивачем середньоденна заробітна плата становить 93,18 гривень, яку визнав представник відповідача та з якою погоджується суд та визнає правильно обрахованою відповідно до Постанови КМУ № 100 від 08.02. 1995 року "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати". Перевіряючи правильність розрахунку обраховує суму середнього заробітку за період з 05 червня 2015 року по 10 вересня 2015 року, що складає 67 днів. (червень 2015 року 17 днів, липень 2015 року 23 дні, серпень 2015 року 20 днів, вересень 2015 року 7 днів, по 10 вересня 2015 року). За змістом ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належним працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду України від 27.03.2013 року за № 6-15цс13. Перевіряючи правильність обчисленого позивачем розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку, а саме період за який підлягає стягненню середній заробіток з 05 червня 2015 року по 09 вересня 2015 року включно у розмірі 6243,06 гривень, суд погоджується з ним, тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі. Щодо позовних вимог в частині стягнення компенсації з урахуванням індексу інфляції, то ці вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Аналогічні норми закріплені в\~статті 34 Закону України «Про оплату праці», якими передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. До структури заробітної плати, визначеної у\~статті 2 Закону України «Про оплату праці», входять: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Приймаючи до уваги вказані положення Закону та факт несвоєчасної виплати заробітної плати, відповідач має також обов'язок здійснити позивачу компенсацію, передбачену Законом. При розрахунку сум компенсації за затримку виплати заробітної плати, суд керується наступним. Статтею 3 Закону передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджено\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 159. Згідно пункту 4 вказаного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Отже, перевіряючи розрахунок позивача щодо обрахування суми боргу з урахуванням індексу інфляцій, з яким суд не погоджується, оскільки такий розрахунок не відповідає положенням постанови КМУ № 159 від 21.02. 2001 року. Визначаючи розмір компенсації, не виходячи за межі позовних вимог визначених позивачем, обрахування підлягає період з серпня 2014 року по травень 2015 року включно, в рамках позовних вимог заявлених позивачем. Враховуючи положення, перевіряючи правильність розрахунку, суд обраховує розмір самостійно за серпень 2014 року: 1,562 (індекс споживчих цін за період невиплати)х100=156,2; індекс інфляції 56,2; сума компенсації (550,09х56,2):100=309,11 гривень; вересень 2014 року: 1,549 (індекс споживчих цін за період невиплати)х100=154,9; індекс інфляції 54,9; сума компенсації (1288,86х54,9):100=707,58 гривень; жовтень 2014 року: 1,506 (індекс споживчих цін за період невиплати)х100=150,6; індекс інфляції 50,6; сума компенсації (1288,80х50,6):100=652,13 гривень; листопад 2014 року: 1,470 (індекс споживчих цін за період невиплати)х100=147,0; індекс інфляції 47,0; сума компенсації (1288,85х47,0):100=605,75 гривень; грудень 2014 року: 1,443 (індекс споживчих цін за період невиплати)х100=144,3; індекс інфляції 44,3; сума компенсації (1302,13х44,3):100=576,84 гривень; січень 2015 року: 1,401 (індекс споживчих цін за період невиплати)х100=140,1; індекс інфляції 40,1; сума компенсації (433,00х40,1):100=173,63 гривень; лютий 2015 року: 1,359 (індекс споживчих цін за період невиплати)х100=135,9; індекс інфляції 35,9; сума компенсації (1231,11х35,9):100=441,96 гривень; березень 2015 року: 1,290 (індекс споживчих цін за період невиплати)х100=129,0; індекс інфляції 29,0; сума компенсації (1114,19х29,0):100=323,11 гривень; квітень 2015 року: 1,165 (індекс споживчих цін за період невиплати)х100=116,5, індекс інфляції 16,5; сума компенсації (1082,59х16,5):100=178,62 гривень; травень 2015 року: 1,022 (індекс споживчих цін за період невиплати)х100=102,2, індекс інфляції 2,2; сума компенсації (1170,26х2,2):100=245,74 гривень, що в сукупності складає 4214,47 гривень та саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, оскільки позивача звільнено від сплати, суд відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі передбаченої ставки судового збору за позовні вимоги майнового характеру, відповідно до Закону України "Про судовий збір" у розмірі 487,20 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial