Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

06.11.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій зазначив, що 01.03.2002 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивач придбав в останньої житловий будинок [ADDRESS] В цей же день договір було зареєстровано у Вознесенській філії "Південної товарної біржі" за № 0790. Нотаріально договір сторони не посвідчували. Всі істотні умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані, а саме продавець передала покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. Позивач має намір розпорядитися належним йому нерухомим майном, однак у нотаріус не прийняв у нього біржовий договір, як правовстановлюючий документ, що створює йому перешкоди в розпорядженні придбаним майном. Враховуючи неможливість нотаріального посвідчення договору на час розгляду справи з об'єктивних причин, а тому позивач просив суд визнати такий договір дійсним. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, суду надано оригінал правовстановлюючого документу. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності та про відсутність заперечень проти позовних вимог. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим розглянути справу без особистої участі вказаних осіб. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, оскільки сторони та їх представники не з'явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Згідно рішення Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області №15 від 20.12.2001року "Про перейменування центральної вулиці селища" відбулося перейменування вулиці "[ADDRESS] ( а.с.28). При цьому судом встановлено, що 01.03.2002 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] зареєструвавши договір купівлі-продажу на Вознесенській філії "Південній товарній біржі"за № 0790 (а.с.8). Право власності зареєстровано у Вознесенському МБТІ 11.03.2002 року ( а.с. 9 ). Всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передала покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. Проте сторони не посвідчили договір в нотаріальному порядку. Позивач бажає розпорядитися зазначеним майном, однак дізнався, що спірний договір є недійсним, що створює йому перешкоди в розпорядженні придбаним майном. Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобов'язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов'язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що цивільне право позивача підлягає захисту, а позов задоволенню.

Outcome: approved