Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира з позовною заявою до АТ КБ «Приватбанк» про припинення обтяження квартири [ADDRESS] . В позовній заяві зазначено, що 02.06.2006 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є AT КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № ZRН0GК01423309, відповідно до умов якого йому було видано кредит, одночасно з укладання кредитного договору у забезпечення зобов`язань було укладено договір іпотеки №7979 та в іпотеку було надано нерухоме майно, квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що на даний час вона є власником даної квартири та зазначає, що 25.06.2020 року було видано свідоцтво № [NUMBER] , яким посвідчено, що їй на праві власності належить майно, а саме: 1/2 ід. частини квартири [ADDRESS] . Інша частина вказаної квартири належить їй на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05.12.2014 року, яким визнано за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , яке в цій частині залишено без змін рішенням Апеляційного суду Житомирської області та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України. Наголошує, що заборгованість за вказаним кредитним договором було погашено в повному обсязі. Проте, в Державному реєстрі іпотек до цього часу міститься запис про обтяження квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, реєстр 351, 352 від 19.02.2007, посвідченого приватним нотаріусом Козіною А.В., при цьому іпотекодержателем зазначено компанію «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE № 1 PLC). Також запис про державну реєстрацію заборони на рухоме майно - квартиру [ADDRESS] міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Згідно запису №37058117 зареєстровано обтяження на підставі договору іпотеки №7979 від 02.06.2006р. У відповідь на звернення про вжиття заходів щодо зняття обтяжень з належної позивачу квартири, банк повідомив, що такі заходи будуть вжиті, надіслав відповідну заяву іпотекодержателя про припинення обтяження у зв`язку з повним виконанням зобов`язання, однак після відмови приватного нотаріуса в подальшому повідомив, що право вимоги за кредитним договором ним відступлено компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ», яка 03.10.2017 ліквідована, та рекомендував для вирішення вказаного питання звернутись до суду. Посилаючись на ті обставини, що з припиненням іпотеки та ліквідацією іпотекодержателя фактично припиняється обтяження нерухомого майна, підстави для такого обтяження на цей час відсутні, а наявність в Державному реєстрі іпотек запису про обтяження вищевказаної квартири порушує права власника позивача, тому остання просить суд припинити обтяження квартири [ADDRESS] іпотекою, вилучивши запис з Державного реєстру іпотек. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 01.06.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в поданій заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.153,181). Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, про розгляд справи повідомлявся неодноразово, свого представника в судове засідання не направив. Представник АТ КБ «Приватбанк» - адвокат Адаменко Т.С. в поданій заяві просила розгляд справи проводити без участі банку, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а.с.125). Таким чином відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши надані сторонами письмові докази, оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності і достатності, суд на їх підставі встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 02.06.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZRН0GК01423309. За змістом вказаного договору ЗАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 19000 доларів США. З метою забезпечення виконання вимог вказаного кредитного договору між сторонами 02.06.2006 року було укладено договір іпотеки №7979, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. За вказаним договором в іпотеку передано квартиру [ADDRESS] та на неї накладено заборону відчуження (а.с. 8-9, 60-63). Відповідні відомості були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. 19 лютого 2007 року було укладено Договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами №351, 352 про іпотечні кредити між ЗАТ КБ "Приватбанк" (продавець) та «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (покупець) (а.с.166-175). У Розділі "Визначення термінів та тлумачення" вищенаведеного договору вказано, що "Договір про Обслуговування Іпотечних Активів" означає договір про обслуговування іпотечних активів, укладений на дату або приблизно на дату цього Договору, що може бути надалі змінений або доповнений у відповідний час, між Емітентом, Обслуговуючою Установою, та Довірчим Управителем. У п.2.4 Розділу 2 "Купівля-продаж" вказано, що купівля-продаж Основних Іпотечних Активів, та відповідне відступлення Основних Іпотечних Активів Продавцем та прийняття Основних Іпотечних Активів Покупцем, набирає чинність негайно після укладення і нотаріального посвідчення цього договору. Не існує жодної іншої умови для набрання чинності Відступленням, з метою уникнення сумнівів, вищенаведені положення цієї Статі 2.4 застосовуються без обмеження до будь-яких Основних Іпотечних Активів, що виникають, з`являються або строк платежу чи виконання за якими настає після дати укладення цього Договору. Однак, в тих випадках, коли імперативні норми законодавства України передбачають, що будь-які такі Основні Іпотечні активи можуть бути відступлені лише після того, як вони виникнуть з`являться або строк платежу чи виконання за якими настає після дати укладення цього Договору, тоді лише стосовно таких Основних Іпотечних Активів, Відступлення вважається таким, що відбулося негайно, після того, як такі Основні Іпотечні Активи виникли, з`явилися або строк платежу чи виконання за якими настав, та у будь-якому випадку без потреби підписання будь-якою зі сторін будь-якого договору або документу додатково до цього Договору. Пунктом 2.10, 2.11,2.12 цього ж Розділу передбачено, що до тих пір, поки Покупець або Довірчий Управитель не вимагатиме іншого, Продавець зберігає Кредитні Справи у якості зберігача від імені та виключно на користь Покупця, Продавець позначає Кредитні справи у спосіб, прийнятний для Покупця та Довірчого Управителя, зазначаючи те, що Іпотечні активи були продані Покупцю. Негайно на запит Покупця або Довірчого Управителя, продавець надає Кредитні Справи Покупцю або іншій особі за вказівкою Покупця або довірчого Управителя. З метою уникнення сумнівів, будь-які та всі зобов`язання та відповідальність Продавця перед Позичальниками або будь-якими третіми особами за Кредитами або іншим чином у зв`язку з Іпотечними Активами не відступаються, не передаються та іншим чином не переходять від Продавця до Покупця, та завжди залишаються у Продавця. Таким чином, Продавець погоджується за свій власний рахунок захистити Покупця та відшкодувати йому будь-які та всі вимоги будь-якого Позичальника або третьої сторони, що виникають в результаті або пов`язані з будь-якими такими зобов`язаннями та відповідальністю Продавця. Пунктом 3.3 Розділу 3 "Покупна ціна та платежі" передбачено, що будь-які грошові суми, отримані або прийняті Покупцем за Іпотечними Активами після дати укладення цього Договору, вважаються такими, що належать Покупцеві, та Продавець забезпечує, щоб всі такі грошові суми були негайно перераховані Покупцю або на його користь згідно з положеннями Договору про Обслуговування Іпотечних активів. Пунктом 12.4 Розділу 12 "Цілісність договору та зміни" передбачено, що цей договір набуває чинності в дату його укладання і нотаріального посвідчення та діє до повного виконання сторонами всіх їх зобов`язань за Документами Трансакції. Пунктом 15.1 Розділу 15 "Право, яким регулюється цей договір, та юрисдикція" передбачено, що до цього Договору та всіх питань, що виникають з нього або у зв`язку з ним, застосовується англійське право, за винятком того, що до Статей 2,3 та 4 цього Договору застосовується право України. У Додатку 2 до вищенаведеного договору "Форма повідомлення позичальникові про відступлення прав вимоги" вказано, що для збереження зручності розрахунків за Кредитними документами, «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (або - ЮМЛ) уповноважив ПриватБанк на прийом від позичальників платежів та ведення з ними всіх інших справ, пов`язаних з Кредитними документами, у тому ж порядку, як це відбувалося до відступлення прав вимоги. Такий порядок розрахунків та ведення справ залишаються незмінними до отримання позичальником письмового розпорядження від ЮМЛ, яке може передбачати здійснення платежів за Кредитними документами через інший комерційний банк в україні. Цим ПриватБанк підтверджує, що ЮМЛ має всі належні права для надання таких письмових розпоряджень, виконання яких буде обов`язковим і не вимагатиме жодних погоджень, підтверджень, пояснень, розпоряджень, чи будь-яких інших дій від ПриватБанку чи будь-якої іншої особи, і які не призводитимуть до будь-якої зміни обсягу прав та зобов`язань за Кредитними документами (зокрема, розміру платежів за Кредитними документами). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 05.12.2014 року у справі №296/1538/13-ц про поділ майна подружжя визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Рішення суду в цій частині залишено без змін рішенням Апеляційного суду Житомирської області та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України (а.с.10-12,13-15,16-18). 10.12.2018р. позивач звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" із заявою про зняття заборони на відчуження з нерухомості за кредитним договором № ZRН0GК01423309 від 02.06.2006р., а саме з квартири [ADDRESS] (а.с. 23). Листом від 21.12.2018р. АТ КБ "ПриватБанк" повідомив позивача, що найближчим часом буде надіслано пакет документів для зняття заборони на відчуження (а.с. 24). 06 лютого 2019 року була надіслана заява іпотекодержателя АТ КБ "ПриватБанк" за №3302 про припинення обтяження нерухомого майна іпотекою №7979 та зняття заборони №7980, накладеної під час посвідчення договору іпотеки, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: квартири за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з повним виконанням зобов`язань за кредитним договором №ZPН0GК01423309 від 02 червня 2006 року (а.с.24 зворотній бік). Листом від 10.06.2020р. приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. повідомив позивача, про неможливість зняття заборони відчуження майна, оскільки згідно Державного реєстру іпотек на підставі Договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами №351, 352 про іпотечні кредити іпотекодержателя з ЗАТ КБ "Приватбанк" (продавець) змінено на « [PERSON] №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (а.с. 25, 26). Також вбачається, що рішенням Апеляційного суду Житомирської області у справі №296/1538/13-ц стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] 43087,5грн. грошової компенсації за 1/2 частину автомобіля DAEWOO-FSO, Lanos TF69Y, легковий седан-В, кузов № [NUMBER] , червоного кольору, державний номерний знак [NUMBER] , залишивши право власності на автомобіль за [PERSON] (а.с. 51-53). В межах виконавчого провадження №54547413 з примусового виконання рішення Апеляційного суду Житомирської області у справі №296/1538/13-ц начальником Корольовського ВДВС було затверджено Акт головного державного виконавця про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17.02.2020 року. Зокрема в акті вказується, що у зв`язку з тим, що треті електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме 1/2 ід.ч. квартири [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] не відбулися, стягувач [PERSON] подала заяву про згоду в рахунок погашення боргу залишити за собою право власності на нереалізоване майно, у зв`язку з чим стягувачем на рахунок державної виконавчої служби було внесено різницю між вартістю майна та сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (а.с. 21). В подальшому, 25.06.2020 року на підстві Акта головного державного виконавця про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17.02.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. було видано свідоцтво №4904, яким посвідчено, що [PERSON] на праві власності належить майно, а саме: 1/2 ід. частини квартири [ADDRESS] (а.с.22) Отже, згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05.12.2014р. у справі №296/1538/13-ц та на підставі свідоцтва від 25.06.2020р. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно вимог ст.. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підставами для припинення іпотеки визначені ст. 17 Закону, зокрема іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється з інших підстав, передбачених цим Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно ч. 2 ст. 593 ЦПК України у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Як визначено ч. 2 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Відповідно до статті 74 Закону України "Про нотаріат", одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з пунктом 5 Глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 року (далі - Порядок), нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. При одержанні заяви та підтверджуючих документів, на виконання пункту 6.1. Глави 15 Розділу ІІ Порядку, нотаріус реєструє таку заяву в журналі реєстрації вхідних документів та робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Після зняття заборони відчуження нерухомого майна нотаріус, який зняв заборону, може провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинення іншого речового права (іпотеки) - у разі, коли знімається заборона з предмета іпотеки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто у процедурі зняття заборони первинними є дії щодо завершення початої нотаріальної дії з накладення заборони (з проставленням відміток у відповідному реєстрі та алфавітній книзі та проставлення відмітки на правочині) та лише після цього можливе внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення заборони та іпотеки. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Судом встановлено, що відповідно до умов Договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами №351, 352 про іпотечні кредити укладеного 19 лютого 2007 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" (продавець) та «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» відповідач був уповноваженим на отримання грошових сум за Іпотечними Активами після дати укладення договору. З повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 06.02.2019 року вбачається, що заборгованості за кредитним договором № ZPН0GК01423309 від 02.06.2006 року немає, у зв`язку з повним виконанням зобов`язань за вказаним кредитним договором (а.с. 24- зворотній бік). Таким чином, здійснення повної оплати боргу за кредитним договором, саме на користь відповідача є належним виконанням у відповідності до вимог ст. 516 ЦК України. Разом з тим, в листах від 17.07.2020р. та від 05.02.2021р. АТ КБ «ПриватБанк» повідомило позивача, що новий іпотекодержатель «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» припинив свою дільність (а.с.27, 136). Згідно витягу з сайту https://beta.companieshouse.gov.uk/company/05842460 Палати реєстрації компаній (Великобританія) компанія UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO.1 PLC, Company number 05842460, ліквідована 03.10.2017 року, а тому до участі у справі не залучалась (а.с. 82-85). З листа представника відповідача від 13.08.2021р. вбачається, що в матеріалах кредитної справи відсутні відомості щодо повідомленння про зміну кредитора (а.с. 165). Відомості про відступлення права вимоги за кредитним договором або договором іпотеки третій особі судом не встановлено. Таким чином у зв`язку виконанням умов кредитного договору №ZPН0GК01423309 від 02.06.2006 року та відсутності заборгованості за кредитним договором, а також у зв`язку з ліквідацією кредитора (іпотекодержателя) договір іпотеки №7979 від 02.06.2006 року припинив свою дію, відповідно іпотека також є припиненою. Проте, в Державному реєстрі іпотек міститься запис про обтяження належної позивачці квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, реєстр 351, 352 від 19.02.2007, посвідченого приватним нотаріусом Козіною А.В., при цьому іпотекодержателем зазначено компанію «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE № 1 PLC). Також запис про державну реєстрацію заборони на рухоме майно - квартиру [ADDRESS] міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Згідно запису №37058117 зареєстровано обтяження на підставі договору іпотеки №7979 від 02.06.2006р. За положеннями частини першої статті 593 ЦК України припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується. Встановлення обставин припинення основного зобов`язання належним його виконанням, а також ліквідацією юридичної особи - іпотекодержателя без правонаступництва, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін, слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України. Таким чином, право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена. Вказаний правовий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 04 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14. Під час застосування вищенаведених норм права підлягає врахуванню також правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). При цьому, оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то належним способом захисту прав позивача є зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Згідно ст. 13 Конституції України кожному гарантується державний захист прав власності. Згідно п.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Зважаючи на те, що квартира, яка належить позивачці на праві приватної власності і досі перебуває в обтяженні на підставі договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, реєстр 351, 352 від 19.02.2007 року та договору іпотеки №7979 від 02.06.2006р., за зобов`язанням, яке виконане, при цьому кредитор (іпотекодержатель) ліквідований, що унеможливлює виконання обов`язку передбаченого ч. 2 ст. 4 Закону України «Про іпотеку», суд вважає зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Згідно ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України"). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1681,60 грн., що підтверджено квитанціями наявними в матеріалах справи.

Outcome: approved