Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

ТОВ «ВОДОЛІЙ» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа - приватний нотаріус ОМНО [PERSON], в якій просить суд визнати недійсним укладений 29.08.2011року [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0720 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:38:002:0041, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 8130, а також стягнути з відповідачів витрати по сплату судового збору. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що 29.08.2011р. [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким [PERSON] продала, а [PERSON]. за 902 189, 00 грн. купила земельну ділянку площею 0,0720 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:38:002:0041. Договір купівлі-продажу земельної ділянки 29.08.2011р. був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 8130. Однак, представник позивача вважає, що вказаний договір був укладений з порушенням законодавства України, і тому він має бути визнаним недійсним, оскільки власником спірної земельної ділянки на дату укладання вищезазначеного договору купівлі-продажу було ТОВ «ВОДОЛІЙ», а [PERSON] була тільки титульним власником земельної ділянки № 7. Так, представник позивача вказує, що 01 червня 2006р. на загальних зборах учасників ТОВ "ВОДОЛІЙ" було прийнято рішення про введення до складу учасників товариства двох громадян, в тому числі, [PERSON], яка, в якості своєї частки в статутному капіталі ТОВ "ВОДОЛІЙ", внесла до статутного капіталу Товариства одну земельну ділянку, площею 0,0720га вартістю 12500,00грн., за адресою: [ADDRESS], а 19.06.2006року [PERSON] подала до Управління архітектури м. Одеси заяву про внесення до статутного капіталу ТОВ "ВОДОЛІЙ" паю у вигляді земельної ділянки [ADDRESS], належної їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 454200 від 08.07.2002р., та просила провести заміну цільового призначення цієї земельної ділянки. Представник позивача зазначає, що згідно п.3.1. статуту ТОВ "ВОДОЛІЙ", власником майна, переданого Товариству його учасниками як вклад до статутного капіталу ТОВ, є ТОВ "ВОДОЛІЙ", у зв'язку з чим, після прийняття [PERSON] до складу учасників ТОВ "ВОДОЛІЙ" земельна ділянка площею 0,0720 га за адресою: [ADDRESS], стала власністю юридичної особи - ТОВ "ВОДОЛІЙ". Таким чином, представник позивача вказує на те, що станом на 29.08.2011р. [PERSON] не була власником земельної ділянки площею 0,0720 га за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з чим, станом на момент укладання договору купівлі-продажу у [PERSON] було відсутнє право продавати вказану спірну земельну ділянку. Крім того, представник позивача зазначає, що відповідно до пункту 3.9 статуту ТОВ "ВОДОЛІЙ" учасник Товариства має право продати чи іншим чином відступити свою частку у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього Товариства. Відчуження учасником Товариства своєї частки третім особам допускається тільки за згодою інших учасників, при цьому учасникі Товариства користуються переважним правом на придбання відчужуваної частки (п.3.10 статуту). Без згоди учасників Товариства відчуження частки у статутному капіталі можливо тільки в разі, якщо протягом місяця з дня повідомлення учасників Товариства про намір учасника продати свою частку інші учасники Товариства не скористаються свош переважним правом на її придбання (п.3.10 статуту). Учасник, який виходить з товариства чи виключений з нього, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі Товариства. За домовленністю між учасником та Товариством виплата вартості частини майна Товариства може бути замінена переданням майна в натурі (п.3.15 статуту). Однак, представник позивача вказує, що станом на дату укладання договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки [PERSON] залишалася учасником ТОВ "ВОДОЛІЙ" і намірів про вихід з числа учасників ТОВ не виказувала (вийшла зі складу учасників ТОВ тільки у 2012р. на підставі заяви від 28.12.2011р., посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1099) про намір самовільно розпорядитися своїм внеском до статутного капіталу ТОВ [PERSON] не повідомила ані ТОВ "ВОДОЛІЙ", ані його учасників, а 29.08.2011р. [PERSON] розпорядилася майном юридичної особи (ТОВ "ВОДОЛІЙ") без наявності будь-яких на то повноважень з боку цієї юридичної особи, і, більше того, продав земельну ділянку від свого імені, свідомо і незаконно використовуючи оформлений 08.07.2002р. на її ім'я державний акт на право приватної власності на землю серії PI № 454200. Таким чином, представник позивача вважає, що у відповідачки - [PERSON] було відсутнє право на відчуження земельної ділянки, яка є власністю ТОВ "ВОДОЛІЙ". Крім того, представник позивача вказує на те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 29.08.2011року є правочином, вчиненим під впливом обману, оскільки при укладанні зазначеного договору купівлі-продажу земельної ділянки, [PERSON] приховала від нотаріуса та від покупця - [PERSON] факт того, що станом на 29.08.2011р. відчужувана земельна ділянка складала частку статутного капіталу ТОВ "ВОДОЛІЙ" і була його власністю. Представник позивача також зазначає, що у 2012 році відповідачка - [PERSON] без належних дозвільних документів та без відома ТОВ «Водолій» розпочала на спірній земельній ділянці капітальне будівництво, а на даний час в провадженні Київського районного суду м. Одеси розглядається справа за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до [PERSON] про знесення самочинного будівництва на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS]. З урахуванням викладеного, ТОВ «ВОДОЛІЙ» звернулося до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні 17.10.2014року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. У судовому засіданні 17.10.2014року представник відповідачки - [PERSON] письмових заперечень проти позову не надав, однак просив відмовити у задоволенні позову ТОВ «ВОДОЛІЙ» у повному обсязі. Відповідачка - [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 71), у судові засідання не з'явилася, про поважність причин відсутності не повідомила, письмових заперечень проти позову не надала. Суд зазначає, що судове відправлення було повернуто поштою із відміткою «за закінченням терміну зберігання». При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Третя особа - приватний нотаріус ОМНО [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 60, 73), у судові засідання не з'явилася, про поважність причин відсутності не повідомила, письмових заперечень проти позову не надала. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідачки - [PERSON] та третьої особи, за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 01 червня 2006р. на загальних зборах учасників ТОВ "ВОДОЛІЙ" було прийнято рішення про введення до складу учасників товариства двох громадян, в тому числі, [PERSON], яка, в якості своєї частки в статутному капіталі ТОВ "ВОДОЛІЙ", внесла до статутного капіталу Товариства одну земельну ділянку, площею 0,0720га вартістю 12500,00грн., за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19-20), яка належала їй на підставі державного акту про право приватної власності на землю (а.с. 22). У зв'язку із змінами у складі учасників товариства вказаним протоколом була затверджена нова редакція статуту ТОВ "ВОДОЛІЙ" (а.с. 8-18), відповідно до п. 3.8 якого [PERSON] внесла до статутного капіталу Товариства одну земельну ділянку, площею 0,0720га вартістю 12500,00грн., за адресою: [ADDRESS]. Судом також встановлено, що ТОВ "ВОДОЛІЙ" після прийняття до складу учасників [PERSON] та внесення відповідних змін до статуту державний акт про право власності на земельну ділянку, площею 0,0720га за адресою: [ADDRESS] не оформило, право власності на неї не зареєструвало. 29.08.2011р. [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] за 902 189, 00 грн. купила земельну ділянку площею 0,0720 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:38:002:0041. Договір купівлі-продажу земельної ділянки 29.08.2011р. був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 8130. Згідно положень ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації та посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку. Згідно п. 1.16 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року № 43, технічна документація зі користування земельною ділянкою включає виписку з рішення відповідної ради або продаж земельної ділянки, договір відчуження земельної ділянки (договір купівлі-продажу, дарування, міни, інші цивільно-правові угоди), рішення суду. Відповідно до вимог ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Окрім того, відповідно до вимог ч. 1. ст.153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. При цьому, відповідно до вимог ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 373 ЦК України, що регламентує право власності на земельну ділянку, містить аналогічну по суті норму згідно якої право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до положень ч.1, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року державна реєстрація прав є обов'язковою. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 вказаного закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. Стаття 19 зазначеного закону, в редакції, що діяла станом на момент затвердження нової редакції статуту ТОВ "ВОДОЛІЙ", містить вичерпний перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Так, підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є, зокрема, державний акт про право власності на земельну ділянку. При цьому у цій статті не вказується, що протокол загальних зборів учасників та статут можуть бути підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Аналіз вищеперелічених нормативних положень дозволяє суду дійти висновку про те, що ТОВ "ВОДОЛІЙ" після реєстрації нової редакції статуту та внесення [PERSON] до статутного капіталу земельної ділянки, площею 0,0720га за адресою: [ADDRESS] повинно було одержати державний акт про право власності на земельну ділянку, на підставі якого це право зареєструвати. Судом встановлено, що позивачем таких дій зроблено не було, тобто ТОВ "ВОДОЛІЙ" не набуло право власності на спірну земельну ділянку, а тому власником цієї земельної ділянки залишалася [PERSON] та остання мала можливість безперешкодно здійснити її відчуження. Суд вважає, що у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] були відсутні підстави для відмови у посвідченні договору купівлі-продажу земельної ділянки. При його укладанні відповідачами та посвідченні нотаріусом 29.08.2011р. порушень вимог закону судом не встановлено. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити. У зв'язку із відмовою задоволенні позову судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed