Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

17 січня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], Миколаївської селищної ради Білопільського району про визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на домоволодіння [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,611 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташовану за вказаною адресою, а також на земельну ділянку площею 2,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Миколаївської селищної ради. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв, але юридично не оформив, чоловік покійної [PERSON], тобто її батько. [INFO] він помер. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, в тому числі на належну йому земельну ділянку, розташовану на території Миколаївської селищної ради, а також на майно, яке він прийняв у спадщину, але не оформив після смерті своєї дружини. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON], нова дружина батька. Остання звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та отримала свідоцтва про право на спадщину, яка складається із земельної ділянки, що належала батьку на праві власності. Спадкові права на майно, яке батько фактично успадкував після матері, [PERSON] не оформила. На даний час [PERSON] має намір прийняти спадщину, що залишилась після смерті батька, але при зверненні до нотаріуса було встановлено, що нею пропущений шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини. Причиною пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини позивач зазначила те, що на час відкриття спадщини вона знаходилася у безпорадному стані, потребувала стороннього догляду та до липня 2016 року була повністю паралізована. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини тривалістю в шість місяців. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, представник останньої за довіреністю [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити. Зазначили, що 04 травня 2007 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], який помер [INFO]. Останній є єдиним, хто прийняв спадщину після смерті своєї попередньої дружини [PERSON], яка померла [INFO]. Як спадкоємиця першої черги, [PERSON] своєчасно звернулася до нотаріальної контори та оформила свої спадкові права на частину спадкового майно, що залишилося після смерті [PERSON] [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняла та пропустила строк для звернення із відповідною заявою до нотаріуса без поважних причин. Доводи останньої щодо того, що на час відкриття спадщини після смерті батька вона була у безпорадному стані спростовуються тим, що вона була присутньою на похороні та пересувалася за допомогою милиць, а отже могла подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Представник відповідача - Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився, селищний голова Ігнатьєв І.А. направив суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Заслухавши представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], її представник [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про укладення шлюбу (а. с. 11). [INFO] мати позивача [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а. с. 4 з. с.). Відповідно до довідки КП "Сумське міське бюро технічної інвентаризації" філіал "Білопільська госпрозрахункова дільниця" від 16 лютого 2017 року №37 за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого виконкомом Жовтневої селищної ради 13 грудня 1976 року за реєстровим номером №37, зареєстрований на праві власності житловий будинок [ADDRESS] (а. с. 55). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Миколаївської селищної ради Білопільського району від 15 липня 2016 року №2617, [PERSON], яка померла [INFO], до дня смерті постійно проживала за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм чоловіком [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з господарськими будівлями, земельної ділянки, що відноситься до нього, грошового вкладу та земельної частки (паю), розташованого на території Миколаївської селищної ради. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом селищної ради не посвідчувався (а. с. 5). Таким чином, судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] фактично успадкував її чоловік [PERSON] 04 травня 2007 року батько позивача [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], відповідачем по справі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 57). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а. с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все його майно, зокрема на житловий будинок [ADDRESS]та, земельну ділянку площею 0,611 га для обслуговування зазначеного житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, земельну ділянку площею 2,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які він фактично успадкував після смерті своєї дружини [PERSON], але за життя не оформив, а також на земельну ділянку площею 3,1013 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала йому на праві власності (а.с. 9, 55, 109). Як вбачається з довідки депутата Миколаївської селищної ради Білопільського району Буднік В.І., з 15 травня 2003 року [PERSON] проживала разом з [PERSON] без реєстрації за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали однією сім'єю, разом вели спільне господарство, 04 травня 2007 року зареєстрували шлюб, у якому проживали до дня смерті [PERSON] На даний час [PERSON] проживає за вказаною адресою (а. с. 56). Як вбачається з листа державного нотаріуса першої Сумської державної нотаріальної контори Калініченко Є.Ю., 22 квітня 2013 року [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. У вказаній заяві [PERSON] зазначила, що інших спадкоємців, крім неї, у [PERSON] немає, хоча в померлого були ще й 3 дочки, одна з них це [PERSON] (а. с. 9). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори 11 лютого 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №124, [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] успадкувала належну останньому на підставі державного акту земельну ділянку загальною площею 3,1013 га, розташовану на території Миколаївської селищної ради (а. с. 109). На даний час після смерті [PERSON] непереоформленим залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку та земельної ділянки площею 0,611 га наданої для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], а також із земельної ділянки площею 2,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської селищної ради, які [PERSON] успадкував після смерті своєї померлої дружини [PERSON], але за життя юридично не оформив (а. с. 9, 55). Також судом встановлено, що позивач [PERSON] 30 грудня 2011 року перенесла інфаркт головного мозку, тобто задовго до смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO], тривалий час знаходилася на стаціонарному лікуванні, має ураження опорно-рухового апарату, є непрацездатною та потребує постійного староннього догляду, їй встановлена І група інвалідності з 2012 року, що підтверджується медичною документацією, довідками до акту огляду медико-соціальною експертою комісією, повідомленням УПФУ в м. Суми (а. с. 13, 28-35, 72-81). Відповідач [PERSON] суду стверджувала, що позивачу нічого не заважало своєчасно подати заяву нотаріусу, оскільки вона хоча й хворіла, але на похорони батька приїздила та пересувалася за допомогою милиць, хоча на цвинтарі вона не була. Тому могла з'їздити і до нотаріуса. Але суд не приймає такі доводи, сам факт приїзду позивача на похорони батька з метою віддати останню шану померлому, при цьому вона пересувалася за допомогою милиць і навіть не змогла бути присутньою на цвинтарі, не є підставою вважати, що [PERSON] пропустила строк подання заяви нотаріусу без поважних причин. Крім того, свідки [PERSON] та [PERSON], які виступали на боці відповідача [PERSON], суду теж підтвердили, що [PERSON] дійсно хворіла ще за життя батька, була паралізована, на похорони батька приїздила й пересувалась лише за допомогою милиць. Таким чином, [PERSON] з об'єктивних, непереборних причин не могла вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] На даний час позивач має намір успадкувати майно, що залишилось після смерті свого батька, однак у зв'язку з тим, що вона пропустила шестимісячний строк для звернення з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, вона зробити цього не може. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Так як позивач на час відкриття спадщини знаходилася у безпорадному стані та потребувала стороннього догляду та допомоги, тому нею був пропущений шестимісячний строк для звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Суд вважає причини пропуску 6-ти місячного строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем поважними, а тому їй необхідно визначити додатковий строк тривалістю в шість місяців з дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відпорвідача в дохід держави пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог. [PERSON] у позовній заяві відповідачами зазначила [PERSON] та Миколаївську селищну раду. Але суд вважає, що Миколаївська селищна рада Білопільського району не є належним відповідачем в даній справі, бо спадщину після смерті померлого прийняла [PERSON], тому судовій збір в сумі 640 грн. підлягає стягненню в дохід держави лише з неї. На підставі викладеного,

Outcome: approved