Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований 13.07.2001 року відділом РАГС м,Рівне, актовий запис № 691 , який було розірвано рішенням Рівненського міського суду від 09.01.2019 р. по цивільній справі №569/17869/18. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач не надає достатніх коштів на утримання спільних дітей, що спонукало її звернутись з даним позовом до суду. Відповідач є здоровим, працездатним, не має на утриманні інших непрацездатних дітей чи батьків, окрім основної роботи також займається виготовленням кованих виробів і його середньомісячний дохід становить більше 30000 грн., менший син сторін [PERSON] хворіє . Заявою від 04.12.2020 року позивачка відмовилась від позову в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , підтримала позов в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 5000 грн.. У судовому засіданні, представник позивачки не просила закрити провадження у справі в частині стягнення аліментів на сина [PERSON] у зв`язку з відмовою її довірительки від вимог в цій частині , відтак , подану заяву [PERSON] якою вона не підтримала вимоги щодо стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , суд розцінює як зменшення позовних вимог, оскільки предмет і підстави позову не змінилися. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Власик В.Я. заявлені позовні вимоги підтримала у межах доводів позовної заяви з урахуванням заяви за якою позивачка зменшила позовні вимоги, просила суд позов задовольнити та стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Просила врахувати письмові пояснення подані до суду 16.02.2021 р. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Лук`янова М.Л. в судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання ина [PERSON] в розмірі 5000 грн. визнала частково з підстав, викладених у відзиві на позов. Свою правову позицію обґрунтовують тим, що до подання позову відповідач сплачував кошти на утримання дітей шляхом переказу коштів на картку. Після подання позову відповідач сплатив на утримання сина [PERSON] кошти в сумі 11000 грн.,та сина [PERSON] в сумі 4015 грн. Доказів про отримання ним щомісячного доходу в розмірі 30 000,00 грн. та інших доказів, які доводять обгрунтованість позовних вимог, позивачкою не надано. Він має постійне місце роботи з 30.12.2008 р.,його середньомісячна заробітна плата становить 16370,15 грн., а після відрахування податку на доходи фізичних осіб 13423,52 грн. Представником відповідача до відзиву також долучено копії письмових документів, на які сторона відповідача посилається як на докази та які були досліджені в судовому засіданні. Ухвалою Рівненського міського суду від 27.11.2019 р. відкрите спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями сторін. Ухвалою суду на місці задоволено клопотання представника позивачки адвоката Власик В.Я. про долучення до матеріалів справи письмових доказів. Ухвалою суду на місці було задоволено клопотання представника відповідача адвоката Лук`янової М.Л. про долучення до матеріалів справи письмових доказів. Заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Рівненського міського суду від 09.01.2019 року. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , який [INFO] досяг повноліття та сина [PERSON] , [INFO] Оглянутими судом копіями медичних документів, довідок, консультаційних висновків спеціалістів, епікризів, витягу з мед.карти, підтверджується, що [PERSON] , [INFO]. часто хворіюча дитина. Довідкою № 640 від 14.03.2019 р., підтверджується, що [PERSON] , офіційно працевлаштований у Рівненському центрі професійно-технічної освіти ДСЗ, на посаді майстра виробничого навчання, середній заробіток 14663,72 грн. Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум на дитину віком від 6 дo 18 рокiв починаючи з січня 2020 - 2218 грн., з липня - 2318 грн., з грудня - 2395 грн. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум на дитину вікoм від 6 дo 18 рокiв починаючи з січня 2021р. - 2395 грн., з липня - 2510 грн., з грудня - 2618 грн. Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4) Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових . Згідно ч.1 ст. 141 СК України, мати,батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За ч.2 , розірвання шлюбу між батьками , проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст. 157 цього Кодексу. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Судом були оглянуті та досліджені письмові докази, подані представником позивача адвокатом Власик В.Я. , а саме: копію відповіді на адвокатський запит від 09.12.2020 р. за № 2713 за підписом директора Рівненського центру професійно-технічної освіти державного центру зайнятості Псюка В. з додатком - копія довідки № 640 від 14.03.2019р. про розмір зарплати за 2018-2019р. -вересень-лютий дохід склав 87982,29, середній заробіток 14663,72 ; копію довідки № 2713 від 09.12.2020 р. про розмір заробітної плати відповідача [PERSON] за січень-листопад 2020 року, згідно якої сума доходів відповідача за січень 2020р. -листопад 2020 р. склала 192166,87 грн., копію довідки від 15.02.20212 р. № 309 про розмір заробітної плати [PERSON] за грудень 2020 р. та січень 2021 р. Оригінал відповіді на адвокатський запит від 15.12.2020 р. № 31/17-56аз за підписом начальника Регіонального сервісного центру МВС в Рівненській області Белець В. з додатками : фотокопія акту приймання-передачі транспортного засобу № 580914 , фотокопія акту огляду реалізованого транспортного засобу від 01.04.2019 р. № 900352/19/005335, фотокопія митної декларації , фотокопія посвідчення про реєстрацію ТЗ підтверджується, що відповідачу належить на праві приватної транспортний засіб, зареєстрований на нього 28.02.2019р. . Також судом встановлено, що відповідачу та членам сім`ї на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка була приватизована у 1999 р. Судом були оглянуті та досліджені письмові докази, подані представником відповідача адвокатом Лук`яновою М.Л. , а саме: копії дублікатів квитанцій про переказ коштів на ім`я [PERSON] з яких вбачається, що відповідач щомісячно надсилає грошові перекази позивачці на карту -Приватбанку - аліменти починаючи з листопада 2019р. у сумі 1000,00 грн. , а у 2020р. - 2500 грн. , копію договору купівлі продажу автомобіля марки Mercedes E 320 T 2003 року випуску та копію нотаріально завіреного перекладу вказаного договору. Відповідно до ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За ст 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Виходячи з достовірно встановлених судом доказів, суд вважає, що джерелом доходу відповідача є його заробітна плата за основним місцем роботи, отримання якої підтверджується дослідженими судом довідками. При визначенні розміру аліментів суд враховує дохід відповідача від заробітку, який визначений у грошовому еквіваленті, і дає реальну можливість визначити розмір аліментів на утримання дитини. Так, у період вересень 2018 р. - лютий 2019 відповідач отримав 7085,73 грн. чистого доходу, середній заробіток становить 11804,29 грн., тобто, при пред`явленні позову до суду, середній заробіток відповідача становив 11804,29. В подальшому, дохід відповідача збільшувався, проте судом не встановлено інших джерел доходів відповідача, як заробітна плата. Тому, суд вважає, що на утримання дитини можуть бути стягнуті аліменти в рахуванням його доходу у виді заробітної плати, в розмірі 3300,00 грн., що перевищує 1\\4 частку середнього заробітку відповідача у період 2019р. , який передував зверненню до суду з позовом, який становив 2951,01 грн., проте, в подальшому збільшився у 2020р. , виходячи з досліджених судом довідок. При цьому суд враховує, що у разі дотримання обома батьками ст. 141 СК, щодо рівності обов`язків про утриманню дитини, такий дохід на утримання дитини може становити 6600,00 грн., який відповідно до ЗУ"Про бюджет на 2021 рік" - перевищує визначений прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, та є таким, як визначена законом мінімальна заробітна плата на 2021 рік на працюючу особу. Позивачка не надала суду довідок про свій дохід, а судом дану обставину не було встановлено, відтак, у суду відсутня можливість оцінити ступінь участі матері в утриманні неповнолітньої дитини. Як характеризуючу обставину батька щодо виконання ним своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої дитини, суд враховує, що в період перебування справи на розгляді в суді відповідач у добровільному порядку сплачував аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . Враховуючи встановлені по справі обставини, рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, та з метою забезпечення прав дитини на матеріальне утримання, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] за рішенням суду у твердій грошовій сумі, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 3300 грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,що узгоджується з встановленим прожитковим мінімумом, визнаючи вказаний розмір аліментів справедливим та розумним , з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 12.11.2019 р. до повноліття дитини . Рішення суду про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з 12.11.2019 р. по 12.12.2019 р. - допустити до негайного виконання. Судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету в сумі 768,40 грн. за вимогу про стягнення аліментів від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 7, 180,181, 182, 184 СК України,

Outcome: partial