Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 22.10.2019р. з позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON] , про визнання поширеної інформації недостовірною та такою, яка порочить честь, гідність та ділову репутацію та її спростування. Свої позовні вимоги позивач мотивував наступним. [INFO] о 14 год.52 хв. [PERSON] на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook, яка знадиться за посиланням [INFO] :/ [INFO] 94 розмістив пост наступного змісту: «Если президент не разберется с [PERSON] и ему подобными, то украинцы вместо того чтобы вернуться обратно в Украину, будут продолжать массово уезжать заграницу. Беглый президент [PERSON] создал бандитскую систему смотрящих за регионами и отраслями. [PERSON] вместо того, чтобы разрушить эту систему , взял ее под свой контроль и усилил. В Одессе ни одно СМИ ничего не напишет о [PERSON], о том что реально происходит в Киевском районном суде Одессы. Меня, моих близких людей, мой бизнес 4 года целенаправленно уничтожает Организованная Преступная Группа , в которую входит [PERSON]. Из-за того, что я как председатель ОСМД «Успенская 17» не даю незаконно застроить придомовую территорию нашего дома [PERSON] . Те же самые титушки, - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , часть из которых напали на журналистов, разбили им машину, защищая [PERSON] , регулярно приходили с митингами под « [INFO] », дважды пытались поджечь его, подбрасывали зловонную жидкость,портили систему отопления... Они связаны между собой. Они помогают друг другу. Титушки ходят в суды, бьют и запугивают наших адвокатов, оказывают психологическое давление на всех, кто может стать у них на пути или повлиять на ситуацию. Параллельно с этим, [PERSON] ДАЁТ УКАЗАНИЯ СУДЬЯМ выносить незаконные решения против меня, арестовывать мое имущество, принудительно доставлять меня на допросы проплаченным [PERSON] следователям.В Киевской районной прокуратуре Одессы, [PERSON] и [PERSON] фабрикуют заказные дела по ложным заявлениям [PERSON] .Пожарные инспектора снимаются в заказных лживых репортажах и делают антирекламу «Одесскому Дворику». По решениям Киевского суда им. [PERSON] , следователи изымают оригиналы документов из архивов и на их место [PERSON] подкладывает поддельные.Все эти действия направлены на одно -установить несуществующие факты и сделать из белого чёрное и наоборот.И это не единственный случай. Это система.Так забрали землю университета Мечникова под застройку, землю на Даче [PERSON] , где [PERSON] строит отель, и многое другое. Конечно , без ГАСКа они не обошлись бы. Именно ГАСК регистрирует незаконные декларации и тем самым даёт основания для рейдерства.Это - Организованная Преступная Группа .В ноябре 2018 года я написал заявление в СБУ и до сих пор , несмотря на решение суда, его не внесли в ЕРДР! Если президент не разберется с этой ОПГ, то такие ОПГ уничтожат всю страну и все его предвыборные обещания останутся не выполненными!». Відповідач, у вищевказаному пості, зазначає і стверджує, : « Меня , моих близких людей, мой бизнес 4 года целенаправленно уничтожает Организованная Преступная Группа , в которую входит [PERSON]. Из-за того, что я как председатель ОСМД «Успенская 17» не даю незаконно застроить придомовую территорию нашего дома [PERSON] . Те же самые титушки, - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] ..., часть из которых напали на журналистов, разбили им машину, защищая [PERSON] , регулярно приходили с митингами под « [INFO] », дважды пытались поджечь его, подбрасывали зловонную жидкость,портили систему отопления... Они связаны между собой. Они помогают друг другу. Титушки ходят в суды, бьют и запугивают наших адвокатов, оказывают психологическое давление на всех, кто может стать у них на пути или повлиять на ситуацию. Параллельно с этим, [PERSON] ДАЁТ УКАЗАНИЯ СУДЬЯМ выносить незаконные решения против меня, арестовывать мое имущество, принудительно доставлять меня на допросы проплаченным [PERSON] следователям.» Позивач вважає ці висловлювання недостовірною інформацією, поданою з метою приниження честі, гідності і ділової репутації позивача, інформацією, що порушує його особисті немайнові права, тобто у нього виникло право звернення до суду з позовом згідно зі ст.ст. 32,34,68 Конституції України, а тому така інформація підлягає спростуванню з наступних причин. Тому позивач просить визнати недостовірною інформацією та такою, що принижує честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] , інформацію, розміщену [INFO] жовтня [INFO] о 14 годині 52 хвилини за Київським часом [PERSON] (далі за текстом - Відповідач) на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook, яка знаходиться за посиланням [INFO] [INFO] 94наступного змісту: , а саме висловлювання: « [INFO] , моих близких людей, мой бизнес 4 года целенаправленно уничтожает Организованная Преступная Группа , в которую входит [PERSON]. Из-за того, что я как председатель ОСМД «Успенская 17» не даю незаконно застроить придомовую территорию нашего дома [PERSON] . Те же самые титушки, - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] ..., часть из которых напали на журналистов, разбили им машину, защищая [PERSON] , регулярно приходили с митингами под « [INFO] », дважды пытались поджечь его, подбрасывали зловонную жидкость,портили систему отопления... Они связаны между собой. Они помогают друг другу. Титушки ходят в суды, бьют и запугивают наших адвокатов, оказывают психологическое давление на всех, кто может стать у них на пути или повлиять на ситуацию. Параллельно с этим, [PERSON] ДАЁТ УКАЗАНИЯ СУДЬЯМ выносить незаконные решения против меня, арестовывать мое имущество, принудительно доставлять меня на допросы проплаченным [PERSON] следователям». Зобов`язати [PERSON] спростувати опубліковану відносно [PERSON] недостовірну інформацію, та таку, що принижує честь, гідність, ділову репутацію, розміщену 11 жовтня [INFO] о 14 годині 52 хвилини за Київським часом [PERSON] (далі за текстом - Відповідач) на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook, яка знаходиться за посиланням [INFO] , а саме висловлювання: « [INFO] , моих близких людей, мой бизнес 4 года целенаправленно уничтожает Организованная Преступная Группа , в которую входит [PERSON]. Из-за того, что я как председатель ОСМД «Успенская 17» не даю незаконно застроить придомовую территорию нашего дома [PERSON] . Те же самые титушки, - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] ..., часть из которых напали на журналистов, разбили им машину, защищая [PERSON] , регулярно приходили с митингами под « [INFO] », дважды пытались поджечь его, подбрасывали зловонную жидкость,портили систему отопления... Они связаны между собой. Они помогают друг другу. Титушки ходят в суды, бьют и запугивают наших адвокатов, оказывают психологическое давление на всех, кто может стать у них на пути или повлиять на ситуацию. Параллельно с этим, [PERSON] ДАЁТ УКАЗАНИЯ СУДЬЯМ выносить незаконные решения против меня, арестовывать мое имущество, принудительно доставлять меня на допросы проплаченным [PERSON] следователям» Також просить стягнути судові витрати. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.11.2019р. позов залишено без руху для усунення виявлених недоліків. 20.11.2019р. на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків та належним чином оформлена позовна заява. 21.11.2019р. згідно ухвали суду відкрито провадження по справі з призначенням розгляду справи у загальному позовному провадженні і призначенням підготовчого засідання на 09.12.2019р. 09.12.2019р. в підготовче засідання з`явився представник позивача адвокат Боднар М.О., не з`явився відповідач, у зв`язку з чим засідання відкладено на 13.01.2020р. 13.01.2020р. в підготовче засідання з`явився представник позивача адвокат Боднар М.О., не з`явився відповідач, який викликався судом через публікацію в засобах масової інформації та відомим суду адресами, у зв`язку з чим суд ухвалив проводити підготовче засідання у відсутності відповідача. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив закрити підготовче засідання і признати чи справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 13.01.2020р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 07.02.2020р. 31.01.2020р. на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача адвоката Грибонос В.В. про ознайомлення з матеріалами справи, яке судом задоволено і він ознайомився з матеріалами справи 03.02.2020р., про що свідчить відповідна розписка в матеріалах справи (а.с.61). 05.02.2020р. та 06.02.2020р. на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача адвоката Грибонос В.В. про відкладання розгляду справи з метою підготовки до розгляду та подачі відзиву (а.с.63,-65). 07.02.2020р. в судове засідання з`явились представники позивача- адвокати Боднар М.О., і Шевченко М.А. , та судом розглянуто клопотання представника відповідача про відкладання судового засідання, у зв`язку з чим суд, з метою доступу до правосуддя всіх учасників процесу та враховуючи вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, задовольнив клопотання та розгляд справи відкладено на 21.02.2020р. 20.02.2020р. на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача, за яким просив відмовити у задоволені позову до якого додано копії витягів з ЄРДР, оптичний носій (диск) (а.с.73-82). Згідно відзиву вбачається, що відповідач визнав, що дійсно, вказаний допис було опубліковано ним на його офіційній сторінці у мережі Facebook, яка знаходиться за посиланням [INFO] . Однак, Він зазначив, що публікація-відкрите звернення, у якому викладено власні оціночні судження, припущення, висновки відносно публічної особи, які ґрунтуються на подіях разом з аналізом публікацій, відео репортажів журналістів та повідомлень ЗМІ., Вказані вислови не відносяться до стверджування, є оціночними судженнями, була надана критична оцінка та висновки зроблені на підставі його власних досліджень публікацій в мережі Інтернет, а також відповідно до документів отриманих його адвокатом, які були приєднані до матеріалів цивільної справи. При цьому суспільство також має право на отримання інформації, яка відповідає дійсності та надає можливість суспільству здійснити її оцінку самостійно на основі усіх фактів. Крім того зазначив, що відповідач дійсно вказує що в м. Одесі діє організована злочинна група, оскільки його майно за адресою [ADDRESS] , намагалися підпалити та за вказаними фактами зареєстровано кримінальні провадження: №12016160500006216 від 05.09.2018р., №12018160500006039 від 28.08.2018р, по яким триває слідство. Також спалили невідомі особи його автомобіль, по якому також є кримінальне провадження від 06.06.2019р. Відповідач стверджує, що всі ці події сталися одразу після погроз [PERSON] про підпали майна відповідача, причиною таких погроз стало те, що у відповідача з ним виник конфлікт через незаконно захоплення частини двору по [ADDRESS] , на що відповідач як голова ОСББ «Успенська,17» не давав погодження та ініціював ряд перевірок, звернувся в Приморський ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, за якими порушено кримінальні правопорушення 22.06.2016р., 20.09.2016р, 18.07.2016р, 27.02.2018р. Крім того у відзиві вказує що існує інші відео сюжети у відкритому доступу Інтернет, що дало йому підстави вважати, що позивач як голова районного суду пов`язаний з [PERSON] та його людьми та реально впливає на хід слідства з метою прикриття незаконної діяльності організованої групи осіб. Отже у даному випадку мова йде про явно оціночні судження. 21.02.2020р. в судовому засідання з`явились представники позивача, які повністю підтримали позові вимоги з викладених підстав та просили позов задовольнити і звернули увагу суду що саме така інформація була викладена відповідачем на своїй сторінці у формі тверджень та яка була поширена. Таким чином на їх думку, в поширеному дописі [PERSON] фактично стверджує про те, що нібито [PERSON] здійснив кримінальні правопорушення, що є порушенням презумпції невинуватості, є членом організованого злочинного угрупування. Позивач зазначив, що він є суддею Київського районного суду м. Одеси і також обіймає посаду голови суду, а розповсюдження такої інформації, яка не відповідає дійсності, порочить його честь , гідність, завдає шкоди його майновим правам, його репутації, авторитету суддівської влади, оскільки читачі починають асоціювати представника судової влади, як члена злочинного угрупування. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволені позову з викладених у відзиві підстав, при цьому судом за участю сторін також було оглянуто наданий позивачем диск на якому є посилання на сайт та публікація статті (пост з Facebook, яка знаходиться за посиланням [INFO] ) та суд на стадії дослідження доказів оголосив перерву до 27.04.2020р.. При цьому на питання адвоката Шевченко він відповів, що йому невідомо чи відповідач згодом редагував свій пост. 27.04.2020р. в судове засідання з`явились представники позивача, не з`явився представник відповідача, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, з яким також судом узгоджувалась дата засідання, причини неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим суд згідно ч.1 ст.223 ЦПК України ухвалив продовжити розгляд справи у його відсутності. Представник позивача підтримали надані в минулих засіданнях пояснення та просили позов задовольнити. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до слідуючого висновку. Судом встановлені наступні обставини: [INFO] о 14 год.52 хв. [PERSON] на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook, яка знадиться за посиланням [INFO] : [INFO] розмістив текст інформації наступного змісту: «Если президент не разберется с [PERSON] и ему подобными, то украинцы вместо того чтобы вернуться обратно в Украину, будут продолжать массово уезжать заграницу. Беглый президент [PERSON] создал бандитскую систему смотрящих за регионами и отраслями. [PERSON] вместо того, чтобы разрушить эту систему , взял ее под свой контроль и усилил. В Одессе ни одно СМИ ничего не напишет о [PERSON], о том что реально происходит в Киевском районном суде Одессы. Меня, моих близких людей, мой бизнес 4 года целенаправленно уничтожает Организованная Преступная Группа , в которую входит [PERSON]. Из-за того, что я как председатель ОСМД «Успенская 17» не даю незаконно застроить придомовую территорию нашего дома [PERSON] . Те же самые титушки, - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , часть из которых напали на журналистов, разбили им машину, защищая [PERSON] , регулярно приходили с митингами под « [INFO] », дважды пытались поджечь его, подбрасывали зловонную жидкость,портили систему отопления... Они связаны между собой. Они помогают друг другу. Титушки ходят в суды, бьют и запугивают наших адвокатов, оказывают психологическое давление на всех, кто может стать у них на пути или повлиять на ситуацию. Параллельно с этим, [PERSON] ДАЁТ УКАЗАНИЯ СУДЬЯМ выносить незаконные решения против меня, арестовывать мое имущество, принудительно доставлять меня на допросы проплаченным [PERSON] следователям. В Киевской районной прокуратуре Одессы, [PERSON] и [PERSON] фабрикуют заказные дела по ложным заявлениям [PERSON] . Пожарные инспектора снимаются в заказных лживых репортажах и делают антирекламу «Одесскому Дворику». По решениям Киевского суда им. [PERSON] , следователи изымают оригиналы документов из архивов и на их место [PERSON] подкладывает поддельные. Все эти действия направлены на одно -установить несуществующие факты и сделать из белого чёрное и наоборот. И это не единственный случай. Это система.Так забрали землю университета Мечникова под застройку, землю на Даче [PERSON] , где [PERSON] строит отель, и многое другое. Конечно , без ГАСКа они не обошлись бы. Именно ГАСК регистрирует незаконные декларации и тем самым даёт основания для рейдерства. Это - Организованная Преступная Группа . В ноябре 2018 года я написал заявление в СБУ и до сих пор , несмотря на решение суда, его не внесли в ЕРДР! Если президент не разберется с этой ОПГ, то такие ОПГ уничтожат всю страну и все его предвыборные обещания останутся не выполненными!». Таким чином судом встановлено, що інформація, викладена [INFO] відповідачем в соціальній мережі Facebook, яка знаходиться за посиланням [INFO] стосується позивача. Звертаючись до суду, позивач посилається на те, що інформація , поширена відповідачем, є недостовірною та такою, що порушує його честь, гідність та дідову репутацію. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Відповідно до ст. 201 Цивільного кодексу України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно ч.2 ст. 299 ЦК України фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Під поняттям "ділова репутація", як особистого немайнового блага, слід розуміти усталену оцінку фізичної особи, що ґрунтується на наявній інформації про її позитивні та негативні суспільно значимі діяння (поведінку), як правило в певній сфері (професійній, підприємницькій, службовій і т. д.), що відома оточуючим, і в силу цього відображена в суспільній свідомості, як думка про особу з точки зору моралі даного суспільства чи соціальної групи. Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб. Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про інформацію" інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до статті 2 Закону України "Про інформацію" основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя. Статтею 27 Закону України "Про інформацію" передбачено, що порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно положеннями ст. 277 ЦК України та ст. 10 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Принцип змагальності сторін, закріплений у ст.12 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При розгляді справ зазначеної категорії суд повинен мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Належним відповідачем у разі поширювання оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу. У своєму відзиві представник відповідача не заперечував факту поширення відповідачем в соціальній мережі Facebook (необмежене коло осіб) вказаної інформації та інформування таким чином суспільства. Суд вважає, що позивач довів факт поширення відповідної інформації відповідачем та порушення його особистого майнового права. Факт поширення зазначеної інформації у спосіб, зазначений позивачем, відповідачем у справі не заперечується, тому відповідно до ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Так, поширенням інформація, зокрема, є її опублікування у пресі та поширення в мережі Інтернет хоча б одній особі. Публікації в Інтернеті підпадають під сферу дії статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та її загальних принципів, але особлива форма цього засобу передачі інформації привела [PERSON] Суд до прийняття певних обмежень щодо свободи вираження думки в Інтернеті. Загальні принципи Європейського Суду з прав людини, що стосуються свободи вираження поглядів застосовуються до публікацій в Інтернеті, викладені в дослідженні Європейського Суду з прав людини: "Інтернет: прецедентна практика Європейського Суду з прав людини", в якому зокрема зазначено, що свобода вираження поглядів, захищена пункту 1 статті 10 Конвенції, становить необхідну основу демократичного суспільства (див., наприклад, справу Хендісайд проти Сполученого Королівства (Handyside до the United Kingdom), рішення від 7 грудня 1976 року серія А, N 24). Обмеження цієї свободи передбачені у пункті 2 статті 10 Конвенції, повинні тлумачитися вузько. Втручання з боку Держав в здійснення цієї свободи можливе за умови, якщо воно є "необхідним у демократичному суспільстві", тобто згідно з прецедентною практикою Європейського Суду, воно повинно відповідати "нагальній суспільній потребі", бути пропорційним законній меті за змістом другого пункту статті 10 Конвенції, і бути обґрунтовано судовими рішеннями, що містять відповідну і достатню мотивацію. Хоча у національних властей є певна свобода розсуду, вона не є необмеженою і супроводжується європейським контролем, проведеним Судом (справа Олексій Овчинников проти Росії (Aleksey Ovchinnikov v. Russia), скарга N 24061/04, п. 51, рішення від 16 грудня 2010 року). Стаття 10 Конвенції, однак, не гарантує необмежену свободу вираження поглядів, особливо у випадках, коли така інформація, що публікується у пресі, швидше за все, зробить серйозний вплив на репутацію та права приватних осіб (дифамація). Однак, національні влади повинні надати належні обґрунтування своїх рішень (справа Фатуллаєв проти Азербайджану - Fatullayev v. Azerbajan, скарга N 40984/07, п. 100, рішення від 22 квітня 2010 року) для того, щоб показати наявність "нагальної суспільної необхідності". Суд у справі Редакція газети "Правое дело" і Штекель проти України" (Editorial Board of Pravoye Delo and Shtekel v. Ukraine, скарга N 33014/05, рішення від 5 травня 2011 року) визнав, що Інтернет, як інформаційний і комунікаційний інструмент, дуже відрізняється від друкованих засобів масової інформації, особливо у тому, що стосується здатності зберігати та передавати інформацію. Електронна мережа, яка обслуговує мільярди користувачів у всьому світі, не є і потенційно не буде об`єктом такого ж регулювання та засобів контролю. Ризик завдання шкоди здійсненню та використанню прав людини і свобод, зокрема права на повагу до приватного життя, який становлять інформація з Інтернету та комунікація в ньому, є безумовно вищим, ніж ризик, який походить від преси. Таким чином, підходи, які регулюють відтворення матеріалу з друкованих засобів масової інформації та Інтернету, можуть відрізнятися. Останній, безперечно, має коригуватися з урахуванням притаманних цій технології рис для того, щоб забезпечити захист зазначених прав і свобод та сприяння їм. Аналізуючи поширену відповідачем на своєї сторінці у [INFO] в 14.52 в соціальній мережі Facebook, яка знаходиться за посиланням [INFO] інформацію, вбачається наступна інформація щодо позивача, а саме (мовою оригінала): « Меня, моих близких людей, мой бизнес 4 года целенаправленно уничтожает Организованная Преступная Группа , в которую входит [PERSON]. Из-за того, что я как председатель ОСМД «Успенская 17» не даю незаконно застроить придомовую территорию нашего дома [PERSON] . Те же самые титушки, - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] ..., часть из которых напали на журналистов, разбили им машину, защищая [PERSON] , регулярно приходили с митингами под « [INFO] », дважды пытались поджечь его, подбрасывали зловонную жидкость, портили систему отопления... Они связаны между собой. Они помогают друг другу. Титушки ходят в суды, бьют и запугивают наших адвокатов, оказывают психологическое давление на всех, кто может стать у них на пути или повлиять на ситуацию. Параллельно с этим, [PERSON] ДАЁТ УКАЗАНИЯ СУДЬЯМ выносить незаконные решения против меня, арестовывать мое имущество, принудительно доставлять меня на допросы проплаченным [PERSON] следователям.» Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Згідно ст. 62 Конституції України гарантує визнання особи невинуватою у вчиненні злочину, доки вина не буде доведена в законному порядку. Європейська Конвенція з прав людини містить аналогічне визначення. Відповідно п. 2 ст. 6 Конвенції, презумпція невинуватості захищає будь-яку особу від поводження з нею як з винною особою не лише з боку суду, а й з боку посадових осіб до винесення вироку. Згідно практики ЄСПЛ презумпція невинуватості є одним із компонентів справедливого судового розгляду кримінальної справи та не може бути порушена учасниками суспільних відносин. Водночас цей принцип тісно пов`язаний зі ст. 10 Конвенції, що гарантує свободу вираження поглядів та поширення інформації. Тому варто вказати, що п. 2 ст. 6 Конвенції не забороняє і не перешкоджає уповноваженим особам інформувати громадськість про справи, щодо яких проводиться слідство та розгляд судом. Порушення презумпції невинуватості може бути констатовано, навіть якщо не було зазначено імені особи, але за змістом зрозуміло щодо якої справи йде мова. (див: справи «Pesa v. Croatia», заява № 40523/08 п. 146, «Бондаренко проти України» заява № 36650/03 п. 45). Навіть у разі, якщо висловлення є оціночним судженням, пропорційність втручання може залежати від того, чи існує достатнє «фактологічне підґрунтя» для оспорюваного висловлювання, в іншому випадку воно буде надмірним (рішення у справі «Ліндон, Очаковський-Лоран та Жулі проти Франції»). Щоб розрізнити твердження щодо фактів та оціночні судження необхідно враховувати обставини справи та загальний тон висловлювань (рішення у справі «Бразільє проти Франції»). Також, ЄСПЛ вказав, що рамки допустимої критики щодо державних службовців при здійсненні ними своїх повноважень можуть при певних обставинах бути ширше, ніж у відношенні приватних осіб. Однак не можна говорити, що державні службовці свідомо залишають відкритим для пильного аналізу кожне своє слово і дія в тій ступеня, як це роблять політики і, отже, що вони повинні знаходитися в однаковому становищі з останніми, коли мова заходить про критику їх дій. Більш того, державні службовці повинні користуватися громадським довірою в умовах захисту від необґрунтованих нападок, якщо вони мають намір і далі успішно виконувати свої обов`язки. Тому може виявитися потрібним захистити їх від образливих словесних нападок при виконанні ними своїх посадових обов`язків. Тому може виявитися необхідним, щоб держава захистила їх від необґрунтованих звинувачень.(справа « Лесник проти Словакії ») Позивач вважає, що розповсюджена Відповідачем інформація є негативною, недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права Позивача. При цьому, Відповідач зробив вищезазначені твердження в категоричній та однозначній формі. Належні та допустимі докази правдивості вказаної інформації відносно позивача про Організоване Злочинне Угрупування, до якого входить позивач, та зв`язки , допомогу членам такого угрупування, про давання ним вказівок суддям ухвалювати незаконні рішення, відповідачем суду не надано. Відповідач не посилається на джерела такої інформації та факти, які могли б підтвердити таку інформацію. Відповідно до ч.2 ст.302 ЦК України, фізична особа, яко поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Таким чином, Відповідач доводить інформацію у формі тверджень що Позивач є членом організованної злочиинної групи, яка займається і підпалами в м. Одесі, що його захищають тітушки, з вказанням їх прізвищ, та про те що вони між собою пов`язані та він допомогає їм, про давання ним вказівок суддям ухвалювати незаконні рішення. Зазначене не є критикою публічної особи. Такі обвинувачення є недостовірними, оскільки не підтверджено належними доказами та згідно відкритих даних з порталу «Судова влада України», а також Єдиного державного реєстру судових рішень, жодного обвинувального вироку стосовно [PERSON] не було винесено жодним судом. При цьому викладена інформація свідчить про те, що вона носить негативний характер і ця інформація стосовно позивача була доведена до відома необмеженому колу осіб, з метою формування негативної думки останніх, щодо діяльності позивача. Враховуючи зміст поширеної відповідачем інформації, про те, що: « Меня , моих близких людей, мой бизнес 4 года целенаправленно уничтожает Организованная Преступная Группа , в которую входит [PERSON]. Из-за того, что я как председатель ОСМД «Успенская 17» не даю незаконно застроить придомовую территорию нашего дома [PERSON] . Те же самые титушки, - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] ..., часть из которых напали на журналистов, разбили им машину, защищая [PERSON] , регулярно приходили с митингами под « [INFO] », дважды пытались поджечь его, подбрасывали зловонную жидкость,портили систему отопления... Они связаны между собой. Они помогают друг другу. Титушки ходят в суды, бьют и запугивают наших адвокатов, оказывают психологическое давление на всех, кто может стать у них на пути или повлиять на ситуацию. Параллельно с этим, [PERSON] ДАЁТ УКАЗАНИЯ СУДЬЯМ выносить незаконные решения против меня, арестовывать мое имущество, принудительно доставлять меня на допросы проплаченным [PERSON] следователям.» - яку позивач не визнає, суд приходить до висновку, що вона має характер фактичних тверджень та не відповідає дійсності, оскільки матеріалами справи не підтверджується. Оскільки інформація, розповсюджена Відповідачем, містить відомості про обставини, які піддаються доведенню, то вона є саме твердженням про факти, а не оціночним судженням. Доводи відповідача про те, що зазначена вище інформація, яку просить спростувати позивач, має характер оціночних суджень, Суд вважає безпідставними, оскільки ця інформація стосується конкретних подій, конкретної особи (позивача) та подається як установлений факт, тобто обставина входження в ОЗГ позивача, а також факт користування позивачем послугами цих людей, що він допомагає особам яких зазначає ті тушками, та що дає вказівки суддям виносити незаконні рішення, повідомляється чітко, точно та є констатацією факту з боку відповідача. Також, слід зазначити, що зі стилістично-мовного способу вираження інформації, згідно наукової теорії суджень, є очевидним, що Відповідач подає інформацію як твердження, категоричне судження, і що ніяк не може розцінюватись як оціночне судження або критика Відповідача. Безпідставними є також і доводи відповідача про оціночний характер інформації, оскільки в цій інформації викладена інформація і стосовно самого позивача, тобто його стосується, та використовується у взаємозв`язку з твердженням про « Организованную Преступную Группу », тобто невід`ємно з ним пов`язане. Доводи відповідача про те, що спірна інформація є вираженням суб`єктивної думки відповідача щодо тих подій, які сталися з ним особисто і ґрунтується у поєднанні з відео сюжетами, підготовленими журналістами, а також зареєстровані кримінальні провадження і ухвалі слідчих суддів, Суд відхиляє, оскільки має загальний характер та не встановлено вказану відповідачем інформацію ; по-друге: відкриті кримінальні провадження самі по собі не можуть підтверджувати спірну інформацію. Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. З огляду на вказане, Відповідач своїми діями порушує конституційне право Позивача, передбачене ст. 62 Конституції України. Більш того, враховуючи посаду (голова суду) та статус Позивача, дії відповідача, викладаючи вищевказану інформацію на загал суспільства, таким чином сприяють формуванню в суспільстві хибної думки щодо як самого Позивача, як представника судової гілки влади, і негативно впливають на його ділову репутацію. Статтею 1 Загальної декларації прав людини закріплено: всі люди народжуються вільними і рівними у своїй гідності та правах. Вони наділені розумом і совістю і повинні діяти у відношенні один до одного в дусі братерства. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. У даному випадку, описаному вище в тексті, поширення відповідачем стосовно Позивача тієї інформації, що стала предметом позову, володіє усіма чотирма елементами юридичного складу правопорушення, тобто дає суду усі підстави для задоволення позову. Свобода вираження поглядів гарантується статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободнаступним чином: Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що питання, які стосуються функціонування системи правосуддя, представляють загальний інтерес, та їх обговорення користуються захистом статті 10 Конвенції. Суд неодноразово підкреслював особливу роль у суспільстві судової системи, яка є гарантом справедливості, основоположною цінністю правової держави, повинна користуватися довірою суспільства для посиленого виконання своїх функцій (п. 86 справи "Кудешкина против Росии", рішення від 06 лютого 2009 року, скарга N 29492/05). Таким чином, може виникнути необхідність захисту цієї довіри від деструктивних та переважно необґрунтованих нападок, особливо з урахуванням того, що судді, які стали об`єктом критики, пов`язані зобов`язанням обачності, яке змушує їх утримуватися від надання відповіді (см. Справа "Прагер и Обершлик против Австрії, рішення від 26.04.95 р., п. 34, Prager and Oberschlick. V. Avstria, п. 34). Європейський Суд звернув увагу на те, що авторитет судової влади повинен бути захищений від будь-яких зловживань або образливих висловлювань захисту, навіть у напруженій обстановці. У справі Laday v Turkey Європейський Суд визнав, що образливі висловлювання можуть применшувати гідність судді шляхом створення атмосфери незахищеності на шкоду належному здійсненню правосуддя (пункти 35-36). Якщо єдиний намір при будь-якій формі вираження полягає в образі суду чи членів суду, відповідне покарання може бути виправданим згідно з пунктом 2 статті 10 Конвенції (див. Skalka v. Poland, пункт 34). За прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини серед усіх посадових осіб судді користуються найвищим захистом їх авторитету, та межи їх допустимої критиці найнижчі. Це можливо роз`яснити особливою роллю суддів як гарантів правосуддя, яка повинна вселяти довіру з боку обвинувачених та суспільства в загалі (див. Feg v. Avstria, "Фей проти Австрії", п. 40; Skalka v. Poland, п. п. 83,86 "Скалка проти Польші" п. 83,86). Європейський Суд підтримує необхідність розрізняти критику та образу. У рішенні від 08.11.2018 року у справі "Narodni List D.D." Європейський Суд знову нагадав, що потрібно враховувати особливу роль судової влади в суспільстві. Будучи гарантом справедливості, фундаментальної цінності в державі, регульованої верховенством права, суддя повинен мати довіру громадськості, щоб успішно виконувати свої обов`язки. Тому може виявитися необхідним захистити його від дифамаційних, "руйнівних атак», які, стосуються його професійної діяльності як судді, та по суті, є необґрунтованими, що є порушенням статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Особливо з огляду на те, що судді, котрих піддали критиці, не можуть відповісти на неї. У даному випадку, висловлювання в Інтернет - на сторінці соціальної мережі Facebook, які є "руйнівними, необґрунтованими атаками" відносно позивача та не базуються на будь-якому, хоча б мінімальному наборі фактів, доказів, дискредитують позивача. Таким чином, зважаючи на те, що оспорювана інформація, поширена про Позивача, який є суддею Київського районного суду м.Одеси, не підпадає під ознаки критики, не є оціночним судженням, а є недостовірною інформацією, яка призводить до нав`язування суспільству хибної та неправдивої думки про Позивача як про особу, яка могла вчинити протизаконні дії, і, відповідно, порушує його особисті немайнові права, які підлягають правовому захисту в порядку, встановленому процесуальним законом України. Враховуючи вимоги наведених норм чинного законодавства України та практику Європейського суду з прав людини, оцінюючи зміст поширеної інформації, слід звернути увагу на наступне: (а) інформація, що була поширена Відповідачем, була доведена до відома невизначеної кількості осіб, стосувалася безпосередньо особи Позивача, є недостовірною; (б) оспорювана інформація не належить до оціночних суджень, а є інформацією, що містить факти про вчинення позивачем конкретних дій, в яких може вбачатися порушення чинного законодавства України, а також фактично містить інформацію про причетність позивача до вчинення дій, що можуть містити ознаки злочинів, тому вся ця інформація підлягає спростуванню; (в) оспорювана інформація є такою, що впливає на громадську думку стосовно особи позивача, проте, враховуючи недостовірність цієї інформації, вимога про спростування такої інформації не є втручанням у свободу вираження поглядів та відповідає ч.2 ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 75 рішення у справі «Фельдек проти Словаччини» від 12 липня 2001 року Європейський суд з прав людини також зазначав, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести. Згідно з ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Outcome: approved