Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа з самостійними вимогами [PERSON] , про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення суми грошового переказу, комісії і пені, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона у відділенні №10025/054 філії Чернівецького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» було відправлено на ім`я [PERSON] через систему грошових переказів «Швидка копійка»: 27.07.2018 р. грошовий переказ №3623972834 на суму 140000,00 грн. та сплачено відповідно комісія у розмірі 1410,00 грн., що підтверджується заявою на відправку переказу від 27.07.2018 р. 28.07.2018 р. грошовий переказ №4891829514 на суму 140 000,00 грн. та сплачено комісію у розмірі 1 410,00 грн., що підтверджується заявою на відправку переказу від 28.07.2018 р., 31.07.2018 р. грошовий переказ №6014400973 на суму 100000,00 грн. та сплачено відповідно комісія у розмірі 1010,00 грн., що підтверджується заявою на відправку переказу від 31.07.2018 р. Грошові перекази були оформлені відповідно до заяв на відправку переказу, шляхом внесення готівкових коштів в касу банку та сплачена відповідна комісія за здійснення переказу також готівковими коштами. Одержувачем грошових переказів вона зазначила третю особу [PERSON] , місцем одержання переказів Україна. 08.08.2018 року, [PERSON] , як отримувач грошових переказів, перебуваючи в м. Одеса (Україна), звернувся у відділення Ощадбанку за отриманням вище вказаних грошових переказів, однак, у видачі грошових коштів йому було відмовлено у зв`язку з тим, що вказаних грошових переказів у системі банку не зареєстровано (так пояснив працівник банку у касі). 09.08.2018 року [PERSON] звернулась до Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, у зв`язку з тим, що невідомі особи ПАТ «Державний ощадний банк України» незаконно привласнили належні їй грошові кошти в сумі 380 000 грн., які вона перерахувала на ім`я [PERSON] . За вказаною заявою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 42018261010000099 від 06.09.2018 р. На даний час проводиться досудове розслідування. 09.08.2018 року [PERSON] звернулася до ПАТ «Державний ощадний банк України» із заявою, в якій виклала обставини відправлення грошових переказів та неможливості 08.08.2018 р. отримання їх належним отримувачем - [PERSON] , внаслідок відмови працівників банку у їх видачі отримувачу. Просила у вказаній заяві заблокувати видачу грошових коштів за вказаними грошовими переказами, з`ясувати де перебувають грошові кошти, у разі їх виплати - надати інформацію про дату та місце виплати, особу отримувача, надати відео камер спостережень з відділення банку де були виплачені перекази. У відповідь на свою заяву отримала лист з Одеського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» датований 06.09.2018 р., в якому банк повідомив, що викладені обставини потребують додаткового вивчення, банком було ініційовано проведення службового розслідування. У зв`язку з тим, що станом на 07.09.2018 р. належний отримувач грошових переказів - [PERSON] їх не отримав, 07.09.2018 р. [PERSON] направила на адресу ПАТ «Державний ощадний банк України» та Чернівецького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» заяву про повернення коштів за невиплаченими грошовими переказами у розмірі 380 000,00 грн. та сплаченої комісії у розмірі 3830,00 грн., шляхом перерахування вказаних грошових коштів на її розрахунковий рахунок не пізніше 3-денного терміну з моменту отримання даної заяви, що підтверджується відповідними поштовими квитанціями про відправлення цінних листів, описами вкладеного до цінних листів та повідомленнями про вручення листів. Вказані листи про повернення коштів ПАТ «Державний ощадний банк України» отримали 09.12.2018 р., що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення листів. Посилаючись на норми законодавства, просить стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» на її користь суму грошового переказу в розмірі 380 000,00 грн., суму сплаченої комісії за переказ коштів в розмірі 3 830,00 грн., та пеню в розмірі 4160,00 грн.; стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» на його користь понесені по справі судові витрати. 12.11.2018 року відповідач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» надали відзив на позовну заяву [PERSON] , відповідно до якого просили відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позов не обгрунтований, позивачем не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх позовних вимог, а твердження позивача [PERSON] про те, що вина банка полягає у невиплаті грошових переказів [PERSON] , а також неповернення цих переказів [PERSON] на його розрахунковий рахунок не відповідає дійсним обставинам справи, доказам, яка надані АТ «Ощадбанк», а також наведеним вище нормам матеріального права, просять відмовити в задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] 19.11.2018 року до суду поступила відповідь представника позивача [PERSON] , адвоката Павалюк Г.В. на відзив Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», відповідно до якого зазначає, що підставою для заявлення вказаного позову слугували ті обставини, що [PERSON] у відділенні №10025/054 філії Чернівецького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» було відправлено на ім`я [PERSON] через систему грошових переказів «Швидка копійка»: 27.07.18 р. грошовий переказ №3623972834 на суму 140 000,00 грн. та сплачено відповідно комісія у розмірі 1 410,00 грн., що підтверджується заявою на відправку переказу від 27.07.2018 р.; 28.07.2018 р. грошовий переказ N04891829514 на суму 140 000,00 грн. та сплачено відповідно комісія у розмірі 1 410,00 грн., що підтверджується заявою на відправку переказу від 28.07.2018 р. 31.07.2018 р. грошовий переказ № 6014400973 на суму 100 000,00 грн. та сплачено відповідно комісія у розмірі 1 010,00 грн., що підтверджується заявою на відправку переказу від 31.07.2018 р. Проте, вказані перекази не були отримані [PERSON] , у зв`язку з чим відправник - [PERSON] звернулася до банку з вимогою про повернення грошових переказів. Заперечуючи проти позову, банк надав відзив про те, що вказані грошові перекази були виплачені 01.08.2018 р. особі, котра пред`явила паспорт на ім`я [PERSON] , [INFO] , громадянину Республіки Молдова, який пред`явив паспорт [NUMBER] . Таким чином, із наданої банком у даній справі №727/10184/18 копії паспорту на ім`я [PERSON] , [INFO] , громадянину Республіки Молдова, який пред`явив паспорт [NUMBER] , та із наданої Банком у справі №727/10182/18 копії паспорту на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що на фотокартці обох паспортів одна і таж людина, відмінними тільки є персональні дані паспорту, відповідно саме цій особі банком неправомірно, на підставі пред`явлених підроблених паспортів, було виплачено відправлені на ім`я отримувачів [PERSON] та [PERSON] грошові перекази. Вважає, що доводи відповідача про те, що ним належним чином та в повному обсязі були надані позивачу послуги з грошового переказу, - є безпідставними, у зв`язку з чим просить в позові відмовити. 10.12.2018 року відповідач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» надало заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву [PERSON] , відповідно до якого вважають, що послуги за грошовими переказами позивача виконані АТ «Ощадбанк» належним чином, умови угоди про переказ грошових коштів їх одержувачу виконано в повній мірі, так як грошові перекази були отримані в Україні їх отримувачем - [PERSON] . Просять відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] 19.11.2018 року до суду з позовом звернувся - третя особа із самостійними вимогами на предмет позову на стороні позивача - [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення суми грошового переказу та пені, мотивує позовні вимоги тим, що позивачем [PERSON] було відправлено на його ім`я через систему грошових переказів «Швидка копійка»: 27.07.2018 р. грошовий переказ №3623972834 на суму 140000,00 грн. та сплачено відповідно комісія у розмірі 1410,00 грн., що підтверджується заявою на відправку переказу від 27.07.2018 р. 28.07.2018 р. грошовий переказ №4891829514 на суму 140 000,00 грн. та сплачено комісію у розмірі 1 410,00 грн., що підтверджується заявою на відправку переказу від 28.07.2018 р., 31.07.2018 р. грошовий переказ №6014400973 на суму 100000,00 грн. та сплачено відповідно комісія у розмірі 1010,00 грн., що підтверджується заявою на відправку переказу від 31.07.2018 р. Грошові перекази були оформлені відповідно до заяв на відправку переказу, шляхом внесення позивачем [PERSON] готівкових коштів в касу банку та сплачена відповідна комісія за здійснення переказу також готівковими коштами. Одержувачем грошових переказів позивач [PERSON] зазначив його, місцем одержання переказів Україна. 08.08.2018 року він, як отримувач грошових переказів, перебуваючи в м. Одеса (Україна), звернувся у відділення Ощадбанку за отриманням вище вказаних грошових переказів, однак, у видачі грошових коштів йому було відмовлено у зв`язку з тим, що вказаних грошових переказів у системі банку не зареєстровано (так пояснив працівник банку у касі). ПАТ «Державний ощадний банк України» стверджує про виплату грошових переказів належному отримувачу - [PERSON] , на підтвердження чого надає заяви на виплату переказів та заяви на видачу готівки. Проте, банком було надано копію паспорта отримувача даних переказів, з якого вбачається, що перекази були виплачені особі з прізвищем ім`ям по батькові - [PERSON] , [INFO] , громадянину Республіки Молдова, який пред`явив паспорт [NUMBER] . Особові дані отримувача переказів, які були зазначені позивачем [PERSON] (ініціатором переказів) під час відправки переказів, є відмінними та не співпадають з особовими даними особи, котра звернулась за виплатою переказів та котрій фактично вказані перекази були виплачені. Вважає, що вказані перекази були виплачені неналежному отримувачу, у зв`язку з чим повинні бути виплачені йому, як належному отримувачу. Просить, стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» на його користь суму грошового переказу в розмірі 380 000,00 грн. та пеню в розмірі 41 800,00 грн.; стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» на його користь понесені по справі судові витрати. 12.12.2018 року відповідач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» надали відзив на зустрічну позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами на предмет позову, [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення суми грошового переказу та пені, відповідно до якого [PERSON] не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування позовних вимог, а твердження що вина банку полягає у виплаті йому грошових переказів неналежному отримувачу не відповідає дійсним обставинам справи. Просять відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.12.2018 року прийнято зустрічну позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами на предмет позову, [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення суми грошового переказу та пені та об`єднано її з первинною позовною заявою [PERSON] до відповідача Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа з самостійними вимогами [PERSON] , про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення суми грошового переказу, комісії і пені . Позивач [PERSON] та в її інтересах представник позивача, адвокат - Павалюк Г.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись відповідно в наданому вступному слові, на обставини зазначені в позовній заяві; просили позов задовольнити, в подальшому позивач в судове засідання повторно не з`являлася. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», адвокат Поперецький О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в наданому вступному слові, посилаючись на обставини зазначені у відзивах на позовні заяви, просив відмовити в задоволенні позовів, як первинного, так і в зустрічному позові. Третя особа з самостійними вимогами на предмет позову, позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив, від останнього до суду поступила заява з клопотанням про розгляд справи у його відсутність за наявними матеріалами в справі, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Судом, належними доказами по справі встановлено факти і відповідні їм правовідносини, зокрема те, що позивач [PERSON] у відділенні №10025/054 філії Чернівецького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» було відправлено на ім`я [PERSON] через систему грошових переказів «Швидка копійка»: 27.07.2018 р. грошовий переказ №3623972834 на суму 140000,00 грн. та сплачено відповідно комісія у розмірі 1410,00 грн., що підтверджується заявою на відправку переказу від 27.07.2018 р. 28.07.2018 р. грошовий переказ №4891829514 на суму 140 000,00 грн. та сплачено комісію у розмірі 1 410,00 грн., що підтверджується заявою на відправку переказу від 28.07.2018 р., 31.07.2018 р. грошовий переказ №6014400973 на суму 100000,00 грн. та сплачено відповідно комісія у розмірі 1010,00 грн., що підтверджується заявою на відправку переказу від 31.07.2018 р. Грошові перекази були оформлені відповідно до заяв на відправку переказу, шляхом внесення готівкових коштів в касу банку та сплачена відповідна комісія за здійснення переказу також готівковими коштами. Одержувачем грошових переказів він зазначив третю особу [PERSON] , місцем одержання переказів Україна. 09.08.2018 року [PERSON] звернулася до Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, у зв`язку з тим, що невідомі особи ПАТ «Державний ощадний банк України» незаконно привласнили належні їй грошові кошти в сумі 380 000 грн., які вона перерахувала на ім`я [PERSON] . За вказаною заявою, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 42018261010000099 від 06.09.2018 р. На даний час проводиться досудове розслідування. 09.08.2018 року [PERSON] звернулася до ПАТ «Державний ощадний банк України» із заявою, в якій виклала обставини відправлення грошових переказів та неможливості 08.08.2018 р. отримання їх належним отримувачем - [PERSON] , внаслідок відмови працівників банку у їх видачі отримувачу. Просила в заяві, заблокувати видачу грошових коштів за вказаними грошовими переказами, з`ясувати де перебувають грошові кошти, у разі їх виплати - надати інформацію про дату та місце виплати, особу отримувача, надати відео камер спостережень з відділення банку де були виплачені перекази. У відповідь на свою заяву отримала лист з Одеського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» датований 06.09.2018 р., в якому банк повідомив, що викладені обставини потребують додаткового вивчення, банком було ініційовано проведення службового розслідування. У зв`язку з тим, що станом на 07.09.2018 р. належний отримувач грошових переказів - [PERSON] їх не отримав, 07.09.2018 р. [PERSON] направила на адресу ПАТ «Державний ощадний банк України» та Чернівецького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» заяву про повернення коштів за невиплаченими грошовими переказами у розмірі 380 000,00 грн. та сплаченої комісії у розмірі 3830,00 грн., шляхом перерахування вказаних грошових коштів на її розрахунковий рахунок не пізніше 3-денного терміну з моменту отримання даної заяви, що підтверджується відповідними поштовими квитанціями про відправлення цінних листів, описами вкладеного до цінних листів та повідомленнями про вручення листів. Вказані листи про повернення коштів ПАТ «Державний ощадний банк України» отримали 09.12.2018 р., що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення листів. Посилаючись на норми законодавства, просить стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» на її користь суму грошового переказу в розмірі 380 000,00 грн., суму сплаченої комісії за переказ коштів в розмірі 3 830,00 грн., та пеню в розмірі 4160,00 грн.; стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» на його користь понесені по справі судові витрати. Про аналогічне було підтверджено і в судовому засіданні [PERSON] допитаною за її згодою, в якості свідка, зокрема, остання суду пояснив, що вона у відділенні №10025/054 філії Чернівецького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» було відправлено на ім`я [PERSON] через систему грошових переказів «Швидка копійка»: 27.07.2018 р. грошовий переказ №3623972834 на суму 140000,00 грн. та сплачено відповідно комісія у розмірі 1410,00 грн., що підтверджується заявою на відправку переказу від 27.07.2018 р. 28.07.2018 р. грошовий переказ №4891829514 на суму 140 000,00 грн. та сплачено комісію у розмірі 1 410,00 грн., що підтверджується заявою на відправку переказу від 28.07.2018 р., 31.07.2018 р. грошовий переказ №6014400973 на суму 100000,00 грн. та сплачено відповідно комісія у розмірі 1010,00 грн., що підтверджується заявою на відправку переказу від 31.07.2018 р. Грошові перекази були оформлені відповідно до заяв на відправку переказу, шляхом внесення готівкових коштів в касу банку та сплачена відповідна комісія за здійснення переказу також готівковими коштами. Одержувачем грошових переказів він зазначив третю особу [PERSON] , місцем одержання переказів Україна. Третя особа з самостійними вимогами (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] звертався із заявами на виплату переказів, що прийшли на його ім`я, де зазначено дані отримувача, дані платника, контрольні номера грошових переказів, сума та валюта переказу та 01.08.2018 року ним було отримано кошти, про що свідчить заяви на видачу готівки за його особистим підписом в м. Києві. У відповідності до копії паспорта громадянина Республіки Молдова [PERSON] , [INFO] , № [NUMBER] згідно паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] уродженець та мешканець [ADDRESS] та згідно паспорта громадянина Молдова [PERSON] , [INFO] , громадянин Республіки Молдова, документований паспортом [NUMBER] , де фотографія ідентична фотографії на паспорті громадянина Республіки Молдова [PERSON] , [INFO] . Згідно заяв на відправку переказів позивачем [PERSON] на ім`я третьої особи з самостійними вимогами (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] , контрольними номерами грошових переказів зазначено № 3623972834 , №4891829514, №6014400973. Правила внутрішньодержавної платіжної системи «Система термінових платежів «Швидка копійка» затверджено постановою правління №879 АТ «Ощадбанк» в редакції від 05.10.2017 відповідно до п. 1.4 яких перекази за СТП по території України в національній валюті здійснюються в межах норм та із дотриманням вимог, передбачених нормативно-правовими актами України. Згідно з п. 1.5 зазначених правил СТП, зокрема, забезпечує переказ готівкових коштів від фізичних осіб у національній валюті фізичним особам. Здійснюється будь-якою установою Банку, що здійснює перекази за СТП, за умови надання відправником - фізичною особою документу, що посвідчує його особу та реєстрації у СТП інформації про серію та номер зазначеного документа. У відповідності до п.1.8 Правил внутрішньодержавної платіжної системи «Система термінових платежів «Швидка копійка», виплата переказу отримувачу здійснюється за умови надання документа, що посвідчує його особу, після ідентифікації у базі даних СТП контрольного номера переказу, що називає отримувач, прізвища, імені та по батькові (за наявності) отримувача. У відповідності до ст. 509 ч. 1 ЦК України, зобов`язанням є правові відносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 527 ч. 1 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.1066 ч.1 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Передбачено ст.1067 ч.1, 2 ЦК України, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Визначено ст.1073 ЦК України, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до ст.1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Згідно ст. 1075 ч.3 ЦК України передбачено, що залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою чи в порядку, встановленому законом, перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. Відповідно до ст. 1089 ЦК України, за платіжним дорученням банк зобов`язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту. Відповідно до положень ст. 1089 параграфа 2 глави 74 ЦК України, за платіжним дорученням банк зобов`язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту. Положення цього параграфа застосовуються також до відносин, пов`язаних із перерахуванням грошових коштів через банк особою, яка не має рахунка у цьому банку, якщо інше не встановлено законом, банківськими правилами або не випливає із суті відносин. Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №5284 визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами. Отже, Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є спеціальним законом по відношенню до параграфу 2 глави 74 ЦК України, а тому до правовідносин, що склалися між сторонами належить застосовувати положення саме Закон України №5284. Відповідно до пп. 2 п. 2.1 ст. 21 Закону України №5284 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ініціювання переказу проводиться шляхом подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі. Згідно з п. 24.3 ст. 24 Закону України №5284 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», при використанні документа на переказ готівки ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття до виконання банком або іншою установою - учасником платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі. Прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи - учасника платіжної системи чи відповідним чином оформленою квитанцією. У п. 32.1 ст. 32 Закону України №5284 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», зазначено, що Банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. В силу вказаного Закону, банки зобов`язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 статті 22 Закону України №5284 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». У п. 22.6 ст. 22 Закону України №5284 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» зазначено, що обслуговуючий платника банк у розрахунковому документі зобов`язаний перевірити відповідність номера рахунка платника та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України/реєстраційним (обліковим) номером платника податків/реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і приймати цей документ лише в разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність і достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України. У разі недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, покладається на банк, що обслуговує платника. Обслуговуючий отримувача банк у розрахунковому документі зобов`язаний перевірити відповідність номера рахунка отримувача та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України/реєстраційним (обліковим) номером платника податків/реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і зараховувати кошти на рахунок отримувача лише в разі їх збігу; у противному разі банк, що обслуговує отримувача, має право затримати суму переказу на строк до чотирьох робочих днів. У разі неможливості встановлення належного отримувача банк, що обслуговує отримувача, зобов`язаний повернути кошти, переказані за цим документом, банку, що обслуговує платника, із зазначенням причини їх повернення. У разі недотримання вищезазначеної вимоги відповідальність за шкоду, заподіяну суб`єктам переказу, покладається на банк, що обслуговує отримувача. Згідно з ст. 30 Закону України №5284 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Отже, з системного аналізу зазначених вище норм, слід зробити висновок, що за умовами переказу коштів банк зобов`язаний виконати доручення платника на перерахування коштів та виплатити ці кошти отримувачу вказаному платником. З матеріалів справи вбачається, що отримувачем коштів за грошовими переказами № 3623972834 на суму 140 000,00 грн. № 4891829514 на суму 140 000,00 грн., та 6014400973 на суму 100 000,00 грн. відповідно до заяв на отримку переказу, є [PERSON] , жодних додаткових ідентифікуючих даних отримувача, платник, позивач у справі, не вказав. Як вбачається з заяв на видачу готівки №6014400973 від 01.08.2018 року на суму 100 000,00 грн. та №4891829514 від 01.08.2018 року на суму 140 000,00 грн. та № 3623972834 на суму 140 000,00 грн. отримувачем коштів є [PERSON] , що засвідчується підписом отримувача на зазначених документах. Також із зазначених заяв вбачається, що особу отримувача було ідентифіковано за пред`явленим паспортом громадянина Республіки Молдова серії [NUMBER] . Крім того правильність заповнення заяв на виплату переказів від 01.08.2018 на ім`я [PERSON] , також засвідчується підписом отримувача. При цьому, слід звернути увагу, що з боку [PERSON] , а також інших сторін заяв, клопотань про призначення судової почеркознавчої експертизи, з приводу не відповідності засвідченого в документі на отримання переказу, не заявлялося. За вказаних обставин, підтверджених доказами дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що АТ «Ощадбанк» прийняв від [PERSON] три перекази на загальну суму 380 000,00 грн. для [PERSON] , які 01.08.2018 року у відділенні АТ «Ощадбанк», через касу банку, виплатив особі, яку було ідентифіковано, як [PERSON] , про що зазначено в заявах на видачу готівки та заявах на виплату переказу від 01.08.2018 року. Даного в судовому засіданні не заперечувала позивач [PERSON] яка у вступному слові (поясненнях) зазначила, що саме із своїм чоловіком [PERSON] вона прийшла до Банку і в його присутності переказала йому грошові кошти. Крім того, надаючи оцінку іншим доказам у справі, судом встановлено, що позивачем та третьою особою яка заявила самостійні вимоги [PERSON] не доведено належними, і допустимими доказами, що АТ «Ощадбанк» вказані вище перекази на загальну суму 380 000,00 грн. виплатив неналежному отримувачу. Відповідно до п.3.5 Інструкції про проведення касових операцій банками України, затвердженої постановою правління НБУ від 01.06.2011 року № 174 (в редакції чинній станом на 01.08.2018 року) банк (філія, відділення) перед видачею готівки у видаткових касових документах (заява на видачу готівки, видатковий касовий ордер, грошовий чек) перевіряє: 1) повноту заповнення реквізитів на документі; 2) наявність власноручних підписів відповідальних осіб банку; 3) належність пред`явленого паспорта громадянина України (або іншого документа, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаний на території України для укладення правочинів) отримувачу, відповідність даних паспорта громадянина України (або іншого документа, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаним на території України для укладення правочинів) тим даним, що зазначені в касовому документі для нерезидентів - номер (та за наявності - серію) паспорта (або іншого документа, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаний на території України для укладення правочинів), дату видачі та орган, що його видав, громадянство. На виконання вказаного вище положення та п. 32.3 ст. 32, п. 22.6 ст. 22 №5284 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», АТ «Ощадбанк» ідентифікував отримувача на підставі паспорта громадянина Республіки Молдова серії [NUMBER] від 29.03.2009 року, копія якого міститься в матеріалах справи, та який відповідно до положень ст.13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (ратифікована ВРУ 10.11.1994 року Законом №240/94-ВР), приймається без будь-якого спеціального посвідчення та користується доказовою силою офіційного документа. Жодних інших реквізитів, за якими додатково можна було-б ідентифікувати отримувача, платником вказано не було. Твердження в позові про те, що ім`я та по батькові отримувача, за прийнятим банком паспортом громадянина Республіки Молдова, не відповідає транслітерації, яка встановлена постановою КМУ від 27.01.2010 №55 «Про впорядкування транслітерації українського алфавіту латиницею» не заслуговують на увагу з огляду на таке. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що написання імені та по батькові отримувача переказів на ім.»я [PERSON] , відповідає написанню латиницею - [PERSON]. При цьому, суд звертає увагу на положення п.13.1 Правил внутрішньодержавної платіжної системи «Система термінових переказів «Швидка копійка», відповідно до яких, операціоніст СТП здійснює виплату переказу отримувачу - фізичній особі у разі, якщо: отримувач надає документ, що посвідчує особу; отримувач називає контрольний номер переказу. Тобто, за відсутності у отримувача грошових переказів - контрольних номерів переказів - № 3623972834 , № 4891829514 та № 6014400973 грошові кошти не могли бути видані, а зазначені контрольні номери були відомі лише позивачу, в інтересах якого останній мав би повідомити ці номери тільки належному отримувачу переказу. Отримані відповідачем від позивача кошти для переказу [PERSON] в розмірі 380 000,00 грн. були виплачені особі, ідентифікованій як [PERSON] , тобто переказ був виконаний, а тому суд не вбачає підстав для повернення ініціатору переказів сплаченої на користь банку комісії, яка є платою за надані послуги з переказу коштів. Суд, вирішуючи спір у справі, не застосовує положення п. 32.5 ст. 32 Закону України №5284 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», відповідно до яких у разі прострочення банком отримувача строку переказу ініціатору, який встановлено пунктом 31.1 статті 31 цього Закону, починаючи з тридцять четвертого робочого дня банк отримувача має сплатити ініціатору пеню у розмірі 0,1 відсотка суми переказу за кожний день прострочення, яка не може перевищувати 10 відсотків суми переказу. Це зумовлено тим, що вказана норма регулює правовідносини за умови прострочення банком отримувача строку переказу. У даній справі ініціювання переказів відбулося 27, 28 липня та 31 липня 2018 року, а фактичне отримання переказів відбулося 01.08.2018 року, тобто через три та два дні після ініціювання переказів, що не є порушенням строків визначених у Правилах внутрішньодержавної платіжної системи «Системи термінових переказів «Швидка копійка» та ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Крім того, суд вважає, що положення п. 32.3.1 ст.32 Закону України №5284 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», відповідно до яких у разі помилкового переказу суми переказу на рахунок неналежного отримувача, що стався з вини банку, цей банк-порушник зобов`язаний негайно після виявлення помилки переказати за рахунок власних коштів суму переказу отримувачу. У противному разі отримувач має право у встановленому законом порядку вимагати від банку-порушника ініціювання переказу йому суми переказу за рахунок власних коштів, сплати пені в розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення починаючи від дати завершення помилкового переказу, яка не може перевищувати 10 відсотків суми переказу - не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. Зазначені положення закону регулюють правовідносини з помилкового переказу суми переказу на рахунок неналежного отримувача. Спірні правовідносини, що є предметом розгляду у даній справі, не стосуються зарахування коштів на рахунок, а стосуються виплати готівкових коштів отримувачу без відкриття ним рахунку АТ «Ощадбанк». А тому, вимоги за позовом [PERSON] щодо стягнення з Банку пені в розмірі 0,1% річних, за кожен день прострочення платежу, не грунтуються на нормі, що регулює спірні правовідносини. Отже, оскільки суд дійшов висновку про виконання Банком грошових переказів [PERSON] на суму 380 000,00 грн. та отримання цих коштів особою ідентифікованою [PERSON] , суд не вбачає за доцільне надавати мотивовану оцінку всім аргументам учасників справи, зокрема щодо ксерокопії паспорта громадянина Республіки Молдова [PERSON] , щодо застосування положень ст. 316 ЦК України, тощо. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Такий підхід відповідає практиці Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), яка, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права. Так, у п. 272 рішення від 21.07.2011 року у справі «Нечипорук, Йонкало проти України», суд зазначає, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Міра, до якої застосовується обов`язок обґрунтовувати рішення, може бути різною залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Аналогічної позиції дотримався ЄСПЛ і у рішенні від 28.01.2011 року у справі «Трофимчук проти України», де суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (п. 54). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, безпосередньо досліджені під час судового розгляду, застосувавши норми що регулюють спірні правовідносини, з мотивів наведених вище,

Outcome: dismissed