Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], третя особа: АСК «Омега» про стягнення матеріальної шкоди. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.09.2015 року біля 09 год. 40 хв. [PERSON], керуючи транспортним засобом, а саме: автомобілем [NUMBER], на ділянці автодороги «Івано-Франківськ - Надвірна», в с. Перерісль, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, не врахував дорожню обстановку, виїхав із другорядної дороги на головну, де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим відповідач порушив п.п. 2.3, 16.11 Правил дорожнього руху України. Автомобіль марки «VOLKSWAGEN САDDY», д.н.з. [NUMBER] належить їй на праві власності. Постановою Надвірнянського районного суду від 09.06.2016р. встановлено вину [PERSON] у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів за ст. 124 КУпАП та закрито провадження в зв'язку із спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER], отримав механічні пошкодження. В результаті зіткнення автомобілів їй, як власнику автомобіля завдано відповідачем матеріальну шкоду в сумі 196181.70 грн., оскільки було пошкоджено автомобіль [NUMBER], а саме: передній бампер, передню панель, решітку радіатора, капот, переднє праве крило, переднє ліве крило, переднє праве та переднє ліве блок фари, переднє праве дзеркало заднього виду, повторювач лівого повороту, передню праву дверку. Згідно Звіту авто-товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, складеного оцінювачем автотранспортних засобів, експертом оцінювачем [PERSON]М на замовлення ТзОВ "Смайл Сервіс", вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача в результаті його пошкодження в ДТП становить 196181.70 грн. Дане авто-товарознавче дослідження проводилось експертом оцінювачем [PERSON]М на замовлення ТзОВ "Смайл Сервіс", з яким укладено договір про проведення незалежної оцінки з визначення розміру матеріального збитку. Крім того, вона як представник позивача зверталась до страхової компанії про виплату страхового відшкодування, однак їй було відмовлено в зв'язку з тим, що в ході проведення розслідування обставин страхового випадку з'ясовано, що поліс укладено та підписано не [PERSON], тому ПрАТ "АСК "Омега" не несе ніяких зобов'язань за полісом АЕ/5656763 та не має юридичних підстав для виплати страхового відшкодування. Відповідач в добровільному порядку не відшкодовує матеріальну шкоду. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні зменшили позовні вимоги. Обгрунтовуючи зменшення позовних вимог представник позивача [PERSON] пояснила, що автомбіль після відновлюваного ремонту був проданий за 114800 грн. 00 коп. і тому вартість заподіяного збитку становить 81381 грн. 70 коп. Просить стягнути з відповідача на користь позивача шкоду в сумі 81381 грн. 70 коп. Відповідач в засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив обставини на які посилається представник позивача. Суду пояснив, що заперечує свою вину у вчиненні ДТП, посилається на те, що представник позивача, яка керувала транспортним засобом неодноразово пояснювала, що взагалі не здійснювала гальмування, що стало причиною ДТП. Найбільше потерпілим в даному ДТП став саме він та його дружина, якій тривалий час продовжували лікування. Вважає, що сплачувати відшкодування має страховик, так як його автомобіль застрахований. Заявив клопотання про визнання звіту про оцінку вартості матеріального збитку не допустимим доказом, так як він виконаний невідомою особою без долучення належного сертифіката, витягу державної реєстрації. Огляд автомобіля здійснено без відома сторін. Також вважає спірним розмір відшкодування, так як власник продав автомобіль після ДТП та вимагає відшкодувати ринкову вартість його до пошкодження, а також представником позивача на підтвердження ціни автомобіля не надано належних доказів. Просить врахувати його тяжке матеріальне становище, а саме що він є інвалідом 2 групи, тяжко хворіє. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Преставник третьої особи ПрАТ "АСК "Омега" в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення рекомендованою кореспонденцією повісток-повідомлень, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вирішив розглядати справу у їх відсутності. Суд вислухавши доводи і заперечення учасників справи та їх представників, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності дійшов до наступного висновку. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп. 9 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до вимог п.п. 8,9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди. Згідно ст. 1166 ЦК України відшкодування матеріальної шкоди можливо при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Виходячи зі змісту ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно роз'яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди» під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична чи особа громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, оперативного чи керування на інших підставах (договір оренди, довіреності і т.п.). Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як вбачається з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В судовому засіданні встановлено, 25.09.2015 року біля 09 год.40 хв. [PERSON], керуючи транспортним засобом, а саме: автомобілем [NUMBER] на ділянці автодороги «Івано-Франківськ-Надвірна», в с. Перерісль, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, не врахував дорожню обстановку, виїхав із другорядної дороги на головну, де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим відповідач порушив п.п. 2.3, 16.11 Правил дорожнього руху України (а.с. 4-7). Власником автомобіля [NUMBER] є позивач по справі, що пітверджується свідоцтвом про реєстрацію СХХ3640223 (а.с. 9). Постановою слідчого Надвірнянського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження від 28.04.2016р. кримінальне провадження, внесене до реєстру досудових розслідувань за №12015090200000524 було закрите у зв'язку з відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, так як водій та пасажир автомобіля«VOLKSWAGEN САDDY» отримали легкі тілесні ушкодження, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 286 КК України, а потерпіла [PERSON] відмовилась від обвинувачення у формі приватного обвинувачення (а.с. 4-6). Постановою Надвірнянського районного суду від 09.06.2016р. встановлено вину [PERSON] у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів за ст.124 КУпАП та закрито провадження в зв'язку із спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова вступила в законну силу (а.с. 7). [PERSON] в судовому засіданні свою вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю, обставини його вчинення не спростував, у вчиненому щиро розкаявся. Відповідач в судовому засіданні підтвердив факт участі у ДТП, суду пояснив, що саме він керував належним йому автомобілем,марки «VOLKSWAGEN Соlf» д.н.з. [NUMBER], постанова Надвірнянського районного суду від 09.06.2016р. та постанова про закриття кримінального провадження від 28.04.2016р. ним не оскаржені. Заперечення відповідача зводяться до незгоди із визнання його вини в скоєнні ДТП. Однак твердження щодо відсутності його вини у скоєнні ДТП, крім припущень та сумнівів щодо належності доказів у справі, відповідач нічим не обґрунтував. Згідно з вимогамист. 82 ЦПК України Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена вище наведеними постановами та в силу ч. 4 ст. ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Отже, врахувавши наведене, суд не приймає до уваги доводи відповідача та його представника про недоведеність його вини в скоєнні ДТП, під час якого була заподіяна шкода позивачу, оскільки висновки про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, підтверджуються належними доказами, дослідженими в судовому засіданні, і інших доказів на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, і його представник не надали. Як вбачається з матеріалів справи на момент вчинення ДТП відповідальність за завдання шкоди автомобілем відповідача була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АЕ /5656763, виданий страховою компанією "АСК "Омега" (а.с. 26). Разом з тим на звернення представника позивача до страхової компанії про виплату страхового відшкодування їй було відмовлено в зв'язку з тим, що в ході проведення розслідування обставин страхового випадку з'ясовано, що поліс укладено та підписано не [PERSON], тому ПрАТ "АСК "Омега" не несе ніяких зобов'язань за полісом АЕ/5656763 та не має юридичних підстав для виплати страхового відшкодування. (а.с 63). Так, позивачем заявлені вимоги про відшкодування матеріальної шкоди відповідачем у розмірі 196181 грн. 70 коп., в ході розгляду справи позивачем заявлено вимогу про зменшення позовних вимог. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 184, зробленого експертом оцінювачем [PERSON] на замовлення ТзОВ "Смайл Сервіс" вартість матеріального збитку складає 196181 грн. 70 коп. (а.с. 9). З врахуванням продажу відновленого автомобіля на суму 114800 грн. 00 коп. матеріальна шкода складає 81381 грн. 70 коп. (а.с. 68). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності правова позиція ВСУ у справі № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року). Враховуючи наведене суд вважає, що представником позивача в судовому засіданні надано докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зазначена сума матеріального збитку підтверджена звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 184, зробленого експертом оцінювачем [PERSON] на замовлення ТзОВ» Смайл Сервіс». Доводи відповідача про те, що він не завдавав матеріальної шкоди позивачу спростовуються, зокрема, постановою судді Надвірнянського районного суду від 09.06.2016р., а тому відхиляються судом. В суді представником відповідача у зв'язку з незгодою зі Звітом № 1706/15 про визначення вартості матеріального збитку від 22 березня 2016 року № 184 заявлялись, зокрема, клопотання про визнання даного доказу неналежним та недопустим. Разом з тим, в ході розгляду справи не наведено обґрунтованих підстав для визнання судом вказаного Звіту неналежним та недопустимим доказом, оскільки автотоварознавче дослідження було проведено оцінювачем автотранспортних засобів експертом оцінювачем [PERSON]М, який діяв на підставі сертифіката суб'єкта оціночної діяльності на замовлення ТзОВ "Смайл Сервіс", звіт належним чином завірений ПрАТ "АСК "Омега". Крім того відповідач здійснюючи свої права вільно, на власний розсуд не позбавлений був права викликати вказаного експерта для роз'яснення висновку щодо розміру завданого збитку, однак даним правом не скористався, як і стороною відповідача не надано доказів щодо іншого розміру вартості проданого автомобіля, а тому доводи в цій частині суд вважає безпідставними. Між тим, такі доводи нічим об'єктивно не підтверджені, висновки проведеної оцінки суми матеріальної шкоди відповідачем не спростовані. В судовому засіданнні відповідач просить зменшити розмір стягнутої шкоди, без зазначення такого розміру, врахувавши його матеріальне становище, а саме, що він є інвалідом та тривалий час продовжує лікування. Відповідно до ч. 4 статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоду завдано вчиненням злочину. Згідно з п. 7 Постанови № 4 від 01.03.2013 року Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки», правила частини четвертої статті 1193 ЦК України про можливість зменшення розміру відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину, застосовуються у виняткових випадках, якщо відшкодування шкоди у повному розмірі неможливе або поставить відповідача у тяжке матеріальне становище. Зі справи вбачається, що відповідач є інвалідом другої групи, та продовжує лікування (а.с. 74-92). Разом з тим судом встановлено, що за період часу, який пройшов з моменту ДТП, відповідач не вживав жодних заходів по відшкодуванню шкоди. Тому суд вважає, що відповідачем не наведено достатніх підстав для визначення виняткових обставин, які б свідчили про скрутне матеріальне становище та про неспроможність відшкодувати заподіяну шкоду. Таким чином, провівши аналіз вищенаведеного та з урахуванням встановлених в ході розгляду справи обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, винуватцем якої визнано відповідача, 81381 грн. 70 коп. На підставі наведеного, ст.ст. 16 ,22, 511, 636, 999, 1166, 1187, 1193, 1194 ЦК України,

Outcome: approved