Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гештальт Консалтінг Груп" (далі - відповідач) про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із затримкою термінів її виплати та моральної шкоди. Позовні вимоги, розмір яких був збільшений під час розгляду справи, обґрунтовані тим, що позивач працювала у відповідача з 01.08.2011 року по 05.06.2014 року на посаді менеджера з питань комерційної діяльності та управління із посадовим окладом 1638,80 грн. З липня 2013 року позивачу перестали виплачувати заробітну плату, обґрунтовуючи це тим, що мало надходжень коштів у компанію. В червні 2014 року позивач вирішила звільнитись за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Трудову книжку позивачу видали, але розрахунок по заробітній платі так і не був сплачений. На неодноразові звернення позивача, відповідач повідомляв, що компанія обов'язково розрахується, але згодом. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 18201,97 грн. заборгованості по заробітній платі за період з липня 2013 року по червень 2014 року із врахуванням індексації, 4916,40 грн. вихідної допомоги, 26220,80 грн. середнього заробітку за весь час затримки по виплаті зарплати за період з липня 2013 року по листопад 2014 року, 2573,67 інфляційних витрат та 3% річних відповідно до ст.. 625 ЦК України за прострочення грошового зобов'язання, 5000,00 грн. моральної шкоди за порушення трудових прав працівника, допустити негайне виконання рішення суду про присудження й виплату заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Позивач також суду пояснила, що у відомостях про отримання заробітної плати стоїть не її підпис, за вказаний у позові період зарплату їй не видавали та вона не розписувалась про отримання коштів. Представник позивача просив витребувати у відповідача оригінали документів, на яких стоїть підпис позивача про отримання коштів, для проведення почеркознавчої експертизи для доведення обставин, що позивач вказані документи не підписувала. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що позивачка дійсно працювала у відповідача, але своєчасно отримувала зарплату, що підтверджено в наданих суду копіях відомостей. Проте, отримання відповідачем зарплати підтверджується звітністю відповідача про суми нарахованої (виплаченої) заробітної плати та податкового розрахунку сум доходу позивача та утримання з неї податку. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши надані по справі докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, що позивач дійсно працювала у відповідача на посаді менеджера з питань комерційної діяльності та управління починаючи з 01.08.2011 року та була звільнена з посади за власним бажанням ст.. 38 КЗпП України з 05.06.2014 року (а.с.5-7). Представником відповідача суду були надані ксерокопії відомостей на виплату грошей за липень 2013 року - червень 2014 року, в яких, як зазначив представник відповідача міститься підпис позивача про отримання зарплати (а.с. 44- 72). Вищезазначені відомості в судовому засіданні були надані для огляду позивачу, яка повідомила, що в них не її підпис, за отримання коштів за вказаний період вона не розписувалась. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу (ст. 64 ЦПК України). Ухвалою суду від 20.03.2015 року витребувано докази по даній справі. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Гештальт Консалтінг Груп" надати до Шевченківського районного суду м. Києва для огляду в судовому засіданні 02.04.2015 року о 14.30 год. оригінали наступних документів : відомості на виплату грошей за липень 2013 року - червень 2014 року, особову картку працівника [PERSON], а також документи, що підтверджують нарахування та виплату компенсації за невикористану відпустку [PERSON]. У випадку відсутності у Товариства з обмеженою відповідальністю "Гештальт Консалтінг Груп" оригіналів вищезазначених документів, надати Шевченківському районному суду м. Києва підтвердження щодо місцезнаходження цих документів. В судове засідання 02.04.2015 року представник відповідача не з'явися, надав до суду лист, в якому повідомив, що оригінали відомостей надати відповідач не може, оскільки, наявність останніх не встановлена після переїзду в серпні 2014 року відповідача до іншого приміщення. Таким чином, при розгляді справи відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами виплата заробітної плати позивачу за період з липня 2013 року по червень 2014 року та вихідної допомоги при звільненні. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення (ч. 1 ст. 116 КЗпП України). Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору (ч.3 ст. 38 КЗпП України). При припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток (ст. 44 КЗпП України). Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством (ст. 34 Закону України «Про оплату праці»). Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 18201,97 грн. заборгованості по заробітній платі за період з липня 2013 року по червень 2014 року із врахуванням індексації, 4916,40 грн. вихідної допомоги, 26220,80 грн. середнього заробітку за весь час затримки по виплаті зарплати за період з липня 2013 року по листопад 2014 року, 2224,83 грн. інфляційних витрат та 348,84 грн. 3% річних. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (ч.1 ст. 237-1 КЗпП України). Враховуючи вищевикладене, а також порушення відповідачем трудових прав позивача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 519,13 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial