Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання правочинів недійсними та скасування реєстраційного запису права власності. В обгрунтування позову зазначила, що 17.10.2014 року між нею та відповідачем укладено договір позики відповідно до якого відповідач надав їй грошові кошти в розмірі 314814,5 грн., що станом на день укладання Договору складає 24310 доларів США за офіційним кусом Національного банку України. Проте, відповідач фактично надав Позивачу не 24310 доларів США, а лише 13000 доларів США. Позика в розмірі 13000 доларів США була усно обумовлена між позивачем та відповідачем ще до укладення Договору і у звязку з цим у позивача не виникло жодних питань до відповідача. Відповідач переконав Позивача в тому, що він не буде стягувати з Позивача суму в розмірі 24310 доларів США, а останньому необхідно буде повернути 13000 доларів США плюс 3% відсотки річних, оскільки Договір позички був безвідсотковий. Зі свого боку, Позивач, як добросовісний позичальник, повернула Відповідачу 13930 доларів США (дана сума включає позику та 3% річних). Однак починаючи з вересня 2016 р., Відповідач почав вимагати від Позивача повернення якоїсь заборгованості. Заборгованістю Відповідач називав 24310 долари США. Тобто Відповідач всупереч домовленості між ним та Позивачем, грошові кошти в розмірі 13930 доларів США не зарахував як погашення заборгованості з відсотками, і почав вимагати повернення суми позички в розмірі 24310 доларів США. Позивач вважала, що своє зобов'язання виконала. Зі свого боку відповідач вимагаючи повернення коштів, почав вказувати на те, що в разі неповернення коштів, позивачу разом з родиною необхідно буде виселитися з будинку, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. вул. Антипенко, буд. 140 в добровільному порядку, а якщо виселення в добровільному порядку не буде, відповідач примусово виселить позивача та її родину з вказаного будинку. Позивач зазначає, що незважаючи на те, що договір позики укладався у приміщенні приватного нотаріуса [PERSON], в самому договорі не міститься інформації про місце вчинення правочину, договір позики, написом нотаріуса не посвідчений і на спеціальний бланк нотаріальних документів не виведений. Враховуючи вищевикладене позивач вважає, що відповідач навмисно ввів Позивача в оману, щодо обставин правочину, що мають значення, а саме переконав Позивача в тому, що поверненню підлягають кошти в розмірі 13000 доларів США та 3% відсотки річних, сума в розмірі 24310 доларів США є просто формальністю, і взагалі Відповідач вартий довіри, оскільки Договір позики укладається в приміщенні нотаріуса. Тобто такі факти як повідомлення Відповідача про те, що поверненню підлягає лише 13000 доларів США та 3% річних; позичка в розмірі 24310 доларів США є лише формальністю на яку не варто звертати увагу; посилання Відповідача на постійну зайнятість і відсутність часу, аби не підписувати розписку про отримання коштів; укладання Договору позики в приміщенні нотаріуса, без посвідчення цього Договору нотаріусом, і без друку його на спеціальному бланку, в сукупності вказують на те, що Відповідач спеціально створив такі умови, аби переконати Позивача в тому, що йому можна довіряти і таким чином ввів Позивача в оману. Стосовно вимоги про визнання договору іпотеки недійсним, позивач зазначає наступне, 17.10.2014 року окрім Договору позики, між Позивачем та Відповідачем укладено Іпотечний договір, відповідно до якого Позивач (іпотекодавець) передає в іпотеку Відповідачу (іпотекодержателю), належне на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок № 140, що знаходиться в м. Херсон по вул. Антипенка. Відповідно до умов Іпотечного договору, іпотекою забезпечується виконання грошового зобовязання за Договором позики, укладеним, 17.10.2014 р. між Позивачем та Відповідачем. Використовуючи іпотечний договір, посилаючись на наявність заборгованості, Відповідач набув право власності на будинок, що знаходиться за адресою м. Херсон, вул. Антипенко, буд 140. Право власності на цей будинок, знову ж таки, було зареєстровано приватним нотаріусом [PERSON] 22.09.2016 р. Проте звернення стягнення на предмет іпотеки (відповідне застереження та реєстрація права власності) здійснювалось без повідомлення про це Позивача, проте згідно умов договору, Відповідач, як іпотекодержатель, зобовязаний попередити Позивача протягом 5 днів про відступлення прав за цим договором іпотеки або Договором позики. Тобто Позивач взагалі не отримав буд-якого повідомлення або попередження про стягнення на предмет іпотеки. Відповідно умов іпотечного договору, за домовленістю сторін предмет іпотеки (будинок) оцінено за згодою сторін (заставна вартість) у сумі 323750 грн. Однак позивач зазначає, ані Позивач ані Відповідач не є субєктами оцінюючої діяльності, не володіють спеціальними знаннями і вміннями, і тому не могли в момент укладення іпотечного договору правильно оцінити ринкову вартість будинку, а будь- якого звіту про оцінку майна, на час укладення іпотечного договору не було. Відповідно до висновку незалежної оцінки майна від 15.03.2017 р. вартість будинку № 140, що знаходиться по вулиці Антипенка в м. Херсоні, складає 1189970 грн. Тобто оціночна вартість майна, яким забезпечено виконання Договору значно перевищує суму позики як 13000 доларів США так і 24310 доларів США (24310 доларів США еквівалентно 314814,5 грн.). Таким чином Відповідач в результаті звернення стягнення на нерухоме майно, отримав надмірну вигоду, за порівняно невеликі кошти (надання позики). Позивач зазначає, що оскільки іпотечний договір є похідним від основного зобов'язання (Договір позики), та визнання Договору позики недійсним, матиме наслідком і недійсність іпотечного договору. Враховуючи вищевикладене позивач просить задовольнити позовні вимоги та визнати таким, що вчинений під впливом обману договір позики укладений між нею та відповідачем 17.10.2014 року та визнати недійсним іпотечний договір укладений між позивачем та відповідачем 17.10.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] В судовому засіданні позивач та представник, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог, окрім того зазначила, що договір позики та іпотечний договір, які вона підписувала та читала з їхніми умовами ознайомлена, проте її чоловік та відповідач запевнили її що все буде добре. Відповідач в судовому засідання проти задоволення вимог позовної заяви з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позивач при підписанні як договору позики, так і при підписанні іпотечного договору, знайомилась з умовами договорів, які були їй зрозумілі, про що свідчить підписи позивача на вказаних договорах, стосовно посилання позивача на те, що в іпотечному договорі сторони оцінили предмет іпотеки і при цьому жодна із сторін не є суб'єктом оціночної діяльності є абсурдними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 5 ЗУ "Про іпотеку" визначено два способи визначення вартості предмета іпотеки: за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках встановлених законом або договором. Таким чином відповідач вважає, що при укладенні Іпотечного договору сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, а тому вимоги позивача, щодо визнання договорів недійсними є необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Третя особа в судове засідання не з'явилась надала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно копії договору дарування, посвідченого 02.09.1996 року державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим №2-2294 - [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в місті Херсоні, вулиця Антипенко, будинок №140. Право влдасності [PERSON] зареєстровано в Херсонському міжміському бюро технічної інвентаризації 03.09.1996 року за реєстровим №14226 в реєстрову книгу №87. З копії договору позики укладеного 17.10.2014 року між [PERSON] та [PERSON] встановлено, що за умовами даного договору встановлено, що [PERSON] отримала від [PERSON] гроші готівкою в національній валюті України у сумі 314814,50 грн., що станом на день укладення договору складає еквівалентно 24310 доларів США за офіційним курсом НБУ 1:12,95. Згідно пункту 3 підпункту а) Договору позики, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 17.10.2015 року. Згідно пункту 3 підпункту е) Договору позики сторони домовились про те, що при поверненні позикисума, що підлягає поверненню позикодавцю позивальником, повинна бути в національній валюті України гривні та повинна бути еквівалента сумі 24310 доларів США за офіційни курсом на день повернення. Згідно пункту 3 підпункту є) Договору позики, сторони домовилися, що позичальник повинен повертати позикодавцю позичену ним суму частинами, а позикодавець зобов'язаний приймати від позичальника грошову суму частинами за наступним графіком: до 17.11.2014 року включно - 13468 грн, еквавалент - 1040 доларів США; до 17.12.2014 року включно - 13468 грн., еквівалент - 1040 доларів США; до 17.01.2015 року включно - 13468 грн., еквівалент 1040 доларів США; до 17.02.2015 року включно - 11784,50 грн., еквівалент 910 доларів США; до 17.03.2015 року включно - 11784,50 грн., еквівалент 910 доларів США; до 17.04.2015 року включно - 11784,50 грн., еквівалент 910 доларів США ; до 17.05.2015 року включно - 11784,50 грн., еквівалент 910 доларів США; до 17.06.2015 року включно - 11784,50 грн., еквівалент 910 доларів США; до 17.07.2015 року включно - 11784,50 грн., еквівалент 910 доларів США; до 17.08.2015 року включно - 11784,50 грн., еквівалент 910 доларів США; до 17.09.2015 року включно - 11784,50 грн., еквівалент 910 доларів США ; до 17.10.2015 року включно - 180134,50 грн., еквівалент 13910 доларів США. Пунктом 4 Договору позики сторони узгодили правові наслідки у випадку прострочення Позичальника, а саме: при неповерненні суми позики своєчасно Позикодавець вправі буде пред'явити цей до стягнення в строки і в порядку, передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати за прострочення позики пені у розмірі 3% від суми неповернутої позики за кожен день прострочення. Згідно пункту 5 Договору позики, позичальник - з однієї сторони, та позикодавець - з другої сторони, стверджують один одному та повідомляють усім зацікавленим особам що: у момент укладання цього договору вони усвідомлювали (і усвідомлюють) значення своїх дій і могли (можуть) керувати ним; розуміють природу правочину, свої права та обов'язки за договором; володіють українською мовою, що дало їм можливість правиль і однозначно зрозуміти та тлумачити цей договір; при укладанні договору відсутній будь який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними; договір укладається ними у відповідності зі справжньою їхньою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску; договір укладається на вигідних для сторін умовах і не є результатом впливу тяжких обставин та ін. 17.10.2014 року між [PERSON] (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №1554. Згідно пункту 1.1. Іпотечного договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне їй на праві власності нерухома майно, а саме житловий будинок під номером 140, що знаходиться в місті Херсоні Херсонської області по вулиці Антипенка. Згідно пункту 1.2 Іпотечного договору за домовленністю сторін на момент укладення цього Договору предмет іпотеки зазначений у п. 1.1. цього договору оцінено за згодою сторін (заставна вартість) у сумі 323750,00 грн. Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання грошового зобов'язання за Договором позики, укладеним 17.10.2014 року між [PERSON] та [PERSON], згідно якого позичальник-Віркун А.В. зобов'язана повернути в строк до 17 жовтня 2015 року [PERSON] суму в розмірі 314814,50 грн., що дорівнює за курмои НБУ (1 долар США- 12,95 грн) на день укладання цього Договору 24310,00 доларів США. Згідно пункту 2.1.2 Іпотечного договору у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за Договором позики, а у разі невиконання позичальником цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки вбачається, що державним реєстратором: приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстровано іпотечний договір виданий 17.10.2014 року де іпотекодержателем є [PERSON], а іпотекодавцем є [PERSON], об'єктом іпотеки є житловий будинок розташований за адресою: м. Херсон, вул. Антипенка, буд. 140. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, від 17.10.2014 року, державним реєстратором: приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON]. О.О. накладено заборону на відчуження нерухомого майна, а саме житлового будинку, що розташований за адресою: м. Херсон, вул. Антипенка, буд. 140, особою в інтересах якої встановлено обтяження визначено [PERSON] Згідно пункту 3.1 Іпотечного договору звернення стягнення здійснюється Іпотекодержателем у випадках, зазначених в п.п. 2.1.1-2.1.2 цього договору іпотеки. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна 16.09.2016 року державним реєстратором:приватним нотаріусом [PERSON], було зареєстровано право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: м. Херсон, вул. Антипенка, буд. 140 за [PERSON] підставою виникнення права власності є іпотечний договір виданий 17.10.2014 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] В матеріалах справи міститься розписка [PERSON] від 17.11.2014 року в якій заначено, що він отримав 1050 доларів США (відсотки) від [PERSON] за договором іпотеки за жовтень місяць та розписка [PERSON] від 04.03.2015 року в якій зазначено, що він отримав 1100 доларів США в рахунок погашення боргу за договором позики. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. При цьому підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (стаття 509 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовиту ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сум позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Належною формою договору позики на підставі ч. 1 ст. 1047 ЦК України є письмова форма, якщо якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Наслідком недодержання письмової форми такого договору є його нікчемність (ч. 1 ст. 218, ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а ст.. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 і 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Оскільки між сторонами при укладенні договору досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, а волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі та не було допущено порушень вимог ст. 203 ЦК України, вбачається що у суду немає підстав вважати умови договору позики недійсними. Статтею 230 ЦК України встановлені правові наслідки вчинення правочину під впливом обману: якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст.229 цього Кодексу: істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або використання за цільовим призначенням), такий правочин визнається судом недійсним. Посилання позивача не те, що договір позики було вчинено нею під впливом обману не приймаються судом до уваги оскільки при підписанні договору позики позивач своїм підписом на даному договорі засвідчила, що на момент укладення договору вона усвідомлює значення своїх дій і могла керувати ними, розуміє природу цього правочину, свої права та обов'язки за договором. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Статтею 18 Закону України «Про іпотеку» визначено перелік істотних умов іпотечного договору, у разі відсутності яких він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором, крім цього ч. 3 ст. 18 цього ж Закону відносить вартість предмета іпотеки до варіативних умов договору, а отже не є безумовною підставою визнання договору іпотеки недійсним. З матеріалів справи вбачається, що сторони у відповідності до приписів ст. 5 ЗУ "Про іпотеку" самостійно визначили вартість предмету іпотеки, про що свідчить п. 1.2 Іпотечного договору, окрім того ст. 18 ЗУ "Про іпотеку" передбачено, що Іпотечний договір може містити інші положення, зокрема, визначення вартості предмета іпотеки. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. N 1440 «Про затвердження Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" поняття оціночна та ринкова вартість обєкта оцінки розмежовані. Зазначеною Постановою визначено, що оціночна вартість - вартість, яка визначається за встановленими алгоритмом та складом вихідних даних, а ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об'єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу. Цивільне законодавство України визначає іпотечний договір як безоплатний, двосторонній та консенсуальний цивільний договір, який спрямований на забезпечення належного виконання основного зобовязання, яким, відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку", може бути договір позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, інше зобов'язання. Іпотечний договір є договором безоплатним, тобто дії однієї сторони (іпотекодавця) не компенсуються відповідними майновими діями іншої сторони (іпотекодержателя) у іпотекодержателя відсутній обовязок оплатити іпотекодавцю вартість майна переданого в іпотеку у разі звернення стягнення на нього, окрім повернення іпотекодавцю надлишку грошових коштів, отриманих після реалізації предмету іпотеки і задоволення своїх вимог за основним зобов`язанням. Це обумовлено самою суттю договору іпотеки, як договору, що не має на меті одержати перехід права власності на предмет іпотеки. Сам по собі іпотечний договір не спрямований на відчуження іпотекодавцем майна, що передається в іпотеку, а лише надає можливість іпотекодержателю у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобовязання, задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, відшкодувавши свої збитки за рахунок предмету іпотеки. Позивач посилається на те, що відповідно до висновку незалежної оцінки майна від 15.03.2017 року (що міститься в матерілах справи) вартість будинку №140, що знаходиться по вул. Антипенка в м. Херсоні складає 1189979 грн. Позивач зазначає, що оціночна варість майна, яким забезпечено виконання Договору значно перевищує суму позики як 13000 доларів США так і 24310 доларів США. Таким чином позивач зазначає, що відповідач в результаті звернення стягнення на нерухоме майно, отримав надмірну вигоду, за порівняно невеликі кошти. Згідно звіту про оцінку майна проведеного ПП "УкрПрофіЦентр" 15.03.2017 року визначено ринкову вартість для відчуження житлового будинку, який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Антипенка, буд. 140, яка складає 1189979,00 грн. Враховуючи вищевикладене, а також ті обставини, що заставна ціна обєкту іпотеки не є ціною його продажу, суд вважає доводи позивача такими, що не відповідають фактичним обставинам даної справи. Оскільки поняття ринкової вартості має на меті саме майбутнє відчуження об'єкта оцінки, тобто застосовується до цивільних договорів, для яких властива ознака оплатності, яка має в своїй основі обмін еквівалентно рівними за вартістю речами, а договір іпотеки таким не є, враховуючи, що при укладенні договору іпотеки сторонидійшли згоди щодо всіх істотних умов та на власний розсуд визначили вартість предмету іпотеки, яку вважали справедливою та достатньою, діяли вільно, добровільно, за відсутності будь-якого примусу, та враховуючи відсутність такої підстави для визнання договору іпотеки недійсним, як помилка у визначенні вартості іпотечного майна, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання договору іпотеки недійсним. В ході розгляду справи судом не встановлено підстав для визнання спірних правочинів недійсними із заявлених підстав, позивачем не надано доказів, що саме під впливом відповідача або шляхом обману з його боку, нею було вчинено спірні правочині. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed