Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

15.08.2013 року заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі: Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, до [PERSON], Головного управління юстиції Одеської області з позовом, в якому просить скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на об'єкт нерухомості - гараж під [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що проведеною Білгород-Дністровською міжрайонною прокуратурою перевіркою встановлено, що [PERSON] самочинно збудовано гараж [ADDRESS] Одеської області, загальною площею 69,2 кв.м., в тому числі з підвалом площею 25,4 кв.м. З метою визнання права власності на зазначене будівництво, [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду із позовом, який рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.09.2010 року по справі № 2-4828/2010 задоволений. На зазначене рішення суду прокуратурою будо подано апеляційну скаргу, яку 26.06.2012 року апеляційним судом Одеської області задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову про визнання права власності на самочинне будівництво - відмовлено. Також проведеною перевіркою встановлено, що на підставі скасованого рішення суду [PERSON] здійснила державну реєстрацію гаражу [ADDRESS] Одеської області, після чого набула на нього права власності відповідно до ст. 331 ЦК України. Прокурор в судове зсідання не з'явився. Надав до суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, вказав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник Білгород-Дністровської міської ради Одеської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Представник Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Представник головного управління юстиції Одеської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. В матеріалах справи містяться письмові заперечення проти позову представника Головного управління юстиції в Одеській області Нероденко М.М., відповідно до яких представник зазначає, що з позовом заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в частині вимог щодо Головного управління юстиції в Одеській області вона не згодна, просить відмовити у цій частині позову у задоволенні, окрім того, просить справу розглядати за відсутності представника Головного управління юстиції в Одеській області. (а.с. 67-70) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать розписки, про отримання нею судових повісток, наявні в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила, заперечень не надала, заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей при причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи зазначене суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Матеріалами справи встановлено, що на земельній ділянці, яка розташована в блоці гаражів по вулиці [ADDRESS] в місті Білгороді-Дністровському Одеської області, [PERSON] здійснила будівництво гаражу під №5, за відсутності рішення ради про надання їй земельної ділянки, без відведення її у встановленому порядку, без погодження проекту забудови та отримання відповідних дозволів на виконання будівельних робіт. Відповідно до законів України "Про регулювання містобудівної діяльності", "Про основи містобудування", якими визначено основні вимоги і правила забудови території і використання земель, здійснення будівництва на земельних ділянках, не наданих відповідно до вимог закону, без отримання дозволів на будівництво та виконання будівельних робіт є самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законодавством. Надання [PERSON] дозволу на розробку технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку (а.с. 14-15) не змінює самовільного характеру цього будівництва та не породжує право власності чи користування земельною ділянкою виходячи з положень зазначених норм права. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)", під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Не може вважатися наданням земельної ділянки лише рішення компетентного органу влади про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або для розробки проекту забудови. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 2-4828/2010 від 14.09.2010 року визнано право власності на самочинне будівництво за [PERSON], а саме на гараж [ADDRESS] Одеської області, загальною площею 69,2 кв.м., в тому числі з підвалом площею 25,4 кв.м. На зазначене рішення заступником Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора було подано апеляційну скаргу, яку рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 26.06.2012 року задоволено. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 2-4828/2010 від 14.09.2010 року скасовано. В задоволенні позову [PERSON] до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання права власності на самочинне будівництво відмовлено. (а.с. 6-11) З інформаційної довідки з Реєстру права власності на нерухоме майно від 26.04.2013 року, наданої реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції щодо гаражу № 5 по вулиці [ADDRESS] в місті Білгород-Дністровський Одеської області вбачається, що 20.12.2010 року зареєстровано за [PERSON] право власності на вказаний об'єкт нерухомості. Підстава - рішення суду № 2-4828/2010 від 14.09.2010 року. (а.с.11) Як вбачається з повідомлення Відділу Держземагенства у місті Білгород-Дністровському Одеської області від 26.07.2013 року №01-03/2316, згідно наявних у відділі Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою та других примірників державних актів станом на 31.12.2012 р. відсутня інформація щодо реєстрації правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності або користування на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] (а.с. 12) Згідно зі ст. 13 Конституції України, земля є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно зі ст.ст. 142-144 Конституції України, до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Згідно зі ст. 40 Земельного кодексу України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Згідно зі ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому, положеннями Земельного кодексу встановлено, що документами, які засвідчують право власності на чи право користування земельною ділянкою, є державний акт на право власності чи договір оренди земельної ділянки відповідно. Згідно зі ст. 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до ст. ч.4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. На підставі наведеного, з огляду на те, що будівництво спірного гаражу здійснювалось [PERSON] на земельній ділянці. яка належить територіальній громаді міста, без попереднього відведення такої у власність або користування відповідача, а також з огляду на те, що рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 26.06.2013 року скасовано рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 2-4828/2010 від 14.09.2010 року про визнання права власності на самочинне будівництво за [PERSON], на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості. суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача.

Outcome: approved