Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

22.09.2014 року позивач звернувся з даним позовом до суду, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 06.12.2012 року він написав розписку, в якій зобов'язався повернути до 01.02.2013 року замість своєї матері [PERSON] відповідачу борг в сумі 16 202 грн. Позивач стверджує, що зазначену розписку він написав лише з метою одержання трудової книжки своєї матері, яка з 10.05.2003 року по 31.03.2011 року працювала завідуючою секції "Бакалія" у ТзОВ "Галичанка" (звільнена за згодою сторін). В 2012 році матері позивача виповнилось 55 років та виникла необхідність оформити пенсію. Кошти матері позивача були особливо потрібні - на лікування, оскільки вона хворіла гострою лейкемією та проходила курс хіміотерапії. Вкінці 2012 року [PERSON] постійно перебувала в лікарні в край важкому стані. Тому позивач звернувся до відповідача за її трудовою книжкою, яку адміністрація відповідача йому видала лише взамін вищевказаної розписки. Крім того, позивач фактично не отримував вказаних в цій розписці коштів. Отже, при укладенні вказаного договору позики ні позивач, ні відповідач не намагалися досягнути реального настання правових наслідків, які настають при дійсному укладенні такого договору,- отримання та повернення переданих в позику коштів. Крім того, оспорюваний договір позики укладений під впливом тяжкої для позивача обставини і на вкрай невигідних умовах, оскільки він вимушений був написати зазначену розписку з метою отримання трудової книжки його матері та подальшого отримання нею пенсійних виплат, необхідних для її лікування. Тому позивач просить визнати вищезазначений договір позики недійсним та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві, та просить їх задовольнити. В минулих судових засіданнях позивач [PERSON] вказані вимоги теж підтримував із зазначених підстав. Представник відповідача Тропець В.В. в судове засідання не з'явився, 11.11.2014 року подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та в задоволенні позову відмовити. В минулих судових засіданнях вказаний представник проти задоволення позову заперечував, вважаючи, що позивач свідомо та добровільно в присутності свідків зобов'язався повернути борг за свою матір і жодних підстав для скасування оспорюваного договору позики не існує. При цьому Тропець В.В. не заперечив того, що особисто позивач [PERSON] будь-яких коштів за вказаною розпискою від відповідача не отримував. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] видала ТзОВ "Галичанка" письмову розписку, в якій зобов'язалась повернути вартість залишку товару у вказаній в цій розписці сумі (дата в розписці не вказана (а.с.29)). Судом також встановлено, що 06.12.2012 року позивач [PERSON] написав власноручно розписку, в якій вказав, що згідно з розпискою [PERSON] від 06.12.2012 року борг в сумі 16 202 грн. зобов'язується повернути до 01.02.2013 року. В розписці позивача також зазначено, що він виступає в якості гаранта за свою маму [PERSON] На цій розписці наявний запис про одержання позивачем трудової книжки [NUMBER] (а.с.30). Копією вказаної трудової книжки, дата заповнення якої - 20.04.1975 року, стверджується, що [PERSON] працювала завідуючою секцією «Бакалія» ТзОВ «Галичанка» та звільнена з роботи за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (наказ №6к від 31.03.2011 року (а.с. 41-42)). Згідно з копіями довідки про причину смерті від [INFO] та свідоцтва про смерть від 28.02.2013 року [PERSON] померла [INFO] в м.Івано-Франківську. Причина смерті - гостра лейкемія (а.с.39-40). В судових засіданнях, в яких був присутній представник відповідача Тропець В.В., останній не заперечив того факту, що позивач не отримував будь-яких грошових коштів за оспорюваним догором позики, оформленим вищевказаною розпискою від 06.12.2012 року, а написання останньої було умовою для видачі позивачу трудової книжки його матері [PERSON] Також Тропець В.В. не заперечив того факту, що на вказану дату [PERSON] хворіла тяжкою хворобою. Тому відповідно до правил ч.1 ст.61 ЦПК України суд вважає дані обставини встановленими. Про них також ствердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які зазначені як свідки і в оспорюваній розписці. Згідно з правилами ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до правил, передбачених ч.1 ст.233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Ст.1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. П.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що правочин може бути визнаний недійсним на підставі ст. 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. На підставі вказаних законодавчих положень та досліджених доказів суд приходить до висновку, що оспорюваний договір позики від 06.12.2012 року укладений під впливом тяжкої для позивача обставини і на вкрай невигідних умовах. Тому цей договір слід визнати недійсним. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачем за звернення до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., що стверджується квитанцією від 22.09.2014 року (а.с.34). Вказана сума відповідно до правил ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в зв'язку із задоволенням позовних вимог. На підставі ст.ст.216, 233, 1046, 1051 ЦК України та,

Outcome: approved