Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

17 грудня 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 21.12.2020 року відкрито провадження по справі. У своїй позовній заяві позивач зазначила, що [INFO] в с.Маринове, Березівського району померла її мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті залиши\-лось спадкове майно: житловий будинок з господарчими будівлями за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка № [NUMBER] сіль\-ськогосподарського призначення, кадастровий номер 5121282900:01:002:0028, площею 10,9756 га, розташована на масиві №7,8 Маринівської сільської ради Березівського району Одеської області. Стверджує, що вона є спадкоємцем першої черги, оскільки являється донькою [PERSON] . Після смерті матері, вона звернулася з заявою до нотаріуса та 18.05.2013 року отримала свідоцтво на право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку, тобто частину спадщини вона прийняла. Постановою нотаріуса позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житло\-вий будинок, який належав матері, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нього. [PERSON] було рекомендовано з даного питання звернутись до суду. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд задовольнити її позов. Ухвалою суду від 21.12.2020 року витребувано у приватного нотаріуса Березівського нотаріального округу Одеської області Березовської Олени Григорівни належним чином завірену копію спадкової справи №99/2011, заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . За результатами підготовчого засідання, ухвалою від 20.01.2021 року залучено до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, правонаступника Маринівської сільської ради - Раухівську селищну раду. В судове засідання 16.02.2021 року позивач разом зі своїм представником не з`явилися. Представник позивача, адвокат Сємак Т.В. подала заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання 16.02.2021 р не з`явився, подав 19.01.2021 року до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, з позовними вимогами згоден та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи, Раухівської селищної ради в судове засідання 16.02.2021 року не з`явився, однак цього ж дня подав в канцелярію суду заяву, підписану головою Раухівської селишної ради Якименко Ю.Л., в якій останній з заявленими позовними вимогами згоден та не заперечує з приводу задоволення заяви. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.03.2011 р. померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок с господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку № [NUMBER] сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 5121282900:01:002:0028, площею 10,9756 га, що розташована на масиві №7,8 Маринівської сільської ради, Березівського району, Одеської області. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 травня 1981 року, виданого виконавчим комітетом Маринівської сільської ради Березівського району Одеської області та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23 жовтня 1999 року, виданого виконавчим комітетом Маринівської сільської ради Березівського району Одеської області вбачається, що позивачка [PERSON] являється донькою [PERSON] . Відповідно до довідки Маринівської сільської ради №234 від 12.12.2020 року, [PERSON] до дня своєї смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вказаною адресою також був зареєстрований відповідач [PERSON] , син померлої. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 травня 2013 року [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] земельну ділянку № [NUMBER] , кадастровий номер 5121282900:01:002:0028, площею 10, 9756 га, розташована на масиві №7,8 Маринівської сільської ради Березівського району Одеської обл., що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІ-ОД №084695. Відповідно до заяви відповідача [PERSON] від 10 вересня 2010 року, останній відмовився від прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] . Заява була подана приватному нотаріусу Березівського районного нотаріального округу. Інші спадкоємці - відсутні. 16.12.2019 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Березівського нотаріального округу Одеської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок під номером [ADDRESS] . При цьому [PERSON] повідомила, що документ, який посвідчує право власності померлої на вищезазначений житловий будинок у неї відсутній. 16.12.2019 року приватним нотаріусом Березівського нотаріального округу Одеської області було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії-видачі [PERSON] свідоцтва на право на спадщину за законом на житловий будинок під номером [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю документу, який посвідчує право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок. Як зазначено у в п.3.3 листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Таким чином, право [PERSON] на вказаний будинок підтверджується копію погосподарської книги Маринівської сільської ради Березівського району, з якої вбачається, що [PERSON] являлася головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] . Інші правовстановлюючі документи не виготовлялись та не видавались. У відповідності до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її… Спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Судом встановлено, що [PERSON] виявила згоду на прийняття спадщини, звернувшись до нотаріальної контори для її отримання та згідно свідоцтва про право на спадщину за законом отримала земельну ділянку у спадщину. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Статтею 41 ч.1, ч.4 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним». Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину житлового будинку є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб`єктами цивільних та інших правовідносин. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, за умови прийняття позивачем спадщини за законом після смерті [PERSON] , а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд доходить висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , в якому була зареєстрована та мешкала покійна [PERSON] . Рішення повинно відповідати вимогам Цивільного процесуального кодексу України бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved