Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 14 серпня 2014 року звернулись до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПрАТ "СК "Провідна" про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивачі у позовній заяві посилався на те, що 17 листопада 2013 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Тойота", д/н [NUMBER] під керування водія [PERSON] та автомобіля марки "Опель", д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та належного [PERSON]. Винуватцем даної ДТП у судовому порядку був визнаний [PERSON] цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ПрАТ "СК "Провідна", проте заяви [PERSON] від 06 лютого 2014 року від 16 квітня 2014 року про виплату страхового відшкодування відповідачем не були задоволені, страхове відшкодування не було виплачено, у зв'язку з чим позивачі звернулись до суду з даним позовом, в якому просили суд, з урахуванням уточнень, стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 26 274,58 грн., 900 грн. в рахунок повернення витрат по сплаті послуг експерта, 600 грн. витрат за оплату послуг транспортного евакуатора, 1825,00 грн. пені, на користь позивача [PERSON] моральну шкоду у сумі 20 000,00 грн. (а. с. 2-5, 102-103). Сторона позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволені з підстав викладених в позові. Представник відповідача ПрАТ "СК "Провідна" у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду письмові заперечення проти позову (а. с. 117). Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти: 17 листопада 2013 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Тойота", д/н [NUMBER] під керування водія [PERSON] та автомобіля марки "Опель", д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та належного [PERSON]. [PERSON] здійснював розпорядження вказаним автомобілем на підставі довіреності, виданої [PERSON] на розпорядження даним автотранспортним засобом. Викладене підтверджується матеріалами справи (а. с. 7, 8, 9, 11). Постановою Новомосковського міськрайонного суду від 28 січня 2014 року водія автомобіля марки "Тойота", д/н [NUMBER], [PERSON] було визнано винним у скоєнні зазначеної ДТП (а. с. 12). Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Тойота", д/н [NUMBER] [PERSON] була застрахована ПрАТ "СК "Провідна" відповідно до полісу №АВ/8780173 від 26 листопада 2012 року (а. с. 13), позивач [PERSON] звернувся на адресу відповідача із заявами від 06 лютого 2014 року та від 16 квітня 2014 року про виплату страхового відшкодування (а. с. 17, 18). Згідно з висновком судового експерта авто товарознавця по визначенню матеріального збитку нанесеного власнику КТЗ № 4619-14 від 19 березня 2015 року, складеного на виконання відповідної ухвали суду, розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Опель, д/н [NUMBER] в результаті пошкодження при ДТП, яка сталась 17 листопада 2013 року і в цінах на дату пошкодження, складає величину 23 342,38 грн. (а. с. 192-203). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.. 6 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно з положеннями п. 22.1 ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Статтею 29 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з положеннями ст.. 9 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Статтею 36.2 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача [PERSON] до відповідача, враховуючи висновок експерта, складений на виконання ухвали суду, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 23342,38 грн., 900 грн. в рахунок повернення витрат по сплаті послуг експерта (а. с. 15), 600 грн. витрат за оплату послуг транспортного евакуатора (а. с. 15). Вирішуючи позовні вимоги позивача [PERSON] до відповідача про стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання, суд вважає за можливе задовольнити їх частково, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 36 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Положеннями ч. 5 ст. 36 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 624 ЦК України передбачено, що у разі, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Таким чином, враховуючи розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу, який був встановлений експертним дослідженням у розмірі 23 342,38 грн., а також те, що заява про виплату страхового відшкодування потерпілою стороною була подана відповідачеві 06 лютого 2014 року, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь [PERSON] пеню у сумі 1163,92 грн.(виходячи з облікової ставки НБУ за період з 07 квітня 2014 року по 14 квітня 2014 року - 6,50%, з 15 квітня 2014 року по 13 серпня 2014 року - 9,50%, період). У задоволенні позовних вимог [PERSON] до відповідача про відшкодування моральної шкоди суд вважає за необхідне відмовити у зв'язку з недоведеністю та безпідставністю. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України і приймаючи до уваги результат вирішення справи, враховуючи, що судовий збір було оплачено позивачем [PERSON], у задоволенні позовних вимог якого було відмовлено - судові витрати, понесені даним позивачем не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: partial