Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в котрому зазначено, що проведеною перевіркою додержання вимог чинного законодавства України Про зайнятість населення встановлено, що в Яготинському районному центрі зайнятості 27 квітня 2016 року була зареєстрована та отримала статус безробітної особи [PERSON]. Під час реєстрації в службі зайнятості остання предявила трудову книжку, з якої вбачалося, що перед зверненням до Яготинського районного центру зайнятості особа працювала в ТОВ «Пирятинагроконсерв» в період з 01.06.2015 року по 18.04.2016 року та була звільнена відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України (угода сторін). На підставі поданих документів [PERSON] з 04 травня 2016 року, тобто з восьмого дня реєстрації в службі зайнятості, було розпочато виплату допомоги по безробіттю у відповідності до частини 3 ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Згідно даних персоніфікованого обліку, які надійшли до Яготинського районного центру зайнятості від Пенсійного фонду України було встановлено, що відповідачка в період з 21.04.2016 по 22.04.2016 року працювала в ТОВ «Продуктсоюз» та була звільненна з даного товариства відповідно до ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). ТОВ «Продуктсоюз» листом від 15.12.2016 року підтвердило дані Пенсійного фонду України та повідомило, що в період роботи [PERSON] не надала трудової книжки, для занесення даних про періоди роботи та статті звільнення, про що і свідчать дані розбіжності. Умови призначення, тривалість та розмір виплати допомоги по безробіттю залежать від страхового стажу особи та статті звільнення з останнього місця роботи. Особам, які звільнилися з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин, допомога по безробіттю призначається відповідно до частин першої та другої статті 23 даного Закону, і її виплата починається з 91-го календарного дня. Враховуючи те, що у трудовій книжці [PERSON] були відсутні дані про останнє місце роботи їй було невірно призначено допомогу по безробіттю, а саме, розпочато виплату не з 91-го календарного дня, як цього вимагає частина перша та друга статті 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, а з восьмого дня реєстрації в службі зайнятості у відповідності до частини 3 ст. 22 вказаного Закону. Оскільки [PERSON] під час реєстрації в центрі зайнятості надала недостовірні дані щодо останнього місця роботи та статті звільнення, що призвело до незаконного призначення та виплати їй допомоги по безробіттю, директором Яготинського районного центру зайнятості було прийнято наказ від 13.02.2017 № НТ 170213 про повернення останньою коштів, нарахованих за період з 04.05.2016 по 01.08.2016 року. На адресу відповідачки від 15.02.2017 року надіслано претензію за вих. № 106-06 з проханням в добровільному порядку повернути незаконно отримані кошти. Разом з тим, кошти в розмірі 13 503,42 грн. до даного часу не повернуто. Просив стягнути з [PERSON] на користь Яготинського районного центру зайнятості 13 503,42 грн. виплачених останній як допомога по безробіттю. В судовому засіданні представник позивача підтримала свої позовні вимоги, представник відповідача позов не визнала. Із пояснення представника позивача видно, що відповідачка 27 квітня 2016 року була зареєстрована в Яготинському центрі зайнятості та отримала статус безробітної особи. Під час реєстрації в службі зайнятості остання предявила трудову книжку з якої вбачалося, що перед зверненням до Яготинського районного центру зайнятості особа працювала в ТОВ «Пирятинагроконсерв» в період з 01.06.2015 року по 18.04.2016 року, та була звільнена за п.1 ст. 36 КЗпП України. При цьому, відповідачка приховала від них те, що вона працювала в період із 21 по 22 квітня на посаді заступника директора ТОВ «Продуктсоюз», та відповідно до наказу по товариству від 22.04.2017 року, була звільнена за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). При звільненні відповідачці була нарахована заробітна плата за 2 робочих дні. Із пояснення представника відповідача видно, що відповідачка працювала в ТОВ «Пирятинагроконсерв» в період з 01.06.2015 року по 18.04.2016 року та була звільнена відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Маючи намір працевлаштуватися, відповідачка 21.04.2016 року звернулася до ТОВ «Продуктсоюз», де їй запропонували посаду заступника директора даного товариства та запропонували ознайомитися із умовами праці. Вона написала заяву про прийняття її на роботу, проте забрала її того ж дня без будь-якої резолюції, повідомивши посадових осіб підприємства, що на роботу вона не вийде, оскільки її не влаштовують умови праці. З наказом про прийняття на роботу та про звільнення її не ознайомлювали. Вона не приступала до виконання обов'язків заступника директора ТОВ «Продуктсоюз», про зарахування її на посаду вона не знала, трудову книжку у відділ кадрів не надавала, будь-яку зарбітну плату не отримувала, а тому вважає вимоги позову безпідставиними. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачки суд вважає, що даний позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Статтею 7 вказаного вище Закону передбачено, що видом забезпечення за цим Законом є, зокрема, допомога по безробіттю. Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 20.03.2013, визначено процедуру реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, центром зайнятості державної служби зайнятості. Абзацом 2 пункту 3 зазначеного Порядку реєстрації передбачено, що під час проведення реєстрації працівник центру зайнятості заповнює в Єдиній інформаційно-аналітичній системі державної служби зайнятості персональну картку, у якій зазначаються персональні дані безробітного (прізвище, ім'я та по батькові, зареєстроване місце проживання чи перебування, число, місяць та рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відповідну відмітку в паспорті), відомості про останнє місце роботи або вид діяльності згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», підстава для припинення трудових відносин відповідно до запису у трудовій книжці або іншого виду діяльності, що підтверджено документально. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Положеннями п. 6 Порядку надання допомоги регламентовано порядок виплати допомоги по безробіттю. Відповідно до п. 6.1 вищевказаного Порядку допомога по безробіттю призначається та виплачується з 8 дня після реєстрації особи в установленому порядку у державній службі зайнятості. Положенням п. 6.2 визначено перелік документів, на підставі яких призначається допомога по безробіттю. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов"язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до абзацу 1 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. В силу ст. 24 КЗпП України при укладенні трудового договору громадянин зобов"язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку..., працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника... Статтею 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні, за відповідних обставин даний строк може бути скорочено. В судовому засіданні встановлено, що на додержання вимог чинного законодавства України Про зайнятість населення, позивачем проведено перевірку, якою встановлено, що в Яготинському районному центрі зайнятості 27 квітня 2016 року на підставі заяви була зареєстрована та отримала статус безробітної особи [PERSON] (а.с. 4). Під час реєстрації в службі зайнятості остання предявила трудову книжку, з якої вбачалося, що перед зверненням до Яготинського районного центру зайнятості особа працювала в ТОВ «Пирятинагроконсерв» в період з 01.06.2015 року по 18.04.2016 року та була звільнена відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України (угода сторін). На підставі поданих документів [PERSON] з 04 травня 2016 року, тобто з восьмого дня після реєстрації в службі зайнятості було правомірно розпочато виплату допомоги по безробіттю у відповідності до частини 3 ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Згідно даних персоніфікованого обліку, які надійшли до Яготинського районного центру зайнятості від Пенсійного фонду України видно, що відповідачка в період з 21.04.2016 по 22.04.2016 року працювала в ТОВ «Продуктсоюз» та була звільнена з даного товариства відповідно до ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) (а.с.6-7). На запит Яготинського районного центру зайнятості від 11.10.2016 року, ТОВ «Продуктсоюз» листом від 15.12.2016 року повідомило, що [PERSON] працювала в ТОВ «Продуктсоюз» в період з 21.04.2016 року по 22.04.2016 року та була звільнена за ст. 38 КЗПП України. В період роботи [PERSON] трудову книжку не надала. (а.с.9). Разом з тим, з матеріалів справи № 382/520/17, а саме з довідки ТОВ «Продуктсоюз» від 12.05.2017 року вбачається, що заяви про прийняття на роботу та про звільнення з роботи [PERSON] у ТОВ « Продуктсоюз» відсутні (а.с. 32), що підтверджує доводи відпоідачки в тій частині, що її заява, яку вона одразу після ознайомлення з умовами праці забрала з товариста, не була прийнята та зареєстрована належним чином, в зв!язку з чим її ніхто не міг ознайомити з наказом про зарахування на роботу. Крім цього, представник позивача у судовому засіданні пояснила, що під час розмови із керівником товариства "Продуктсоюз", останній їй повідомив, що трудової книжки відповідачка йому не надавала. Із копії наказу за №11 від 21.04.2016 року директора ТОВ «Продуктсоюз», видно, що [PERSON] прийнято на посаду заступника директора з 21.04.2016 року, з окладом згідно штатного розкладу (а.с.33 справа № 382/520/17). Проте, дата наказу про прийняття на роботу у повідомленні про прийняття на роботу (а.с.10) товариством під час подачі звіту була зазначена як "20 квітня 2017 року". Як вбачається із копії наказу за №12 від 22.04.2016 року, директора ТОВ «Продуктсоюз», заступника директора [PERSON] звільнено із займаної посади з 22.04.2016 року за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗПП України, але підставою її звільнення у наказі зазначено: акт про відсутність [PERSON] 22.04.2016 року на роботі. (а.с.34). Таким чином, якщо прийняти до уваги відомості зазначені товариством у вищевказаних документах, то [PERSON] могла працювати лише один день, 21 квітня 2017 року. В таблиці 5. звіту "Відомості про трудові відносини осіб" вказано, що [PERSON] в ТОВ «Продуктсоюз» працювала два робочі дні (а.с.12). Із даних про особу з ДРЗДСС Реєстр персональних карток видно, що [PERSON] в ТОВ «Продуктсоюз» працювала 2 календарні дні. Також в реєстрі вказано про сплату товариством ЄСВ та вказано про наявність в товаристві трудової книжки [PERSON] (а.с.40 справа № 382/520/17). Будь-які відмітки про те, що відповідачка ознайомлена із наказом про прийняття її на роботу чи звільнення у наказах, наданих товариством відсутні. В силу ст. 36 Закону України «Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, розбіжності у документах про працевлаштування відповідачки, свідчать про помилковість видачі наказів про зарахування її на посаду та звільнення, а також про відсутність у неї умислу на невиконанн покладених на неї законом обов"язків, а тому суд вважає, що відповідачка у дійсності не працювала у товаристві, та для задоволення позову підстав немає. Так, із дій [PERSON] не вбачається умисного невиконання нею своїх обов'язків як особи, яка перебуває на обліку як така, що шукає роботу, а також зловживання ними, виходячи з того, що із наказами про прийняття її на роботу та звільнення з роботи вона ознайомлена не була, із заявою про її звільнення не зверталась, трудову книжку на підприємство для працевлаштування не надавала, а тому, відповідно, не могла повідомити центр зайнятості про перебування у трудових відносинах із ТОВ "Продуктсоюз" так як їй про наявність таких наказів відомо не було.

Outcome: dismissed