Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 164123.06 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 18.03.2008 року позивач та відповідач уклали договір №CSW0GB0000000001, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 178257.70 грн.. Кредитні кошти [PERSON] отримав, а свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконує, а тому станом на 18.09.2018 року утворилась заборгованість, яку позивач визначає в сумі 1739719.44 грн., яка складається з наступного: 164123.06 грн. - заборгованість за кредитом; 297699.32 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом ; 4647.04 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1273250.02 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором. Оскільки позичальник добровільно не повертає отримані кошти, тому АТ КБ "ПриватБанк" змушений був подати позовну заяву до суду про стягнення заборгованості за кредитом із відповідача в примусовому порядку. При цьому позивач, посилаючись на відсутність в нормах чинного законодавства обов`язку щодо стягнення всієї суми заборгованості із відповідача, вимагає стягнути лише заборгованість за тілом кредиту в сумі 164123.06 грн. Дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 28.02.2019 року. Відповідач в судове засідання не прибув хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у порядку визначеному чинним законодавством, однак не повідомив про причини неявки та не надав заяву про розгляд справи у його відсутність, відзив не подав. Представник позивача позовні вимоги ствердив, та зазначав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд, враховуючи пояснення представника позивача розглядає справу за відсутності сторін, по матеріалах справи - заочно на підставі ухвали суду від 15.11.2019 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов АТ КБ "ПриватБанк" підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи 18.03.2008 року сторони по справі уклали кредитний договір №CSW0GB0000000001 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору. Із умов вказаного договору, а саме пунктів 8.1, 2.2.2., 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2, 2.2.4, 3.2 вбачається, що сторони погодили, що позивач надав відповідачу кредит в сумі 178257.70 грн., а позичальник зобов`язався повернути кошти в строк до 18.03.2018 року. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності до умов цього договору шляхом сплати з 10 по 15 число кожного місяця щомісячно платежів у розмірі 2776.88 грн., відповідно до графіка, що викладений у додатку №2 до договору. Із умов вказаного кредитного договору судом вбачається, що сторони визначили усі істотні умови вказаного договору, зокрема порядок надання, погашення кредиту та нарахування і сплати відсотків за його користуванням, строк дії вказаного договору та відповідальність сторін. Також судом вбачається, що сторони даною угодою визначили графік погашення платежів та детальний розпис загальної вартості кредиту. Таким чином суд приходить до обґрунтованого висновку, що відповідач належним чином був ознайомлений із умовами отримання вказаного кредиту, порядком його користування та термінами сплати як тіла кредиту так і процентів за його користування, про що свідчить його підпис на вказаному вище договорі. Доказів зворотного матеріали справи не містять. Разом із тим, як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитом, відповідачем не сплачуються у повному обсязі платежі за кредитом, а тому у нього утворилася заборгованість по сплаті суми кредиту та відсотків за її користуванням. Позивач просить стягнути із відповідача лише суму заборгованості за тілом кредиту, яка становить 164123.06 грн. Нормами ч. 4 ст. 12 та ч. 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, розглядаючи матеріали справи в межах пред`явлених позовних вимог, суд знаходить підстави для задоволення вказаних позовних вимог. Нормами статей 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення умов договору та закону відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, суму коштів не повернув та ухиляється від її сплати. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. При розгляді вказаної справи суд бере до уваги, що відповідач користувався вказаними коштами, що стверджується матеріалами справи, тобто використовував їх на власний розсуд, а тому суд вважає, що відповідач знав, що кошти взяті в борг та підлягають поверненню на умовах визначених позивачем, які до того ж самим відповідачем не оспорювались та не заперечувались. Окрім того відповідач до суду із позовною заявою про розірвання вказаного кредитного договору не звертався. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконував умови договору, заборгованість не погашає та ухиляється від їх повернення, а матеріали справи доказів, які б спростовували вказані обставини не містять, а тому у суду є всі підстави для стягнення заявленої позивачем суми заборгованості за кредитом у примусовому порядку. Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплата якого стверджуються платіжним дорученням від 07.12.2018 року. На підставі зазначеного та

Outcome: approved