Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти накладену заборону на належний йому житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , за реєстраційним номером 2454571, що зареєстровано 04.10.2005 року Каланчацькою державною нотаріальною конторою. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку, загальною площею 101,2 кв.м., що розташований в [ADDRESS] , що було встановлено рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 04 січня 2018 року, яке набуло чинності 06 лютого 2018 року. Вказаний будинок було передано йому в 1980 році Радгоспом "Партизан" на підставі переселенського квитка та акту прийому - передачі, під виплату. Згідно довідки радгоспу "Партизан" варість будинку в сумі 2300 рублів він сплатив повністю. В січні 2021 року звернувшись до державного реєстратора Каланчацької селищної ради Херсонської області для отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності дізнався, що на належний йому будинок накладено заборону відчуження. Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна, на належний йому будинок 04 жовтня 2005 року Каланчацькою державною нотаріальною конторою, на підставі архівних даних було внесено заборону відчуження за № 2454571, яка виникла 06 березня 1981 року на підставі договору застави нерухомого майна, укладеного між ним та радгоспом "Партизан". Оскільки вартість будинку в сумі 2300 рублів на користь радгоспу "Партизан" ним сплачено повністю, застосування зазначеної вище заборони є недоцільним. В позасудовому порядку зняття існуючої заборони відчуження є неможливим в зв"язку з ліквідацією радгоспу "Партизан". Крім того, він не може розпорядитися належним йому майном через наявність арешту на це майно, за відсутності підстав для арешту, а тому його права підлягають судовому захисту. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник Каланчацької селищної ради в судове засідання не з"явився. Надіслав на адресу суду заяву, про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги [PERSON] визнає та не заперечує проти їх задоволення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Згідно рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 04 січня 2018 року, [PERSON] визнано власником будинку [ADDRESS] . В 1980 році радгоспом "Партизан" на підставі переселенського квитка та акту прийому - передачі, під виплату, позивачу було передано вказаний будинок. Згідно довідки радгоспу "Партизан" варість будинку в сумі 2300 рублів. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 04 жовтня 2005 року Каланчацькою державною нотаріальною конторою, на підставі архівних даних було внесено заборону відчуження за № 2454571, яка виникла 06 березня 1981 року на підставі договору застави нерухомого майна, укладеного між позивачем та радгоспом "Партизан". Згідно довідки, виданої директором та головним бухгалтером радгоспу "Партизан", вартість спірного будинку в сумі 2300 рублів на користь радгоспу "Партизан" позивачем сплачено повністю. З п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року № 364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Згідно п. 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Таким чином, заборона на відчуження нерухомого майна, що належить позивачу, внесена безпідставно, оскільки [PERSON] виплатив кошти за будинок в повному обсязі, а саме в сумі 2300 рублів. Вказана позивачем заборона на відчуження порушує права та законні інтереси останнього, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпоряджання спірним житловим будинком. За таких обставин, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved