Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

У вересні 2013 року КП "Київпастранс" в особі Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому вказує, що 15.03.2010 року по пр-кту Г.Сталінграду в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригоди за участю автомобіля "Фольксваген", держ. номер [NUMBER], який належить ТОВ "АТА" під керуванням водія Доган Неджмі, та тролейбуса "ТР-12", інвентарний номер 3100, що належить КП "Київпастранс", під керуванням водія [PERSON], в результаті чого автомобілю "Фольксваген", держ. номер [NUMBER], заподіяно технічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 08.04.2010 року [PERSON] визнаний винним в ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Враховуючи те, що автомобіль "Фольксваген", держ. номер [NUMBER], був застрахований в страховій компанії НАСК "Оранта" на підставі договору добровільного страхування транспортних засобів № 2758 від 18.02.2009 року, укладеного з ТОВ "АТА", страховиком виплачено страхове відшкодування в розмірі 8038,91 грн. Вказана сума була стягнута з КП "Київпастранс" рішенням Господарського суду м. Києва від 23.08.2011 року разом з судовими витратами в сумі 338,00 грн., а всього 8378,38 грн. Вказане рішення виконане в примусовому порядку та з урахуванням виконавчого збору КП "Київпастранс" сплачено кошти в загальній сумі 9312,13 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14685 від 16.11.2011 року. Просить суд стягнути з відповідача як особи, винної в ДТП, кошти в сумі 8376,38 грн. та судові витрати. Представник позивача КП "Київпастранс" в особі Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без участі представника, в якій зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що не повинен в повному обсязі відшкодовувати заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду, відповідальність має нести в межах свого середньомісячного заробітку. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, встановлено, що 15.03.2010 року по проспекту Г.Сталінграду при виїзді на вул. Мати Залки в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "Фольксваген Кадді Комбі", держ. номер [NUMBER], під керуванням водія Доган Неджмі, який перебував у трудових відносинах з ТОВ "АТА", та тролейбуса "ТР-12", інвентарний номер 3100, що належить КП "Київпастранс", під керуванням водія [PERSON] Відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з КП "Київпастранс" в особі Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо, відповідно до наказу № 116 від 14.08.2007 року був прийнятий на роботу з 10.08.2007 року водієм тролейбуса 2-го класу, звільнений з роботи 18.06.2010 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України згідно з наказом № 85 від 18.06.2010 року, після чого знову прийнятий на роботу на цю ж посаду згідно з наказом № 81 від 08.06.2011 року, де працював до 11.10.2013 року. Оскільки було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм тролейбуса "ТР-12", інвентарний номер 3100 [PERSON], останній постановою Оболонського районного суду м. Києва від 08.04.2010 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнутий до адміністративної відповідальності. На час дорожньо-транспортної пригоди "Фольксваген Кадді Комбі", держ. номер [NUMBER], був застрахований у страховій компанії Відкритому акціонерному товаристві Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на підставі Договору добровільного страхування транспортних засобів № 2758 від 18.02.2009 року, укладеного з його власником ТОВ "АТА". 05.08.2010 року ВАТ НАСК "Оранта" на підставі страхового акту № СТО-10-3041/1 від 19.05.2010 року, рахунку до нього, виходячи зі Звіту № АА7704НА_13.05-3 від 13.05.2010 року, рахунку-фактури від 17.06.2010 року виплатила страхове відшкодування в розмірі 8038,91 грн. Вищевказана сума страхового відшкодування стягнута за рішенням Господарського суду м. Києва від 23.08.2011 року з Комунального підприємства "Київпастранс" як власника тролейбуса "ТР-12", інвентарний номер 3100, яким під час ДТП керував водій [PERSON], на користь Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" разом з судовими витратами: 102 грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 236 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Рішення Господарського суду м. Києва від 23.08.2011 року добровільно КП "Київпастранс" виконане не було, під час його примусового виконання Відділом ДВС Подільського РУЮ м. Києва боржником відповідно до платіжного доручення № 14685 від 16.11.2011 року перераховано кошти в розмірі 9312 грн. 13 коп., в тому числі страхове відшкодування в сумі 8038,91 грн., судові витрати в сумі 102,00 грн. та 236,00 грн., виконавчий збір в розмірі 10 % суми боргу. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як встановлено в ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як встановлено в п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 01 березня 2013 року, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що дорожньо-транспортна пригода, під час якої був пошкоджений автомобіль "Фольксваген Кадді Комбі", держ. номер [NUMBER], відбулась з вини водія тролейбуса [PERSON], зважаючи на те, що завдана ним шкода, визначена у розмірі страхового відшкодування була відшкодована страховій компанії ВАТ НАСК "Оранта" Комунальним підприємством "Київпастранс", з яким відповідач на час ДТП перебував у трудових відносинах та яке, відповідно, має право зворотної вимоги до нього, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та необхідність стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди. Разом з тим, суд бере до уваги той факт, що судові витрати в сумі 102,00 грн. та 236,00 грн., сплачені КП "Київпастранс" на користь ВАТ НАСК "Оранта" на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 23.08.2011 року, за своєю суттю не є матеріальною шкодою, не пов'язані напряму з наслідками дорожньо-транспортної пригоди та понесені позивачем не з вини відповідача, у зв'язку з чим не підлягають відшкодуванню останнім, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними і такими, що не можуть бути задоволені судом. Крім того, суд враховує, що відповідно до роз'яснень, що містяться в п.п. 6, 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 01 березня 2013 року фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК). З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. Так, згідно ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Статтею 132 КЗпП України встановлено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Перелік випадків, у яких працівники несуть повну матеріальну відповідальність, визначений в ст. 134 КЗпП України, є вичерпним та не містить положення про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідальність відповідача [PERSON] за шкоду, заподіяну з його вини внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовану роботодавцем КП "Київпастранс" в порядку ст. 1172 ЦК України, обмежена розміром його середнього заробітку. Відповідно до довідки Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 565 від 18.04.2013 року середня заробітна плата [PERSON] становить 2232,19 грн. Таким чином, на переконання суду, з відповідача підлягає стягненню на користь Комунального підприємства "Київпастранс" в особі Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо сума у розмірі 2232,19 грн. Поряд з вищенаведеним, суд бере до уваги той факт, що відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Згідно роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в п. 11 постанови № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", регресну вимогу може бути пред'явлено протягом трьох років із дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). Сума страхового відшкодування сплачена позивачем КП "Київпастранс" відповідно до платіжного доручення № 14685 від 16.11.2011 року, підстав для застосування строків позовної давності суд не вбачає. Оскільки в матеріалах справи відсутній документ, що підтверджує сплату позивачем КП "Київпастранс" в особі Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо судового збору, суд вважає за необхідне стягнути відповідну суму зі сторін по справі на користь держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог - з позивача, та тієї частини позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено, - з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial