Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання права на завершення приватизації в порядку спадкування та одержання державного акту про право власності на землю на імя спадкоємця, посилаючись на те, що 03 квітня 2006 року помер його син [PERSON]. До своєї смерті, син позивача розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства, а саме на підставі його заяви, рішенням Іванівської районної державної адміністрації на території Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області було виділено земельну ділянку площею 7,01 га для ведення фермерського господарства. Позивач як спадкоємець після смерті сина має право на завершення приватизації даної земельної ділянки на своє імя, тому просить суд про визнання права на завершення приватизації в порядку спадкування та одержання державного акту про право власності на землю на імя спадкоємця. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутність, заяви, клопотання відсутні, на позовних вимогах наполягав. Представник відповідача надав заяву про визнання позову та відсутність заперечень, про слухання справи у їх відсутність. Суд забезпечивши сторонам сприяння всебічному, повному зясуванню обставин справи вирішив справу на підставі наступних доказів наданих сторонами та дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, ст. 11 ЦПК України, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, враховуючи, що представник відповідача позов визнав, приходить до висновку, що про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Судом на підставі поданих документів встановлено такі обставини. 03 квітня 2006 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. [PERSON] являється сином позивачу [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Позивач посилається на ту обставину, що до своєї смерті [PERSON] розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства, а саме на підставі його заяви, рішенням Іванівської районної державної адміністрації на території Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області було виділено земельну ділянку площею 7,01 га для ведення фермерського господарства. Зазначені позивачем обставини були підтверджені в судовому засіданні належним чином завіреною копією заяви [PERSON] та інших осіб про надання дозволу на розпаювання селянського (фермерського) господарства «Шевченко» та виготовлення державних актів загальною площею 49,5 кожному по 7,01 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського на території Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області. Зазначена заява була подана до Іванівської районної державної адміністрації Одеської області 23 листопада 2004 року. За результатами розгляду даної заяви 14 грудня 2004 року було прийнято розпорядження голови Іванівської районної державної адміністрації «Про надання земельних ділянок у власність громадянам України по Білчанській сільській раді»., копія якого надана позивачем та долучена до матеріалів справи. Отже, як вбачається з поданих документів син позивача [PERSON] ще за життя реалізував своє право та розпочав процедуру приватизації земельної ділянки. Проте завершити її не зміг, оскільки 03 квітня 2006 року помер. Судом досліджувався проект землеустрою щодо приватизації земельних ділянок, який було почато на підставі розпорядження Іванівської районної державної адміністрації Одеської області від 19.12.2007 року, тобто вже після смерті [PERSON]. Про те згідно ст..25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється в момент її смерті. Позивач звернувся до суду з тих підстав, що нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії, долученою до матеріалів справи. З метою повного всебічного та обєктивного зясування обставин по справі судом було витребувано копії матеріалів спадкової справи заведеної на померлого [PERSON]. Дослідивши матеріали спадкової справи судом встановлено, що 09 жовтня 2009 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті свого сина [PERSON]. До матеріалів спадкової справи долучено копію свідоцтва про смерть [PERSON]; копію Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 313994 виданого 06 жовтня 2008 року; ухвалу про відкриття провадження у справі за позовом [PERSON] до Іванівської державної нотаріальної контори про неправомірність відмови у вчинені нотаріальних дій; копії даної позовної заяви, копія заперечення на позовну заяву; копія запиту; вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 03 вересня 2013 року, який набрав законної сили 19.11.2013 року відповідно до якого засуджено [PERSON] за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст..366 , ч.2 ст.364 КК України; лист відповідь відділу Держземагенства в Іванівському районі Одеської області про надання інформації; постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Судом досліджено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії від 01.04.2015 року та встановлено, що підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу є та обставина, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 313994, виданий Іванівською райдержадміністрацією, 06 жовтня 2008 року на імя [PERSON], який помер 03 квітня 2006 року, тобто після смерті особи. Як вбачається позивач по справі є єдиним спадкоємцем після смерті сина [PERSON] та спадщину прийняв, проте оформити свої спадкові права не може. Застосовуючи норми матеріального права суд виходить із такого. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно позивач має право на спадкування частки у спадщині після смерті свого сина. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Стосовно позовної вимоги про визнання права на завершення приватизації, суд вважає що ця вимога підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно з ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Позивач обґрунтовуючи свої вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно посилається, що його син [PERSON] за життя , а саме 23.11.2004 року розпочав процедуру приватизації земельної ділянки площею 7,01 га на території Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області та ці обставина є доведеною належними та допустимим доказами. Ч.1 ст.202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Ч.2 ст.203 ЦК України встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно п.3.5 Розяснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013№ 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» , якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі\~ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а компетентними органами відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатись до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування\~права на завершення приватизації. \~У зв'язку з тим, що державний акт на право власності на земельну дялнку був виданий після смерті спадкодавця, одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, за умови прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті сина [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права, суд доходить висновку, що право позивача на завершення приватизації земельної ділянки підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання. Стосовно позовної вимоги про одержання державного акту на земельну ділянку , то слід зазначити, що вона задоволенню не підлягає оскільки з 01 січня 2013 року, відповідно до\~Закону України «Про Державний земельний кадастр»\~ виготовлення та видача державних актів не проводиться, а виникнення права власності на нерухоме майно відбувається в порядку, відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, (видається свідоцтво про право власності). \~Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~передбачено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійснені державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів державної влади, ради міністрів АРК, органів місцевого самоврядування.

Outcome: partial