Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з вимогами визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, розміщену 20 жовтня 2016 року у випуску № 43 Вінницької регіональної газети «Подільська Зоря» у рубриці Депутат інформує... у статті під заголовком «Суд іде...», автором якої є [PERSON], депутат Вінницької обласної ради, а саме: «...я позиваюсь до газети 33-й канал в особі [PERSON]...щодо відверто замовної статті. Після виходу ганебної публікації я звернувся до пані [PERSON] із вимогою надрукувати спростування, але вона в категоричній формі відмовилась, порадивши звертатись до суду»; «...хочу...аби на шпальтах згаданого видання надрукували спростування брехливих звинувачень на мою адресу...»; «...аби керівники 33-го каналу декілька разів подумали перед тим, як друкувати на сторінках газети замовні і явно брехливі матеріали щодо політичних опонентів»; «...не можна безпідставно паплюжити честь будь-якої людини, друкуючи на сторінках газети чутки. Потрібно мати цьому чіткі докази, а підставою для публікації в жодному разі не можуть бути чиїсь припущення»; «...тож очікуватиму справедливого рішення по цій справі, яка нарешті розставить крапки над і щодо замовних статтей у 33-му каналі»; «...така їхня поведінка красномовно вказує на їх винуватість». Зобов'язати [PERSON] та Комунальну організацію Редакція Вінницької регіональної газети Подільська Зоря Вінницької районної ради» спростувати поширену недостовірну інформацію, розміщену 20 жовтня 2016 року у випуску № 43 Вінницької регіональної газети «Подільська Зоря» у рубриці Депутат інформує... у статті під заголовком «Суд іде...», автором якої є [PERSON], депутат Вінницької обласної ради, а саме: «...я позиваюсь до газети 33-й канал в особі [PERSON]...щодо відверто замовної статті. Після виходу ганебної публікації я звернувся до пані [PERSON] із вимогою надрукувати спростування, але вона в категоричній формі відмовилась, порадивши звертатись до суду»; «...хочу...аби на шпальтах згаданого видання надрукували спростування брехливих звинувачень на мою адресу...»; «...аби керівники 33-го каналу декілька разів подумали перед тим, як друкувати на сторінках газети замовні і явно брехливі матеріали щодо політичних опонентів»; «...не можна безпідставно паплюжити честь будь-якої людини, друкуючи на сторінках газети чутки. Потрібно мати цьому чіткі докази, а підставою для публікації в жодному разі не можуть бути чиїсь припущення»; «...тож очікуватиму справедливого рішення по цій справі, яка нарешті розставить крапки над і щодо замовних статтей у 33-му каналі»; «...така їхня поведінка красномовно вказує на їх винуватість», - шляхом розміщення на тій самій сторінці газети тим самим шрифтом повідомлення про ухвалене по даній справі судове рішення із публікацією тексту його резолютивної частини у триденний строк з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Позов мотивовано тим, що 20 жовтня 2016 року у випуску № 43 (8620) Вінницької регіональної газети «Подільська Зоря» (далі за текстом - газета) у рубриці Депутат інформує... опублікована стаття під заголовком «Суд іде...», автором якої є [PERSON], депутат Вінницької обласної ради. Автор пише: «...я позиваюсь до газети 33-й канал в особі [PERSON]...щодо відверто замовної статті. Після виходу ганебної публікації я звернувся до пані [PERSON] із вимогою надрукувати спростування, але вона в категоричній формі відмовилась, порадивши звертатись до суду»; «...хочу...аби на шпальтах згаданого видання надрукували спростування брехливих звинувачень на мою адресу...»; «...аби керівники 33-го каналу декілька разів подумали перед тим, як друкувати на сторінках газети замовні і явно брехливі матеріали щодо політичних опонентів»; «...не можна безпідставно паплюжити честь будь-якої людини, друкуючи на сторінках газети чутки. Потрібно мати цьому чіткі докази, а підставою для публікації в жодному разі не можуть бути чиїсь припущення»; «...тож очікуватиму справедливого рішення по цій справі, яка нарешті розставить крапки над і щодо замовних статтей у 33-му каналі»; «...така їхня поведінка красномовно вказує на їх винуватість». Позивач вказує, що розповсюджена [PERSON] інформація є недостовірною, оскільки інформація, яка викладена у статті, стосується судового розгляду Вінницьким міським судом цивільної справи №127/8337/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], громадської організації «Вінницька обласна асоціація, громадської організації «Центр захисту журналістів» про визнання недостовірною інформації та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію, її спростування та відшкодування 200000 грн. моральної шкоди. Позивач повідомляє, що [PERSON], випереджуючи рішення суду, забігаючи наперед, фактично перебираючи на себе повноваження судді, публічно проголошує висновки, які повноважний проголосити лише суд, і притім саме такі висновки, як переконує читачів відповідач є справедливими і залишається тепер одна формальність - «тож очікуватиму справедливого рішення по цій справі, яка нарешті розставить крапки над і щодо замовних статей». Проте судовими рішеннями не підтверджено жодного із висновків відповідача. Так, згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31.05.2017 року - «В задоволенні позовних вимог [PERSON] до ...[PERSON] відмовити». Згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 20 вересня 2017 року, - «Провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], громадської організації «Вінницька обласна асоціація редакторів», громадської організації «Центр захисту журналістів» про визнання недостовірною інформації та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію, її спростування та відшкодування моральної шкоди закрити Таким чином судом не підтверджена інформація поширена [PERSON]. Позивач вказує, що окремо щодо інформації - «я звернувся до пані [PERSON] із вимогою надрукувати спростування, але вона в категоричній формі відмовилась, порадивши звертатись до суду», то вона спростовується наступним. У вищевказаній справі в клопотанні про усунення недоліків від 4 травня 2016 року, [PERSON], на зауваження суду щодо використання позасудового порядку спростування поширених відомостей, категорично вказує „закон не зобовязує ... звертатися до відповідачів з вимогою про спростування... , „позивач має право звертатися безпосередньо до суду, а не до відповідача, з вимогою опублікування ним спростування... . Тобто в дійсності [PERSON], а не хтось інший, відмовився від вирішення в позасудовому порядку спірних питань. В даній статті [PERSON] пише : „ Суддя Ольга Ан, зауважила, що в країні діють норми Конституції і закони, за якими не можна безпідставно паплюжити честь будь-якої людини, друкуючи на сторінках газети чутки. Потрібно мати цьому чіткі докази, а підставою для публікації в жодному разі не можуть бути чиїсь припущення . Проте суддя цього не говорила. Тобто відповідач публічно та офіційно, як депутат, повідомив громадськість неправдиві факти, а саме, що суддя уже наперед висловилася по суті справи, в тому числі на його користь. Позивач повідомляє, що інформація викладена в статті спростовується тим, що 06.06.2017р. Національна спілка журналістів України визнала газету "33-й канал" найкращою регіональною газетою України. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позов в якому відповідач повідомив, що проти визнання позову заперечує. Стосовно справи №127/ 8337/16-ц зазначена інформація судом першої інстанції була визнана недостовірною та такою, що порочила честь відповідача , гідність та ділову репутацію. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 20 вересня 2017 року провадження у справі № 127/8337/16-ц - закрито у зв»язку з прийняттям апеляційним судом [PERSON] відмови від позову, а не за безпідставністю позовних вимог, як зазначено в позовній заяві [PERSON] Таким чином, позивачем перекручено факти, що дійсно мали місце та підтверджені судовими рішеннями у справі № 127/8337/16-ц, оскільки у спірній статті було зазначено, що [PERSON] подав позов до газети «33-й канал» та [PERSON], справа знаходилась у провадженні судді Ан О.В., статтю вважав замовною, в усній формі звертався до редакції газети «33-й канал» в особі [PERSON] про спростування інформації. Відповідач повідомляє, що незрозуміло, яким чином порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача той факт, що у статті Суд іде...» констатував факт та підстави звернення до суду та пораду [PERSON] звернутися до суду у разі, якщо опубліковану інформацію вважає недостовірною. Відповідач також вказав , що із змісту позовних вимог щодо зазначення інформації, яка на думку позивача є недостовірною, та співставляючи дану інформацію з повним текстом статті «Суд іде...», дану інформацію становлять уривки, витягнуті з контексту, що спотворює весь зміст, опублікований [PERSON] Відповідач зазначив, що обгрунтовуючи недостовірність інформації, викладеної у статті, Позивач посилається на те, що дана інформація спростовується тим, 6 червня 2017 року Національна спілка журналістів України визнала газету «33-канал» найкращою регіональною газетою України, а також на те, що у газеті працюють три заслужених журналісти України, неодноразово члени коллективу удостоювались найвищих нагород та звань в області, державі, в цьому році головний редактор «33-го каналу», заслужений журналіст України [PERSON] за здобутки коллективу отримав звання «Людина року» та занесений на обласну дошку пошани. Є незрозумілим, яким чином інформація, опублікована [PERSON] у статті Суд іде...» та на яку посилається [PERSON], може бути спростована визнанням головного редактора газети «33-й канал» [PERSON] Людиною року» та присвоєння журналістам данного видання найвищих нагород та звань в області. З врахуванням наведеного опублікована інформація є ніщо інше ж суб»єктивна думка [PERSON] з огляду на очікування рішення у справі № 127/8337/16-ц, зазначення підстав звернення до суду, судового розгляду справи та процесуальна позиція відповідача у справі № 127/8337/16-ц [PERSON] та її представника. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти визнання позову заперечував, з підстав зазначених у відзиві до позову. Представник відповідача КО «Редакція Вінницької регіональної газети «Подільська Зоря» Вінницької районної ради в судовому засіданні проти визнання позову заперечував. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що 19.10.2016.р . [PERSON] звернувся до редактора КО «Редакція Вінницької регіональної газети «Подільська Зоря» із заявою надрукувати статтю в рубриці « Депутат інформує» ( а. с. 52) Судом встановлено що у випуску №43 ( 8620) від 20.10.2016р. Вінницької регіональної газети «Подільська Зоря» і рубриці «депутат інформує» опубліковано статтю « Суд іде…» наступного змісту: «Цього тижня відбулось чергове засідання суду по справі, у якій я позиваюсь до газети «33-канал» в особі [PERSON] та свободівця [PERSON] щодо відверто замовної статті. Після виходу ганебної публікації я звернувся до пані [PERSON] із вимогою надрукувати спростування, але вона в категоричній формі відмовилась, порадивши звертатись до суду, Подавши позов, хочу відновити справедливість, аби на шпальтах згаданого видання надрукували спростування брехливих звинувачень на мою адресу, та вимагаю відшкодування моральної шкоди 100 тис. грн, їх у випадку отримання одразу перерахую на потреби онкохворих діток. Адже справа не в грошах, а в тому, аби керівники «З3-каналу» декілька разів подумали перед тим, як друкувати на сторінках газети замовні і явно брехливі матеріали щодо політичних опонентів. Дізнавшись про судове засідання, до будівлі прийшли мене підтримати учасники антитерористичної операції, члени ГО «Атов» із Вінницьких Хуторів, вінницькі кіборги, захисники [PERSON] аеропорту, представники громадськості. Розпочалось судове засідання з вимоги [PERSON], адвоката відповідачів, по справі стосовно відводу судді з тієї причини, що їм не сподобалось як вона відізвалась про їх видання. Судця Ольга Ан, зауважила, що в країні діють норми Конституції і закони, за якими не можна безпідставно паплюжити честь будь якої людини, друкуючи на сторінках газети чутки. Потрібно мати цьому чіткі докази, а підставою для публікації в жодному разі не можуть бути чиїсь припущення. Суддя вирушила до парадної кімнати, після цього вона оголосила відмову у задоволенні поданого клопотання про відвід судді. [PERSON] [PERSON] і надалі вестиме слухання справи, яке продовжиться 8 листопада. Тож очікуватиму справедливого рішення по цій справі, яка нарешті розставить крапки над «і» щодо замовних статей у «33-каналі». Зокрема, [PERSON] висловила про даний процес «Ласкаво просимо в театр абсурду», Така їхня поведінка красномовно вказує на їх винуватість. Адже якщо представники «33- го каналу» стовідсотково впевнені у своїй правоті, тоді навіщо стільки галасу навколо цієї теми. Потрібно лише дочекатися рішення суду» ( а.с. 10) Суд бере до уваги що 02.10.2017р. головний редактор газети «33-й канал» звернувся до Вінницької регіональної газети «Подільська Зоря» із заявою в якій зазначено: « газета двічі друкувала публікації за підписом депутата [PERSON] в яких подавалась недостовріна інформацію про газету «33-й канал» та членів ї їколективу, ображаючи честь та гідність, пропонуємо в досудовому порядку вирішити це питання». (а.с.50) Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31.05.2017р. по справі №127/8337/16-ц позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], громадської організації «Вінницька обласна асоціація, громадської організації «Центр захисту журналістів» про визнання недостовірною інформації та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію, її спростування та відшкодування 200000 грн. моральної шкоди задоволено частково. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 20 вересня 2017 року, - «Провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], громадської організації «Вінницька обласна асоціація редакторів», громадської організації «Центр захисту журналістів» про визнання недостовірною інформації та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію, її спростування та відшкодування моральної шкоди закрити ( а.с. 62-68) ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Кожен має право на свободу вираження поглядів в розумінні ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Згідно з частини сьомої статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до частини шостої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Згідно з ч. 1 ст. 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Пленум Верховного Суду України в п. п. 1, 19 постанови від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснив судам, що беручи до уваги положення ст. ст. 32,34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 р. N 1 „ Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи,- недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені); Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, не підтверджені матеріалами справи, суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження, суд погоджується з доводами відповідачів, що позивачем перекручено факти, що дійсно мали місце та підтверджені судовими рішеннями у справі № 127/8337/16-ц, оскільки у спірній статті було зазначено, що [PERSON] подав позов до газети «33-й канал» та [PERSON], справа знаходилась у провадженні судді Ан О.В., статтю вважав замовною, в усній формі звертався до редакції газети «33-й канал» в особі [PERSON] про спростування інформації, позивачем не доведено, яким чином порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача той факт, що у статті Суд іде...» констатував факт та підстави звернення до суду та пораду [PERSON] звернутися до суду у разі, якщо опубліковану інформацію вважає недостовірною. Суд бере до уваги, що із змісту позовних вимог щодо зазначення інформації, яка на думку позивача є недостовірною, та співставляючи дану інформацію з повним текстом статті «Суд іде...», дану інформацію становлять уривки, витягнуті з контексту, що частково спотворює весь зміст, опублікований [PERSON], що підтверджено матеріалами справи. Стосовно того, що обгрунтовуючи недостовірність інформації, викладеної у статті, позивач посилається на те, що дана інформація спростовується тим, що 6 червня 2017 року Національна спілка журналістів України визнала газету «З 3-канал» найкращою регіональною газетою України, а також на те, що у газеті працюють три заслужених журналісти України, неодноразово члени коллективу удостоювались найвищих нагород та звань в області, державі, в цьому році головний редактор «33-го каналу», заслужений журналіст України [PERSON] за здобутки коллективу отримав звання «Людина року» та занесений на обласну дошку пошани, суду не надано доказів , щото дого, яким чином інформація, опублікована мною у статті Суд іде...» та на яку посилається [PERSON], може бути спростована присвоєння журналістам данного видання найвищих нагород та звань в області. Суд бере до уваги твердження відповідача [PERSON],що опублікована ним інформація є його суб'єктивною думкою, оціночним судженням з огляду на очікування рішення у справі № 127/8337/16-ц, зазначення підстав звернення до суду, а також критика реакції [PERSON] на звернення до суду. Враховуючи вищевказане та те, згідно ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних гвобод кожен має право на свободу вираження поглядів, відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір, кожен має право на свободу вираження поглядів. Згідно з ч. 1 ст. 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію, суд не вбачає в діях відповідачів дій спрямованих на публічне повідомлення громадськості неправдивих фактів, отже беручи до уваги обставини вказні вище суд вважає в задоволенні позову відмовити. Питання судових витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed