Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та ВАТ НАСК „Оранта" про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди. При цьому позивач вимагає : 1) визнати подію, що мала місце 24.07.2010 року об 11 год. 00 хвил. в м.Одесі на перехресті вулиць Банківська та Розкидайлівська за участю автомобілів „Ssang Yong Rexton”, д/н [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля марки „Сhevrolet Аveo”, д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] страховим випадком відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/1459152 від 05.03.2010 року та Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ; 2) визнати подію, що мала місце 24.07.2010 року об 11 год. 00 хвил. в м.Одесі на перехресті вулиць Банківська та Разкидайлівська за участю автомобілів „Ssang Yong Rexton”, д/н [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля марки „Сhevrolet Аveo”, д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] страховим випадком відповідно до Полісу добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ДЦВ № 0007600 від 05.03.2010 року ; 3) стягнути з ВАТ НАСК „Оранта" грошові кошти в сумі 9716,00 грн. в якості відшкодування шкоди заподіяної здоров'ю відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/1459152 від 05.03.2010 року ; 4) стягнути з ВАТ НАСК „Оранта" грошові кошти в сумі 35000,00 грн. в якості відшкодування шкоди заподіяної майну відповідно до відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/1459152 від 05.03.2010 року ; 5) стягнути з ВАТ НАСК „Оранта" грошові кошти в сумі 47047,00 грн. в якості відшкодування шкоди заподіяної майну відповідно до Полісу добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ДЦВ № 0007600 від 05.03.2010 року ; 6) стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 45000,00 грн. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що 24.07.2010 р. об 11 год. 00 хв. у м.Одесі, на перехресті вул.Балківської та вул.Розкидайлівської сталася дорожньо-транспортна пригода, з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем „Ssang Yong Rexton”, д/н [NUMBER], в результаті якої відповідач допустив зіткнення з автомобілем марки „МАЗ 53336" під керуванням водія [PERSON] та автомобілем марки „Сhevrolet Аveo”, д/н [NUMBER], під його керуванням , тобто [PERSON], та внаслідок цього йому було спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості. Також позивач вказує, що, по-перше, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він витратив 9716,00 грн., з яких : на купівлю ліків - 2259,00 грн. , за знаходження у медичному закладі Військово-медичного центру Південного регіону - 2489,00 грн., на купівлю ліків та проходження медичних процедур - 4968,00 грн.; по-друге, йому завдано матеріальної шкоди в розмірі 82047,00 грн., з яких : понесені ним витрати, пов'язані з транспортуванням, евакуацією та стоянкою пошкодженого автомобіля марки „Сhevrolet Аveo”, д/н [NUMBER], та з отриманням даних для експерта - 1565,00 грн., понесені ним витрати, пов'язані з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження, - 750,00 грн., понесені ним витрати, пов'язані з оплатою юридичної допомоги, - 3000,00 грн., та матеріальна шкода, завдана йому в результаті аварійного пошкодження автомобіля марки „Сhevrolet Аveo”, д/н [NUMBER], при ДТП, - 67016,00 грн.; і, по-третє, в результаті згаданого ДТП йому спричинена ї моральна шкода, яка пов'язана з його переживаннями в зв'язку з отриманими ним та його дружиною тілесними ушкодженнями при ДТП, з його хвилюваннями за малолітню дочку, яка залишилась дома одна, з хвилюванням за своїх батьків та батьків його дружини, які є людьми похилого віку і які занедужали після звістки про те, що сталася біда з їхніми дітьми, з його фізичними стражданнями, оскільки наслідки отриманих ним трав при ДТП і дотепер негативно впливають на його здоров'я і працездатність, та з його переживаннями в зв'язку з тим, що в результаті отриманих при ДТП механічних пошкоджень автомобіль марки „Сhevrolet Аveo”, д/н [NUMBER], не підлягає відновленню, хоча його родина дуже довго накопичувала гроші для придбання цього автомобіля. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] підтримали позов ; відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не визнали позов, посилаючись, що позивач надто завищив розмір моральної шкоди та не надав доказів на підтвердження своїх вимог про відшкодування матеріальної шкоди ; представник ВАТ НАСК „Оранта" - Поліщук С.С. також не визнав позов, вказуючи, що, по-перше, відповідно до умов Полісу № ВЕ/1459152 від 04.03.2010 р. ВАТ НАСК „Оранта" здійснило виплату страхового відшкодування за шкоду заподіяну здоров'ю та моральну шкоду у загальному в розмірі 6840,19 грн. [PERSON], а також здійснило виплату останньому пені за кожен день прострочення вплати страхового відшкодування в розмірі 41,98 грн.; по-друге, позивач не власником транспортного засобу „Сhevrolet Аveo", д/н [NUMBER], тому не має права вимагати стягнення на свою користь грошових коштів на відшкодування матеріальної шкоди ; по-третє, вимоги позивача щодо стягнення витрат на проведення експертизи є також безпідставними, оскільки відповідно до п.34 ст.34 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач має право вимагати відшкодування коштів за проведення дослідження тільки в тому випадку, коли представником страховика протягом 10 днів не буде оглянуто пошкоджений транспортний засіб, але позивачем взагалі не було надано пошкоджений транспортний засіб на огляд, в зв'язку з чим ВАТ НАСК „Оранта" не мав можливості провести огляд цього транспортного засобу, що в свою чергу унеможливлює можливість отримання позивачем відшкодування витрат на евакуацію, стоянку та і страхового відшкодування матеріальної шкоди взагалі ; і, по-четверте, позивач не надав розрахунок часу витраченого його представником на вивчення справи в суді, на участь в судовому розгляді справи та вчинення окремих процесуальних дії поза судовим засіданням, тобто не довів свої позовні вимоги в частині стягнення витрат за надання правової допомоги. Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача до [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги позивача до ВАТ НАСК „Оранта" не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 24.07.2010 р. біля 11 год. 00 хв. у м.Одесі, на перехресті вул.Балківської та вул.Розкидайлівської сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки „Ssang Yong Rexton”, д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], автомобіля марки „МАЗ 53366", д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля марки „Сhevrolet Аveo”, д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], після чого відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки „Ssang Yong Rexton”, д/н [NUMBER], двічі здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки „Сhevrolet Lacetti”, д/н [NUMBER], що належить на праві приватної власності [PERSON], в результаті чого усі вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Згідно вироку Приморського районного суду м.Одеси від 08.10.2012 року у справі № 1/1522/1732/11, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25.12.2012 року, винним у вчиненні згаданої дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача [PERSON], якого засуджено за ч.1 ст.296 КК України до штрафу в розмірі 8500,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 06.06.2013 року вищевказані вирок Приморського районного суду м.Одеси від 08.10.2012 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25.12.12.2012 року щодо [PERSON] - в частині вирішення цивільних позовів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - було скасовано і направлено справу в цій частині на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства, а в решті ці вирок та ухвалу залишено без зміни. У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Також судом установлено, що на дату вищевказаного ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ВАТ НАСК „Оранта" згідно полісу № ВЕ/1459152 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04.03.2010 р., терміном дії з 05.03.2010 р. по 04.03.2011 р., за умовами якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю (на одного потерпілого) встановлено в розмірі 51000,00 грн., а за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) - 35000,00 грн., та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ДЦВ № 000760 від 05.03.2010 р., терміном дії з 05.03.2010 р. по 04.03.2011 р., за умовами якого ліміт зобов'язань (страхова сума) встановлено в розмірі 100000,00 грн. За умовами вказаних страхового полісу № ВЕ/1459152 від 04.03.2010 року і договору страхування серії ДЦВ № 000760 від 05.03.2010 року забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки „Ssang Yong Rexton”, д/н [NUMBER]. Згідно ст.2 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції цього Закону, чинній на липень 2010 року) відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України „Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Аналогічна норма міститься в ч.2 ст.999 ЦК України. У відповідності до ст.3 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. На підставі заяви позивача від 11.03.2013 року, 17.03.2013 року ВАТ НАСК „Оранта" здійснило виплату позивачу страхового відшкодування у загальному розмірі 6840,00 грн. (з яких : за шкоду заподіяну здоров'ю - 4290,19 грн. ; у відшкодування моральної шкоди - 2550,00 грн.), а також здійснило виплату позивачу пені за кожен день прострочення вплати страхового відшкодування в розмірі 41,98 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 42723 від 17.07.2013 року. Крім того, 26.07.2010 року відповідач [PERSON] здійснив виплату грошових коштів у розмірі 4025,00 грн. на лікування позивача [PERSON], що підтверджується письмовою розпискою [PERSON], яка є матір'ю позивача [PERSON], та не заперечується останнім. Документів, що підтверджують той факт, що розмір нанесеної шкоди життю, здоров'ю та майну позивача в результаті даного ДТП є вищим, ніж розмір отриманого ним страхового відшкодування разом отриманими грошовими коштами від [PERSON], позивачем не надано суду. При цьому, суд враховує, що позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що саме йому призначались лікарями медичні препарати, які придбавались згідно наданим ним суду квитанціям та чекам. Вирішуючи дану справу, суд погоджується з доводами представника ВАТ НАСК „Оранта" щодо того, що позивач [PERSON] не є не власником транспортного засобу „Сhevrolet Аveo", д/н [NUMBER], тому не має права вимагати стягнення на свою користь грошових коштів на відшкодування матеріальної шкоди визначеної висновком № 0906 від 04.10.2010 року експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріальної шкоди, завданої володільцеві автомобіля „Сhevrolet Аveo”, д/н [NUMBER]. Так, власником автомобіля „Сhevrolet Аveo”, д/н [NUMBER], є [PERSON], яка з 10.08.2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON], і останній не надав суду доказів на підтвердження того, що вказаний автомобіль був придбаний ним та його дружиною [PERSON] за рахунок спільних сумісних коштів подружжя, а не є особистою приватною власністю його дружини, як цього вимагає ст.60 ЦПК України. Більш того, позивач підтвердив в суді, що станом на день судового розгляду даної справи існує судове рішення у іншій справі за позовом його дружини [PERSON] до ВАТ НАСК „Оранта" та [PERSON] про стягнення матеріальної і моральної шкоди, в тому про стягнення страхового відшкодування на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля „Сhevrolet Аveo”, д/н [NUMBER], при даному ДТП. Також є безпідставними вимоги позивача щодо стягнення з ВАТ НАСК „Оранта" витрат на проведення експертизи, оскільки відповідно до п.34 ст.34 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач має право вимагати відшкодування коштів за проведення дослідження тільки в тому випадку, коли представником страховика протягом 10 днів не буде оглянуто пошкоджений транспортний засіб, але позивачем взагалі не було надано пошкоджений транспортний засіб на огляд ВАТ НАСК „Оранта", в зв'язку з чим останнє не мало можливості провести огляд цього транспортного засобу, що в свою чергу унеможливлює можливість отримання позивачем відшкодування витрат на евакуацію, стоянку та і страхового відшкодування матеріальної шкоди взагалі. Щодо стягнення витрат за надання правової допомоги, то відповідно до ст.1 Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, - але позивач не надав суду розрахунок часу витраченого його представником на вивчення справи в суді, на участь в судовому розгляді справи та вчинення окремих процесуальних дії поза судовим засіданням, отже не довів свої позовні вимоги в цій частині. Вирішуючи позовні вимоги позивача до [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди, суд погоджується з доводами позивача щодо того, що в результаті даного ДТП йому завдана моральна шкода, яка полягає у його фізичних та душевних стражданнях, пов'язаних з тим, що він отримав тілесні ушкодження при ДТП, хвилювався за свою дружину, яка також отримала тілесні ушкодження при ДТП, та хвилювався за свою малолітню дочку, яка залишилась дома одна. Проте на підтвердження своїх доводів щодо того, що його батьки та батьки його дружини занедужали після звістки про те, що він та його дружина потрапили в ДТП, а так само щодо того, що його сім'я дуже довго накопичувала гроші для придбання автомобіля марки „Сhevrolet Аveo”, д/н [NUMBER], позивач не надав суду доказів, як цього вимагає ст.60 ЦПК України. Виходячи з наведеного та враховуючи тяжкість і тривалість моральних страждань, які зазнав позивач, ступінь вини відповідача [PERSON] у спричиненні позивачу моральної шкоди, а також враховуючи, що ВАТ НАСК „Оранта" було здійснено виплату позивачу страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 2550,00 грн., на думку суду, відшкодування моральної шкоди позивачу у розмірі 2 500,00 грн. буде цілком відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості та вимогам ч.3 ст.23 ЦК України. Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 114,70 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial