Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визнання договору оренди земельної ділянки припиненим та стягнення збитків. Свої вимоги мотивує тим, що позивач, в якості замовника, в період з 2012 по 2014 рік здійснював будівництво багатоквартирного будинку - Клубний житловий комплекс «Шевченківський» за адресою [ADDRESS]. 17.04.2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Миколаївській області зареєстровано Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації (КЖК «Шевченківський»). Для будівництва між позивачем та Южноукраїнською міською радою Миколаївської області був укладений Договір оренди земельної ділянки від 07.07.2012 р., що зареєстрований за №481080004000077 від 02.08.2012р.. Згідно п.п.1, 2 Договору визначено, що Южноукраїнська міська рада передала в оренду земельну ділянку площею 0,5003га для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно п. 6 Договору визначено, що строк оренди становить 10 років. 14.04.2014 р. на підставі проведених установчих зборів власників квартир і нежилих приміщень в будинку було створено Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шевченківське 2». Того ж дня Замовником за Актом приймання-передачі житлового комплексу із балансу на баланс був переданий новозбудований будинок на баланс ОСББ. В зв'язку з викладеним позивач вважає, що договір оренди земельної ділянки має бути припиненим. Крім того позивач просить стягнути з відповідача збитки у вигляді неправомірно сплаченої орендної плати в сумі 7531 гривні 09 копійок, і судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги на підставах викладених в позовній заяві, просить про їх задоволення. Представник відповідача проти позову заперечує. Пояснила в судовому засіданні, що на даний момент договір оренди укладений між сторонами діє і підстави для його припинення відсутні. Представник відповідача просить в позові відмовити. Представник третьої особи, голова правління ОСББ «Шевченківське 2» [PERSON], позовні вимоги підтримала. Пояснила, що ОСББ «Шевченківське 2» приймає на себе утримання будинку і бажає укладання з Южноукраїнською міською радою договору оренди спірної земельної ділянки. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 14.01.2008 року між позивачем і відповідачем укладено договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва, що підлягає продажу на аукціоні. 07.07.2012 року [PERSON] звернувся до виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради з заявою про надання містобудівних умов і обмеження забудови земельної ділянки розташованої за адресою [ADDRESS] на об'єкт клубний житловий будинок «Шевченківський». Рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 15.08.2012 року № 294 відповідачу надано містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки на будівництво клубного житлового будинку «Шевченківський». Для будівництва між позивачем та Южноукраїнською міською радою Миколаївської області був укладений Договір оренди земельної ділянки від 07.07.2012 р., що зареєстрований за №481080004000077 від 02.08.2012р.. Згідно п.п.1, 2 Договору визначено, що Южноукраїнська міська рада передала в оренду земельну ділянку площею 0,5003га для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно п. 6 Договору визначено, що строк оренди становить 10 років. 14.04.2014 р. на підставі проведених установчих зборів власників квартир і нежилих приміщень в будинку було створено Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шевченківське 2». Того ж дня Замовником за Актом приймання-передачі житлового комплексу із балансу на баланс був переданий новозбудований будинок на баланс ОСББ «Шевченківське 2». Відповідно до п. 2.1. Статуту ОСББ «Шевченківське 2» визначено, що метою створення об'єднання є забезпечення захисту прав його членів і дотримання ними своїх обов'язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів. Як передбачено ст. 1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об'єднання) це юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна. Об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами (ст. 2 даного Закону). Відповідно до частин 4, 9, 10 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання. Об'єднання відповідає за своїми зобов'язаннями коштами і майном об'єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов'язки, виступає позивачем та відповідачем у суді. Майно об'єднання утворюється з: майна, переданого йому членами об'єднання у власність; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом. Таким чином, з моменту набуття права власності на квартири в будівлі клубного житлового будинку «Шевченківський» членами ОСББ «Шевченківське 2» і передачі на баланс ОСББ «Шевченківське 2» нежитлових приміщень, позивач фактично припинив користуватися спірною земельною ділянкою за Договором, а всі права та обов'язки балансоутримувача перейшли до ОСББ «Шевченківське 2». Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, позивач фактично припинив користуватись спірною земельною ділянкою, отриманою в орендне користування на підставі Договору оренди земельної ділянки від 07.07.2012 року, оскільки відповідно до акта приймання-передачі житлового комплексу із балансу на баланс від 14.04.2014 р. був переданий новозбудований будинок на баланс ОСББ «Шевченківське 2». Таким чином, ОСББ «Шевченківське 2» прийняло на себе права та обов'язки балансоутримувача даної будівлі. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі припиняється у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Згідно до ст. 141 Земельного кодексу України встановлено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Право оренди земельної ділянки, відповідно до глави 15 Земельного кодексу України, є складовою права користування землею. Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки, яке є складовою права користування землею - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, то його припинення полягає в припиненні правовідношення, на підставі якого воно виникло. Згідно ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до п. «а», «е» ст. 141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Згідно п.7 ч.1 ст. 31 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом ( ч. 3 ст. 31 цього Закону). Статтею 32 Закону України "Про оренду землі", передбачено такий спосіб припинення договору оренди землі як його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору. Згідно з приписами ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. З аналізу наведених норм матеріального права слідує, що у звязку з переходом права власності на об'єкти нерухомості відбувається перехід до набувача тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу права власності або права користування. Враховуючи вказані норми матеріального права в редакції на момент звернення позивача до відповідача з пропозицією про розірвання договору оренди землі та зважаючи на те, що позивач [PERSON] добровільно відмовився від права користування земельною ділянкою, оскільки фактичне користування земельною ділянкою і зведеною на ній будівлею здійснює інша особа (ОСББ «Шевченківське 2»), а не позивач, суд вважає наведене законною підставою для припинення земельних відносин сторін за договором оренди земельної ділянки від 07 липня 2012 року, зареєстрованим за № 481080004000077 02 серпня 2012 року, укладеним між [PERSON] та Южноукраїнської міською радою Миколаївської області. Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 7531 гривні 09 копійок, задоволенню не підлягають. Вимоги про стягнення з відповідача зазначеної суми заявлено як збитки в зв'язку з неправомірним внесенням орендної плати. Проте погодитись з таким твердженням позивача не можна. Орендна плата позивачем сплачується на підставі п.п. 7-13 договору оренди земельної ділянки від 07 липня 2012 року. На момент прийняття судом рішення договір діє і позивачем не заявлено вимог про визнання його недійсним або нікчемним, а тому не можна вважати збитками внесення орендної плати відповідно до умов діючого договору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача, полягають понесені і документально підтверджені судові витрати, відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial