Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Представник позивача адвокат [PERSON] у лютому 2019 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати недійсними договори оренди земельної ділянки №337 від 20 грудня 2009 року, та № 041016500091 від 17.12.2010 року, укладені між [PERSON] та ПАТ "Олександрівський Райагрохім". В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 2,79 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області. Позивач передала вказану земельну ділянку в оренду відповідачу, уклавши з ним 20 грудня 2009 року договір оренди землі № 337, строком на 12 років, який був зареєстрований у Олександрівському районному відділі Донецької регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 17 грудня 2010 року. Позивач [PERSON], ознайомившись з текстом даного договору, вважає, що зазначений договір не містить істотних умов договору оренди, а саме: відсутній кадастровий номер, що унеможливлює визначити точне місце розташування земельної ділянки; відсутній конкретний розмір орендної плати у гривневому еквіваленті, не вказано порядок проведення індексації, порядок внесення орендної плати, підстави та порядок її перегляду та конкретна відповідальність за її несплату; відсутні існуючі випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини; не визначено, чи передбачено передача обєкта оренди у заставу, та за наявності умови передачі у заставу; договір не містить його невідємні частини, передбачені ч. 4 ст. 15 [PERSON] України «Про оренду землі»: кадастровий план земельної ділянки, яка передається в оренду; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); проект відведення земельної ділянки. Крім того, за інформацією Державного земельного кадастру, на зазначену земельну ділянку відсутні записи про реєстрацію права оренди. Але, Головне управління Держгеокадасту надало інформацію по зазначеній земельній ділянці, щодо існування договору оренди №041016500091 від 17.12.2010 року, якого не існує. Тому, просить визнати недійсними договори оренди земельної ділянки № 337 від 20 грудня 2009 року, та № 041016500091 від 17.12.2010 року, укладеніміж [PERSON] та ПАТ "Олександрівський Райагрохім". Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 12.02.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 09 год. 00 хв. 11 березня 2019 року. 27.02.2019 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, посилаючись на те, що при укладанні договору оренди землі між [PERSON] та ПАТ «Олександрівський Райагрохім» від 20.12.2009 року № 337, сторонами були дотримані всі вимоги, визначені законодавством для укладання такого роду договорів та враховані всі істотні умови для договорів оренди, встановлені ст. 15 [PERSON] України «Про оренду землі». 17.12.2010 року вказаний договір оренди було в належний спосіб зареєстровано в Олександрівському районному відділі Донецької регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис №041016500091. Крім того, даний договір з 2009 року виконується, та жодна зі сторін до теперішнього часу не заявляла претензій, щодо його виконання. В судовому засіданні, 28.03.2019 року, представник позивача зазначав, що договір оренди землі не відповідає вимогам, встановлених ст. 15 [PERSON] України «Про оренду землі», станом на 2009 рік, оскільки відсутній кадастровий номер, конкретний розмір орендної плати у гривневому еквіваленті, не вказано порядок проведення індексації, порядок внесення орендної плати, підстави і порядок перегляду, відсутні існуючі обмеження щодо використання земельної ділянки, відсутні невідємні частини договору оренди землі, а саме: кадастровий план земельної ділянки, яка передається в оренду; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); проект відведення земельної ділянки, а також, акт приймання-передачі об'єкта оренди. Представник відповідача в судовому засіданні від 28.03.2019 року, проти позову заперечувава, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 27.02.2019 року. Крім того, заявив клопотання про застосування строку позовної давності до даних правовідносин, оскільки договір було укладено в 2009 році, а питання про невідповідність виникло лише в 2019 році. А також, подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, які підтверджують витрати відповідача на правову допомогу, згідно з умовами договору про надання правничої допомоги №072/02-2019 від 18.02.2019 року. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, проте 04.04.2019 року представник позивача на електронну адресу суду направив заяву, в якій просить суд розглянути справу без їх участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, проте 04.04.2019 року подав до суду клопотання, про розгляд спраи без його участі. Проти позову заперечує, та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, та стягнути з позивача на користь відповідача витрати понесені останнім на правову допомогу у розмірі 5000 гривень. В обгрунтування витрат на правову допомогу, просить долучити до матеріалів справи копію виписки по картрахунку про зарахування коштів. Суд, заслухавши представників сторін в попередніх судових засіданнях, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступних висновків. Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування тощо. Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. [PERSON] з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Із розяснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вбачається, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків. Спеціальним законом, який регулює правовідносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». За змістом статті 1 [PERSON] України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Істотні умови договору оренди землі визначені у частині 1 статті 15 [PERSON] України «Про оренду землі». В силу частини 1 статті 210 ЦК України та частини 1 статті 20 [PERSON] України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації і, з огляду на зміст статей 210, 640 ЦК України та статті 18 [PERSON] України «Про оренду землі», є укладеним з моменту його державної реєстрації. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги до правочинів, їх недодержання є підставою для визнання правочинів недійсними. Відсутність істотних умов договору, визначених статтею 15 [PERSON] України «Про оренду землі» є окремою підставою для визнання договору недійсним. [PERSON] частини 2 статті 15 [PERSON] України «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, розташованої на території Олександрівської селищної ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,79 га, на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯА № 723473, виданого головою Олександрівської районної державної адміністрації 14.03.2006 року, зареєстрованого за № 371 від 21.11.2005 року, кадастровий номер 1420355100:01:000:0710 (а.с.11). 20 грудня 2009 року між [PERSON] (орендодавець) та ВАТ "Олександрівський Райагрохім" (орендарем) укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, площею 2,79 га, що розташована на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області (а.с. 13-16). 17 грудня 2010 року вказаний договір був зареєстрований у Олександрівському районному відділі Донецької регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис № 041016500091. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, статуту Приватного акціонерного товариства «Олександрівький Райагрохім», Приватне акціонерне товариство «Олександрівький Райагрохім» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Олександрівський Райагрохім». Звертаючись до суду, заявлені вимоги позивач обґрунтувала тими обставинами, що спірний договір оренди не містить усіх, передбачених статтею 15 [PERSON] України «Про оренду землі», істотних умов, зокрема: відсутній кадастровий номер, що не уможливлює визначити точне місце розташування земельної ділянки; відсутній конкретний розмір орендної плати у гривневому еквіваленті, не вказано порядок проведення індексації, порядок внесення орендної плати, підстави та порядок її перегляду та конкретна відповідальність за її несплату; відсутні існуючі обмеження щодо використання земельної ділянки; не визначено сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини; не визначено чи передбачено передача обєкта в оренди у заставу, та за наявності умови передачі у заставу. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Обовязковою умовою для визнання договору оренди землі недійсним є не тільки відсутність певних істотних умов в договорі, а і встановлене судом порушення прав позивача такою відсутністю (Постанова ВСУ у справі № 6-233цс14). Отже відсутність у договорі оренди землі певної істотної умови саме по собі є лише формальним приводом звернення до суду та не може вважатися підставою для визнання такого договору недійсним. Ця правова позиція викладена також у постановах від 21.09.2016 у справі № 6-1512цс16 та від 02.07.2014 у справі № 6-88цс14, від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13. Посилання позивача на неможливість ідентифікувати обєкт через відсутність кадастрового номеру в договорі та невідємних частин договору, таких як кадастровий план земельної ділянки, яка передається в оренду, акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), проекту відведення земельної ділянки є недоведеними та безпідставними. Відповідно до ст. 15 [PERSON] України від 06.10.1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» (в редакції [PERSON] України від 2 жовтня 2003 року № 1211-IV, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин 20.12.2009 року), істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки).Тобто, станом на 20.12.2009 року кадастровий номер земельної ділянки не був передбачений як істотна умова договору оренди землі. [PERSON] України від 07.07.2011 року № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр», який набрав чинності з 01.01.2013 року, були внесені зміни до абзацу другого частини першої ст. 15 [PERSON] України «Про оренду землі», згідно яких кадастровий номер земельної ділянки був визначений як істотна умова договору оренди землі. Присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки та реєстрація права оренди здійснюється на підставі копії державного акта на право власності на земельну ділянку із планом меж земельної ділянки, кадастрового плану з описом меж суміжних землевласників, та акта приймання-передачі обєкта оренди. При цьому, наявність акта винесення в натурі меж земельної ділянки, яка надається в оренду, є обовязковою лише в разі, якщо земельна ділянка виділяється окремо. Земельна ділянка позивача використовується в єдиному масиві з ділянками інших співвласників земельних паїв і відповідно унеможливлює визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому, договір оренди містить: площу земельної ділянки, територію, на якій розташована земельна ділянка, та невідємні частини договору, а саме: викопіювання зі схеми паювання земель колишнього КСП «Україна» Олександрівської селищної ради, Олександрівського району Донецької області, план (схема) меж земельної ділянки кадастровий номер, державний акт про право власності на землю, акт прийому-передачі земельної ділянки від 17.12.2010 року №45, що в достатній мірі ідентифікує земельну ділянку. Що стосується посилань позивача та його представника на відсутність у договорі оренди землі такої істотної умови, як конкретний розмір орендної плати у гривневому еквіваленті, не вказано порядку проведення індексації, порядку внесення орендної плати, підстав та порядку її перегляду, конкретної відповідальності за її не сплату - не є підставами для визнання його недійсним з наступних підстав. [PERSON] частини 1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто вказаними законодавчими нормами визначено свободу договору і свободу у виборі розміру, форми та строків внесення орендної плати за землю (окрім землі державної та комунальної власності). Відповідно до ст. 21 [PERSON] України від 06.10.1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» (в редакції [PERSON] України від 2 жовтня 2003 року № 1211-IV, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин 20.12.2009 року) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір орендної плати за оренду як земельної ділянки, так і за оренду земельної частки (паю), про що свідчать типові форми договорів оренди земельної ділянки (Закон України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV та постанова КМУ від 03.03.2004 № 220) та оренди земельної частки (паю) (наказ Держкомзему від 17.01.2000 № 5), визначаються за домовленістю між орендодавцем та орендарем. Нормами чинного законодавства України передбачено запровадження рекомендованого мінімального розміру орендної плати за користування земельною часткою (паєм). Відповідно до п. 1 Указу Президента від 02 лютого 2002 року № 92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» (зі змінами та доповненнями) було визнано одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря. Базою для розрахунку мінімального розміру орендної плати за користування землею є нормативна грошова оцінка землі. Нормативно-правовими актами України не передбачено спеціального механізму визначення плати за оренду приватних земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Outcome: approved