Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

05.03.2019 заявлено позов до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення останніх батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також про стягнення з відповідачів аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, жодної участі у вихованні дитини не приймають, не цікавиться станом його здоров`я, не виявляють до нього батьківської уваги, не піклується про його духовний та фізичний розвиток, не надають ніяких коштів на утримання дитини. Ухвалою суду від 20.03.2019 відкрито провадження та справа була призначена до розгляду у підготовчому засіданні. 17.04.2019 надійшов відзив на позов в якому відповідач проти задоволення позову заперечує в повному обсязі, посилаючись, зокрема, на ст. 6 Декларації прав дитини, відповідно до якої дитина не може бути розлучена з матір`ю. Також відповідач заперечує наявність у неї хронічного алкоголізму, вказує, що характеризується позитивно, має належні житлово-побутові умови, здатна забезпечувати себе та сина - [PERSON] всім необхідним для комфортного життя. Ухвалою суду від 06.05.2019 прийнято відмову позивача від позову до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та закрито провадження у справі в цій частині. Ухвалою суду від 06.05.2019 закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті. Задоволені клопотання сторін про допит свідків. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Особа, в інтересах якої заявлено позов - неповнолітній [PERSON] підтримав заявлений в його інтересах позов. Пояснив, що з матір`ю тривалий час не проживає, повертатись до неї не бажає. Вказує, що побоюється [PERSON] , зокрема, був свідком суіцидальних спроб на фоні вживання нею алкогольних напоїв, після чого [PERSON] доставляли для реанімації до лікувальних закладів, в т.ч. до психіатричної лікарні (м. Глухів). Мати демонстративно відкривала на кухні газ, ображала, принижувала його. На даний час [PERSON] проживає у [PERSON] (сусідки по дачі), яка його виховує. Мати присилає йому образливі та погрозливі SMS-повідомлення, зокрема, продемонстрував суду свій телефон з повідомленням від матері (цит. рос. мовою): "Я убью тебя,...(далі ненормативна лексика)". Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали. Відповідач пояснила, що в минулому році після смерті батька в неї відбувся нервовий зрив, вона почала вживати алкогольні напої. На даний час вона пройшла лікування та алкогольних напоїв не вживає. Вказує, що працює, має достатній дохід та взмозі забезпечувати себе та сина всіма необхідними речами. Вважає, що сторонні особи впливають на її сина, який перебуває у підлітковому віці та налаштовують проти неї. Вказує, що любить свого сина та дуже за нього хвилюється. Відповідаючи на запитання щодо інциденту, що трапився в приміщенні суду 01.07.2019 (відповідач бігала за сином, який тікав від неї, голосно кричала, намагалась вдарити ногою), пояснила свою поведінку нервовим зривом. В судовому засіданні 09.07.2019 (запис з 15 год. 04 хв.) відповідач, зокрема, сказала щодо свого сина: "Он мне мешает работать, жить, делать свои дела все...вообще мешает". Через деякий час після цього відповідач запропонувала сину повернутись додому. Стверджує, що SMS-повідомлення на телефон сина з образами та погрозою вбивства писала не вона, а її співмешканець, прізвище якого назвати відмовилась, вказавши лише, що він є майором поліції. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Однією з підстав позбавлення матері та/або батька батьківських прав відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України є ухилення останніми від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Окремою підставою для позбавлення батьківських прав матері або батька Сімейний кодекс України називає хронічний алкоголізм (п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України). З довідки про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , народився в м. Бахчисарай АР Крим, громадянин України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] зареєстрований в квартирі ( [ADDRESS] ), яка належить на праві власності відповідачу [PERSON] . З довідки отриманої на запит суду щодо відповідача, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована: [ADDRESS] . 11.02.2019 неповнолітній [PERSON] подав до Служби у справа дітей Шосткинської міської ради заяву про надання допомоги у позбавленні батьківських прав його матері [PERSON] , вказуючи, що остання зловживає алкогольними напоями, не утримує його, принижує фізично та словесно, скоювала суіцидальні дії. У висновку органу опіки та піклування від 21.02.2019 № 54 наявна така інформація: "...Мати - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , приватний підприємець (агентство нерухомості), схильна до зловживання алкоголю, спостерігається лікарем-психіатром з 2018 року, діагноз: Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Суіцидальна спроба. З 13.09.2018 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога Шосткинської ЦРЛ з діагнозом: РППВВ алкоголя (синдром залежності). Батько - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , навчанням та вихованням сина не займається, матеріально не утримує. Згідно інформації ШЗШ І-ІІІст. №4 та ГУНП з 1 по 8 клас вихованням та навчанням [PERSON] займалися дідусь, бабуся і матір. Мати постійно підтримувала зв`язок зі школою та класним керівником,- відвідувала батьківські збори, адекватно реагувала на прохання і зауваження. Батько взагалі не приймав участі у вихованні сина, не цікавився його долею. Хлопець проживав з дідусем та бабусею окремо від своєї матері, за адресою: [ADDRESS] . Після смерті бабусі та дідуся в травні 2018 року [PERSON] переїхав до своєї матері. З мамою він прожив 1,5 тижні, коли мати почала вживати алкогольні напої він пішов мешкати до знайомої сім`ї [PERSON] . У малолітнього [PERSON] родичів в м.Шостка не має. В зв`язку з тим, що хлопчик за останні шість місяців пережив дві стресові ситуації, після переїзду до матері йому потрібно було встановити з нею контакт. З хлопцем та матір`ю неодноразово проводились роз`яснювально-профілактичні бесіди, надавались рекомендації щодо корекції поведінки, але позитивних результатів робота не дала. В серпні 2018 року, за допомогою електронних засобів зв`язку, було розшукано батька [PERSON] , до цього він з сином не спілкувався. Він приїхав до Шостки, оформив належні документи для виїзда дитини до Криму з метою налагодження відносин з сином. [PERSON] хотів залишитися з батьком, бо на той час вже були непорозуміння з матір`ю. Дитина через два тижні повернулася до дому і припинила контакт з батьком до сьогодення. З того часу батько жодного разу не зателефонував, не поцікавився життям та здоров`ям сина, його подальшою долею. Після повернення до дому конфлікт з матір`ю ще більш загострився. Службою у справах дітей, за заявою матері, для формування навичок впорядкованого способу життя, у вересні місяці, [PERSON] було направлено до центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Під час перебування в центрі мати відвідувала сина, підтримувала телефонний зв`язок з ним, забезпечувала необхідними речами. В листопаді, за заявою матері, [PERSON] , було надано дозвіл на відрахування з центру соціально-психологічної реабілітації дітей неповнолітнього [PERSON] в зв`язку з налагодженням стосунків в родині та примиренням. Певний час ніяких непорозумінь в сім`ї не спостерігалось. Але в лютому місяці 2019р. [PERSON] знов пішов з дому до сім`ї [PERSON] та звернувся до служби у справах дітей с заявою про позбавлення батьківських прав. Відносно [PERSON] було складено 2 адмінпротоколи за ст.184, ч.І КУпАП від 11.06.2018р., ст.130, ч.І КУпАП від 22.06.2018 року". В характеристиці [PERSON] за підписами директора школи, класного керівника та практичного психолога наявні такі висновки: "...хлопець не відчуває позитивного інтересу зі сторони матері, вважає себе непотрібним їй, а інколи навіть ненависним.... [PERSON] вважає, що мати може його скривдити. Вдома не відчуває себе захищеним...Родинні відносини на низькому рівні. Дитина не вважає матір близькою рідною людиною і здебільшого називає просто по імені, адже після розлучення батьків він виховувався бабусею та дідусем, які і були для нього рідними людьми. За час проживання з матірю не може пригадати особливих позитивних подій, яскравих моментів, сімейних традицій. Дружнє спілкування відсутнє, наявні часті конфлікти та стресові, для дитини, ситуації...". З відповіді за підписом головного лікаря Комунального некомерційного підприємства "Шосткинська центральна районна лікарня" від 20.02.2019 № 01-12/17/93 вбачається, що [PERSON] спостерігається лікарем-психіатром з 2018 року, діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Суіцидальна спроба. З 13.09.2018 перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога Шосткинської ЦРЛ з діагнозом: РППВВ алкоголю (синдром залежності). Всесвітньою організацією охорони здоров`я в 1979 році термін «алкоголізм» вилучено з Міжнародної класифікації хвороб (МКХ), та замінений терміном «синдром алкогольної залежності». В МКХ-10 алкоголізм позначається як «синдром залежності» (F10.2), що входить до рубріки «психічні та поведінкові розлади, викликані вживанням алкоголю» (F10) Джерело інформації: https://ru.wikipedia.org/wiki/Алкоголизм. З урахуванням викладеного суд вважає, що в п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України використовується застарілий термін "Хронічний алкоголізм", який на даний час згідно Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду (МКХ-10) є "синдромом залежності". Оскільки саме синдром залежності діагностовано у [PERSON] , суд приходить до висновку, що доводи відзиву на позов про те, що відповідач не є хронічним алкоголіком не відповідають дійсності та спростовуються вищевказаним доказом в якому зафіксовано діагноз відповідача. Надані відповідачем консультаційні довідки вказують, що в конкретний проміжок часу (лютий - квітень 2019 року) відповідач алкогольних напоїв не вживала, однак, поставленого відповідачу діагнозу дані довідки не спростовують. В судовому засіданні було допитано свідків сторони позивача - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідача - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] (співробітник ювенальної превенції) показала, що знає проблему відносин неповнолітнього [PERSON] з матір`ю з червня 2018 року, коли їй була передана для опрацювання заява [PERSON] Знає, що після смерті бабусі у січні 2018 року та його дідуся у травня 2018 року [PERSON] почав проживати з мамою, яка вживала алкогольні напої. Також знає, що [PERSON] проживав у [PERSON] . З [PERSON] спілкувалась часто, чула від неї запах перегару. Вказує на неадекватність поведінки [PERSON] , зокрема, спілкування зі свідком на підвищених тонах. Свідок також вказує, що неповнолітній [PERSON] часто телефонував їй з різних питань, зокрема, коли мати не залишала йому ключів від квартири, запитував, куди йому йти, що роботи у конфліктиних ситуаціях, коли [PERSON] вживала алкогольні напої. Свідок [PERSON] (психолог центру соціально-психологічної реабілітації дітей) показала, що за її спостереженнями неповнолітній [PERSON] під час перебування в даному центрі був спокійним, врівноваженим, сором`язливий, розладів поведінки не було. Не заперечує, що мати навідувала сина під час перебування у Центрі, однак, стосунки з мамою були напружені, після відвідування [PERSON] його матір`ю він був пригнічений, емоційний стан погіршувався. Свідок [PERSON] показала, що є сусідкою по дачі та знала дідуся [PERSON] , з яким він приїздив на дачу. Наприкінці травня 2018 року [PERSON] попросив дозволу переночувати, потім розповів, що додому не хоче, оскільки мати вживає алкогольні напої, виганяє його з дому. [PERSON] став проживати у неї. Свідку відомо, що [PERSON] в червні 2018 потрапила до психіатричної лікарні в м. Глухів. Декілька разів відповідач приїздила до неї, була в нетверезому стані. 15.01.2019 їй зателефонував [PERSON] та повідомив, що маму забрала "швидка" до реанімації. [PERSON] телефонувала свідку [PERSON] , після чого працівники поліції привезли [PERSON] до неї. З того часу він постійно проживає у свідка. Вказує, що [PERSON] будь-яких коштів не надає, одяг та харчування [PERSON] повністю на ній ( [PERSON] ). Допитані свідки відповідача показали, що знають [PERSON] з позитивної сторони. Однак, окрім свідка [PERSON] (сестри відповідача) майже нічого не знають про взаємовідносини [PERSON] з її сином. Так, свідок [PERSON] показав, що знав дідуся [PERSON] , на той час, з його слів [PERSON] був іншим. Про будь-які обставини, що стосуються предмету спору, свідком яких він міг бути, [PERSON] не повідомив, вдаючись в процесі допиту до розмірковувань на морально-етичні теми. Свідок [PERSON] (лікар - нарколог) підтвердила, що неодноразово оглядала [PERSON] , вказуючи, що остання була тверезою. Свідок [PERSON] (представив себе другом сім`ї) вказав, що [PERSON] є хорошою мамою, живе нормальним життям. Висловив припущення, що проблема в підлітковому (переходному) віці [PERSON] . Свідок [PERSON] теж висловив власну думку, що [PERSON] хороша мати. З неповнолітнім [PERSON] свідок не спілкувався, останнім часом в квартирі в якій проживає [PERSON] не був. Про проблеми у відповідача з алкоголем йому нічого не відомо. Свідок [PERSON] , яка працює у [PERSON] секретарем (тобто, перебуває в службовій залежності) показала, що [PERSON] заходив на роботу до матері декілька разів, говорив, що все добре. Висловлює припущення, що на [PERSON] впливають інші особи. В той же час, [PERSON] стверджувала, що її син постійно приходить на роботу, заважає працювати, розповідає секретарю "гидоту" про матір. Оцінюючі досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд вважає повністю доведеними обставини того, що зі сторони відповідача має місце тривале ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини. Наслідком цього є те, що неповнолітній [PERSON] не сприймає [PERSON] як матір, відчуває до неї страх, не бажає з нею спілкуватись та повертатись до матері, в той же час, висловлює вдячність сторонній людині, яка займається його вихованням. Та обставина, що [PERSON] є матеріально забезпеченою, не має суттєвого значення, оскільки виховання дитини є правом, а утримання - обов`язком батьків. Ніякі гроші не замінять дитині доброзичливого ставлення, позитивних емоцій, спільного відпочинку, співчуття, здатності поставити інтереси дитини вище своїх власних бажань тощо. Поведінка відповідача в судових засіданнях та в приміщенні суду спростовує її твердження про те, що її син схильний до вигадок та перекручень. Так, 01.07.2019 було призначено судове засідання, однак, з причини відсутності електроенергії засідання не відбулось, а тому в кабінеті головуючого зібрались учасники процесу для узгодження дати судового засідання. Почувши дату 09 липня 2019 року, відповідач заявила, що вона відлітає на відпочинок, а тому буде подавати заяву про розгляд справи за її відсутності. Тобто, відповідач поставила на перше місце власний відпочинок та виявила байдуже ставлення до наслідків даного спору. Через деякий час після виходу учасників справи до коридору, головуючий почув гучні крики. Вийшов до коридору головуючий побачив, як [PERSON] бігла за сином та голосно кричала. [PERSON] заскочив до кабінету помічників та секретарів та просив захистити його від [PERSON] , вказуючи, що остання вдарила його ногою. Свідками цієї події були всі судді та працівники апарату суду, що працюють на другому поверсі, а також відвідувачі суду. В цей же день, як було пізніше з`ясовано в судовому засіданні, з телефону відповідача було відправлено вищецитоване SMS-повідомлення "Я убью тебя,...(далі ненормативна лексика)". Така поведінка відповідача виявляє суттєве протиріччя між доводами відзиву, показаннями свідків сторони відповідача та реальним ставленням матері до свого сина, а також вказує на наявність поведінкових розладів відповідача, підтверджуючи таким чином, вищевказані діагнози відповідача. Таким чином, судом встановлено наявність двох передбачених ст. 164 СК України підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] : ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та хронічний алкоголізм (синдром залежності). Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Також, згідно частини 2 вищевказаної статті питання про стягнення аліментів на дитину суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити одночасно з позбавленням батьківських прав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 4 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

Outcome: approved