Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що з 20.11.2003 року по 02.03.2015 року перебувала в шлюбі з відповідачем, за час спільного проживання сторони за спільні кошти набули майно, а саме квартиру [ADDRESS], автомобіль марки NISSАN РRІМАSТAR, 2004 року випуску сірого кольору та прес- підборщик за ціною 2669,00 грн. Реєстрація права власності оформлена на відповідача, за таких обставин позивач просить поділити спільне майно подружжя та визнати за нею право власності 1/2 частину вказаного майна. Крім того, просила розподілити судові витрати та стягнути втрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача, просила задовольнити позовні вимоги, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте, поштові повідомлення повернулись за сплином терміну зберігання. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання. В силу статті ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 20.11.2003 року між [PERSON] до [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Денишівською сільською радою Житомирського району Житомирської області( а.с.6). Рішенням Богунського районного суду м.Житомира у справі № 295/1783/15 від 17.02.2015 року розірвано шлюб між сторонами, рішення набрало законної сили 02.03.2015 року( а.с.5).. На підставі договору кіпівлі-продажу від 06.04.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Слівінською О.Б., реєстраційний номер 511 придбано квартиру [ADDRESS] власником якої зареєстрований [PERSON] ( а.с. 7). Зі змісту виданої територіальним сервісним центром № 1841 Регіонального сервісного центру в Житомирській області довідки № 1308 від 08.09.2016 року, вбачається, що 20.06.2013 року придбано та постановлено на облік на ім"я [PERSON] автомобіль марки NISSАN РRІМАSТAR, 2004 року випуску сірого кольору. Відповідно до рішення протоколу № 1 загальних зборів співвласників майнових та земельних паїв( часток) колишніх членів КСП "Оліївське" Житомирського району Житомирської області від 31.08.2013 року [PERSON], як власнику майнового сертифікату [NUMBER] виділено майно пайового фонду КСП "Оліївське". Згідно акту прийому -передачі від 02.09.2013 року [PERSON] прийняв в індивідуальну власність майно пайового фонду бувших членів КСП "Оліївське" на суму 2669,00 грн., а саме прес-підборщик. З наведеного вбачається, що право власності на спірне майно набуто в період шлюбу. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України. Враховуючи, що спірне майно придбано в період перебування сторонами в шлюбних відносинах, на спростування доводів позивача, відповідач не надав доказів про те, що вказане майно є його особистою власністю, чи придбано за особисті кошти, суд приходить до висновку, що спірне майно квартира [ADDRESS], автомобіль марки NISSАN РRІМАSТAR, 2004 року випуску сірого кольору та прес- підборщик за ціною 2669,00 грн. є спільною сумісною власністю подружжя в силу ст. 60 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмір 3813,35 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 2000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved