Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

08.11.2016 року головний лікар Берегівської обласної психіатричної лікарні звернулася в суд з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON]. Заява мотивована тим, що останній 08.11.2016 року поступив в Берегівську обласну психіатричну лікарню за направленням лікаря-психіатра Хустської БОПЛ - Сливка В. Д., у зв'язку з тим, що в нього наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для оточуючих. Так, 07 листопада 2016 року [PERSON] було оглянуто лікарем-психіатром Хустської БОПЛ - Сливка В. Д. та видано направлене на госпіталізацію в Берегівську обласну психіатричну лікарню. Висновком №2899 від 08.11.2016 року, який проведений комісією лікарів-психіатрів обласної психіатричної лікарні м. Берегово, встановлено обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно ЗУ «Про психіатричну допомогу», однак лікування громадянина [PERSON], можливе тільки в умовах стаціонару, а згоду останнього мати неможливо, так як він є недієздатною особою. Представник обласної психіатричної лікарні Ромачевська-Губинець М. Ф. в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Прокурор заяву також підтримала, просила суд ухвалити рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. [PERSON], яка є опікуном недієздатного, в судове засідання не прибула. Заслухавши пояснення представника обласної психіатричної лікарні, думку прокурора, який погодився із вимогами заявника щодо госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Статтею 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі від 18.12.2009 року роз'яснено, що у необхідних випадках суд зазначає про урахування: рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення Конституції та законів України, які підлягають застосуванню в даній справі та при вирішенні питання про відповідність Основному Закону України нормативно-правових актів, перелічених у пункті 1 частини першої статті 150 Конституції України, якими сторони доводять свої вимоги чи заперечення; постанов Пленуму Верховного Суду України, прийнятих відповідно до статті 125 Конституції України і статті 55 Закону України від 7 лютого 2002 року N 3018-III "Про судоустрій України", з питання застосування норм процесуального та матеріального права, які підлягають застосуванню в даній справі. Судом встановлено, що рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 17 травня 2016 року, яке набрало законної сили 30.05.2016 року, визнано [PERSON], [INFO] недієздатним та призначено над ним опікуном [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 зазначеної статті, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Згідно висновку комісії лікарів №2899 від 08.11.2016 року, [PERSON], страждає на маячний розлад у особи з легкою розумовою відсталістю, що являє собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Підставою для госпіталізації особи, визнаної недієздатною є: неспроможна самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність та може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] визнаний у встановленому порядку недієздатним та згідно висновку комісії лікарів-психіатрів №2899 від 08.11.2016 року страждає на маячний розлад у особи з легкою розумовою відсталістю, а також враховуючи, що на даний період його лікування можливе тільки в умовах стаціонару, тому суд вважає, що [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Outcome: approved