Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення на підставі ст.196 СК України неустойки за прострочення сплати аліментів в період з жовтня 2012 року по червень 2014 року включно на загальну суму 42508,55 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що до 11.12.2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. За час шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. За рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області по справі № 2-1596/2002 рік з [PERSON] на її користь повинні стягуватися аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 14.11.2002 року і до досягнення нею повноліття. 20 липня 2013 року позивач вдруге вийшла заміж та змінила своє прізвище з Роменська-Павленко на [PERSON]. Деякий час з моменту присудження аліментів, відповідач виконував рішення суду, а потім стали постійні ухилення від їх сплати. У зв'язку з несплатою аліментів станом на 1 липня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 19338,68 грн. Вважає, що умисне ухиляння відповідача від повної та своєчасної сплати аліментів дає їй право на звернення до суду з проханням стягнути з нього неустойку від суми несплачених аліментів. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, раніше в судових засіданнях надала пояснення, аналогічні викладеним в позові, позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити. Представник позивача, що діє на підставі довіреності від 17.03.2014 року [PERSON] просить позовні вимоги задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи ( а.с. 130). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, раніше в судових засіданнях позовні вимоги не визнавав в повному обсязі, мотивуючи несплату аліментів складним фінансовим станом, відсутністю роботи та знаходженням на його утриманні ще однієї дитини. В подальшому в судове засідання не з'являвся, про причини неявки суд не повідомляв. Належним чин6ом повідомлявся про розгляд справи, про що є його особистий розпис ( а.с. 79, 97). В подальшому судові повістки повертались з позначками про закінчення строку зберігання ( а.с. 118,122,126,129), що суд розцінює як небажання відповідача отримувати повістки та з'являтись до суду. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний виконавець ВДВС Енергодарського МУЮ [PERSON], в судове засідання не з'явилася, раніше в судових засіданнях надала пояснення, що дійсно у ВДВС Енергодарського МУЮ на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1596, виданого 25.11.2002 р. Енергодарським міським судом про стягнення аліментів з [PERSON]П на користь [PERSON] на утримання дитини. За [PERSON] існує заборгованість по сплаті аліментів за період з липня 2013 року по жовтень 2014 року, але вже не в розмірі 19358,68 грн., а в розмірі 10303,90 грн.. Надала суду відповідний розрахунок. В подальшому надала заяву про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення позову не заперечує ( а.с. 117). З метою запобігання тяганини при розгляді справи суд ухвалив слухати справу в порядку заочного провадження. Вислухавши доводи сторін, пояснення свідків [PERSON], [PERSON] , [PERSON], [PERSON], дослідив матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що ухвалою суду від 18.12.2014 року провадження по справі зупинялося до розгляду Енергодарським міським судом Запорізької області справи № 316/3021/14-ц за скаргою [PERSON], заінтересовані особи старший державний виконавець ВДВС Енергодарського МУЮ [PERSON], [PERSON] на дії державного виконавця ( а.с. 102). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.12.2014 року по справі № 316/3021/14-ц дії старшого державного виконавця ВДВС Енергодарського МУЮ [PERSON] в частині визначення розміру заборгованості по аліментам [PERSON] по виконавчому листу № 2-1596, виконаний за період з липня 2013 року по жовтень 2014 року визнано неправомірними. Розрахунок заборгованості за аліментами боржника [PERSON] по виконавчому листу № 2-1596, виконаний за період з липня 2013 року по жовтень 2014 року визнано таким, що проведений з порушенням закону та визначено розмір заборгованості за період з липня 2013 року по червень 2014 року у сумі 19358,68 грн.. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 30 червня 2015 року ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.12.2014 року по справі № 316/3021/14-ц в частині визначення розміру заборгованості за період з липня 2013 року по червень 2014 року у сумі 19358,68 грн. скасовано, в іншій частині ухвалу суду залишено без змін ( а.с. 108). Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач та його представник, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом установлено, що сторони являються батьками [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка проживає разом з матір'ю [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області по справі № 2-1596/2002 рік з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 14.11.2002 року і до досягнення нею повноліття. Згідно розрахунку державного виконавця ВДВС Енергодарського МУЮ [PERSON]загальна заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання доньки за період з липня 2013 року по червень 2014 року становить 19358,68 грн. (а. с. 11). Вказана сума заборгованості [PERSON] на час винесення рішення не погашена. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (правова позиція згідно з постановою Верховного Суду України № 6-81цс13 від 11 вересня 2013 року). Право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов'язується з дотриманням державним виконавцем норм Закону України "Про виконавче провадження" стосовно повідомлення належним чином державним виконавцем відповідача про суму заборгованості та про строк її погашення, з урахуванням того, що відповідач знав про необхідність сплати аліментів. Разом із тим згідно з ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем (а не стягувачем, чи боржником). Лише визначивши розмір такої заборгованості, можна обчислювати неустойку. Як роз'яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був добре обізнаний про свій обов'язок зі сплати аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку з 14.11.2002 року, оскільки він їх сплачував до 2013 року. З листопада 2013 року аліменти [PERSON] не сплачуються. Фактично донька сторін протягом 35 місяців не отримувала від батька щомісячного матеріального утримання. Разом з тим п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що рішення суду є обов'язковим до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Отже, для відповідача така відповідальність встановлена ст. 196 СК України, частиною 2 якої передбачено також зменшення розміру неустойки в залежності від матеріального та сімейного стану платника аліментів. Будь-яких обставин, які б унеможливлювали щомісячну сплату аліментів і являлися поважними причинами для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання судового рішення протягом вказаного періоду часу по справі не встановлено. За таких обставин з відповідача на користь [PERSON] на підставі ст.196 СК України підлягає стягненню неустойки за прострочення виплати аліментів за період з листопада 2012 року по червень 2014 року, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати: - листопад 2012 року сума платежу становить 348,30 грн., період нарахування пені з 1 грудня 2012 року по 1 жовтня 2015 року - 1035 днів, розмір неустойки становить 3604,91 грн.; - грудень 2012 року сума платежу становить 359,10 грн., період нарахування пені з 1 січня 2013 по 1 жовтня 2015 року - 1004 дні, розмір неустойки 3605,36 грн.; - січень 2013 року сума платежу 363,00 грн., період нарахування пені з 1 лютого 2013 року по 1 жовтня 2015 року - 973 дні, розмір неустойки становить 3531,99 грн.; - лютий 2013 року сума платежу становить 363,00 грн., період нарахування з 1 березня 2013 року по 1 жовтня 2015 року 944 дні, розмір неустойки становить 3426,72 грн.; - березень 2013 року сума платежу становила 363,00 грн., період нарахування з 1 квітня 2013 по 1 жовтня 2015 року 913 днів, розмір неустойки становить 3314,19 грн. - квітень 2013 року сума платежу становить 363,00 грн., період нарахування з 1 травня 2013 року по 1 жовтня 2015 року 883 дні, розмір неустойки становить 3205,29 грн.; - травень 2013 року сума платежу становить 363,00 грн., період нарахування з 1 червня 2013 року по 1 жовтня 2015 року 852 дні, розмір неустойки становить 3092,76 грн.; - червень 2013 року сума платежу 363,00 грн., період нарахування з 1 липня 2013 року по 1 жовтня 2015 року 822 дні, розмір неустойки 2983,86 грн.; - липень 2013 року сума платежу становить 354,80 грн. період нарахування з 1 серпня 2013 року по 1 жовтня 2015 року 791 день, розмір неустойки 2806,47 грн.; - серпень 2013 року сума платежу 1374,84 грн., сплачено 3500,00 грн.; - вересень 2013 року сума платежу 1374,84 грн., період нарахування з 1 жовтня 2013 року по 1 жовтня 2015 року 730 днів, розмір неустойки 10037,50 грн.; - жовтень 2013 року сума платежу 1374,84 грн., період нарахування з 1 листопада 2013 року по 1 жовтня 2015 року 699 днів, розмір неустойки 9611,25 грн.; - листопад 2013 року сума платежу 1374,84 грн., період нарахування з 1 грудня 2013 року по 1 жовтня 2015 року 669 днів, розмір неустойки 9198,75 грн.; - грудень 2013 року сума платежу 1374,84 грн., період нарахування з 1 січня 2014 року по 1 жовтня 2015 року 638 днів, розмір неустойки 8772,50 грн.; - січень 2014 року сума платежу 1374,84 грн., період нарахування з 1 лютого 2014 року по 1 жовтня 2015 року 607 днів, розмір неустойки 8346,25 грн.; - лютий 2014 року сума платежу 1374,84 грн., період нарахування з 1 березня 2014 року по 1 жовтня 2015 року 579 днів, розмір неустойки 7961,25 грн.; - березень 2014 року сума платежу 1374,84 грн., період нарахування з 1 квітня 2014 року по 1 жовтня 2015 року 548 днів, розмір неустойки 7535,00 грн.; - квітень 2014 року сума платежу 1374,84 грн., період нарахування з 1 травня 2014 року по 1 жовтня 2015 року 518 днів, розмір неустойки 7122,50 грн.; - травень 2014 року сума платежу 1374,84 грн., період нарахування з 1 червня 2014 року по 1 жовтня 2015 року 487 днів, розмір неустойки 6696,25 грн.; - червень 2014 року сума платежу 1374,84 грн., період нарахування з 1 липня 2014 року по 1 жовтня 2015 року 457 днів, розмір неустойки 6283,75 грн., а разом сума неустойки за весь період прострочення складає 111 136,55 грн. За змістом ст.196 ч.2 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що з кінця 2013 року він не має постійної роботи, має на утриманні ще одну неповнолітню дитину. Необхідно враховувати правову природу санкції, передбаченої ст.196 СК України, загальні положення про відповідальність. Санкція у вигляді стягнення пені спрямована на забезпечення виконання платником аліментів своїх зобов'язань, визначених ст.ст.203,205 СК України і її розмір має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до стягнення пені, яка перевищує сам розмір заборгованості по аліментам. Суд вважає за необхідне, з урахуванням фактичних обставин справи, матеріального становища платника аліментів та розміру неустойки, який значно перевищує суму заборгованості по аліментам, а також, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, якими є справедливість та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), статті 48 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, - зменшити суму неустойки (пені) до 30 000,0 грн. Доводи [PERSON] щодо відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів є неприйнятними. Належних та допустимих доказів того, що заборгованість по аліментам на утримання доньки утворилась з незалежних від нього причин, тобто за відсутності його вини у розумінні ст. 196 СК України, відповідач суду не надав. Крім того, з відповідача на користь позивача на підставі ст.88 ч.5 ЦПК України підлягають стягенню понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 425,08 грн.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial