Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП "Центр Державного земельного кадастру", в якому просив стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 7 204,32 грн. нарахованої заробітної плати з урахуванням інфляційних збитків, 25 117, 18 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, а також витрати на правову допомогу. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він перебував у трудових відносинах із відповідачем, працюючи на посаді водія транспортних засобів, та 25.04.2016 р. був звільнений із займаної посади за п.1 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу №65-к від 25.04.2016 року. Зазначає, що в порушення чинного трудового законодавства з ним не було проведено повного розрахунку, а саме не виплачено заборгованість по заробітній платі у сумі 6 508, 88 грн. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні при вирішенні спору поклалася на розсуд суду. Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах із відповідачем, працюючи на посаді водія транспортних засобів, та 25.04.2016 р. був звільнений із займаної посади за п.1 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу №65-к від 25.04.2016 року (а.с. 7). В порушення чинного трудового законодавства з позивачем не було проведено повного розрахунку, а саме не виплачена заборгованість по заробітній платі у сумі 6 508, 88 грн. Заборгованість підтверджується довідкою Житомирської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" №56 від 10.10.2016р., відповідно до якої заборгованість по заробітній платі ЖРФ ДП "Центр державного земельного кадастру" перед [PERSON] становить 6 508, 88 грн. (а.с. 6). Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Реалізація зазначених конституційних прав громадян врегульована Законом України від "Про оплату праці" 24 березня 1995 р. №108/95-ВР, Кодексом законів про працю України (далі КЗпП), іншими законодавчими та нормативними актами. Так, ст. 1 Законом України від "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. За змістом вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача ДП "Центр державного земельного кадастру" заборгованості по заробітній платі в розмірі 6508,88 грн. Крім того суд вважає обгрунтованою вимогу про стягнення інфляційних збитків за період з 25.04.2016 по 25.01.2017 на суму 696 грн. 32 коп., підтверджених розрахунком (а.с. 5), а тому задовольняє позов в цій частині. Статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 8 цього Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. Судом встановлено, що середньоденна заробітна плата за останні два оплачувані місяці роботи [PERSON] становить: 1370,00 грн. (лютий 2016 року) + 3676,85 грн. (березень 2016 року) : 43 робочі дні (21 р.д. (лютий 2016 року) + 22 р.д. березень 2016 року)) = 117 грн. 37 коп. Таким чином, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в період з 25.04.2016 (день звільнення) до 09.02.2017(день подачі позову), що підлягає стягненню з ДП "Центр державного земельного кадастру" на користь [PERSON] становить 117, 37 грн. х 214 р.д. = 25 117, 18 грн., де: 117, 37 грн. - середньоденна заробітна плата, що передувала звільненню; 214 р.д. - сумарна кількість робочих днів затримки розрахунку (згідно листа Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 р. №10846/0/14-15/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік"). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині також. Разом з тим суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення витрат на правову допомогу, оскільки такі витрати документально позивачем не підтверджені. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу майнового характеру в сумі 1600,00 грн.

Outcome: partial