Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України 08.12.2014 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Позовна заява обґрунтована тим, що 23.07.2011 року [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем «Daewoo» з державним номерним знаком [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . На дату скоєння пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, його вина підтверджується рішенням суду. У зв`язку з настанням події МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 32659,00 грн та 250,00 грн витрат на проведення експертизи. Позивач, посилаючись на норми ст.1191 ЦК України та ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив стягнути з відповідача [PERSON] кошти в розмірі понесених витрат в сумі 32909 грн та судові витрати. Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 05.02.2015 позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти всього в розмірі 33238 грн. 09 коп. Відповідачем 12.10.2020 подано до суду заяву про перегляд зазначеного заочного рішення суду. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27.10.2020 скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 5 лютого 2015 року в справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, відмовити в задоволенні клопотання щодо розгляду справи в загальному позовному провадженні, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце судового засідання для розгляду справи по суті. Призначено розгляд справи по суті на 01.12.2020. Позивачем МТСБУ 26.11.2020 подано до суду заяву про збільшення позовних вимог. Заява обґрунтована тим, що між позивачем та відповідачем виникли грошові зобов`язання, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу за прострочення повернення грошового зобов`язання 3 % річних та індекс інфляції за весь час такого прострочення. Позивач просив стягнути з [PERSON] на корить МТСБ України кошти в розмірі понесених витрат в сумі 32909,00 грн, 3 % річних в сумі 8837 грн, інфляційні в сумі 54903 грн 67 коп., витрати за юридичні послуги в розмірі 2000 грн та судовий збір в розмірі 2102 грн. Відзив на позовну заяву відповідачем не подавався. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18.12.2020 задоволено клопотання позивача, залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] . Представник позивача звернулася до суду з заявою, в якій просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судові засідання 18.12.2020, 05.01.2021 та 28.01.2021 не з`явився, хоча кожного разу повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду (а.с. 191, 222, 228), про причини своєї неявки до суду повідомив лише один раз в заяві, поданій до суду 18.12.2020 (а.с. 192). Представник відповідача [PERSON] також в судові засідання 18.12.2020, 05.01.2021 та 28.01.2021 жодного разу не з`явився, хоча кожного разу повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду (а.с. 188, 201, 219), про причини своєї неявки до суду повідомив в заявах, поданих до суду 04.01.2021 (а.с. 209) та 28.01.2021. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, пояснення щодо позову не подавала, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду (а.с. 216, 217, 227). Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що в засідання не з`явились, суд виходить з наступного. Про час та місце судового розгляду відповідач та його представник завчасно повідомлені відповідно до ст.128 ЦПК України. Про обізнаність відповідача про час та місце розгляду справи свідчить та обставина, що до суду були подані неодноразово заяви про відкладення розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання 28.01.2021 не з`явився повторно, при цьому особисто не повідомив суду про причини своєї неявки, які перешкоджали б його явці в судове засідання. Відповідно до п.2 ч.1 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Згідно частини 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому згідно ст.223 ЦПК України відсутні підстави для відкладення розгляду справи у зв`язку з неявкою відповідача. Представник відповідача [PERSON] в засідання також не з`явився, в поданій до суду 28.01.2021 заяві вказував на поважність причин його неявки - участь в іншому судовому засіданні. Разом з тим, має місце повторна неявка представника відповідача та неявка самого відповідача без будь-яких поважних причин. Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Добросовісно користуючись своїм правом, відповідач та його представник мали можливість подати відзив на позов. Тому той факт, що на час розгляду справи відповідач своїм правом не скористався, не надав відзив на позов, неодноразово не з`явився в судові засідання, не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Враховуючи, що встановлені законом строки розгляду справи спливли, підстави для відкладення розгляду справи відсутні, а також враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали справи Київського районного суду м. Полтави № 3-2235/11, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 23 липня 2011 року о 19-00 год. відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ21099, державний номерний знак [NUMBER] , на 202 км автодороги Київ-Харків допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «ДЕО», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями відповідач [PERSON] скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України. Постановою Київського районного суду м. Полтави від 30 вересня 2011 року, яка вступила в законну силу, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому суд вважає доведеними обставини щодо наявності відповідних дій, вчинених відповідачем, які встановлені постановою суду в справі про адміністративне правопорушення. Незгода відповідача з постановою суду від 30 вересня 2011 року в справі № 3-2235/11, на що посилався відповідач в судовому засіданні при розгляді заяви про скасування заочного рішення, судом оцінюється критично, судове рішення вступило в законну силу та не було оскаржено у встановленому законом порядку. Також судом встановлено, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «ДЕО» з номерним знаком [NUMBER] , що належить [PERSON] . Розмір завданих збитків, згідно Звіту № 2408/08/11 від 04.08.2011 року, завданої власнику колісного транспортного засобу марки «Део» з номерним знаком [NUMBER] , внаслідок ДТП від 23.07.2011 року, становить 38895,37 грн. за пошкоджений транспортний засіб. Вартість працездатних та ліквідних складових відповідно до Звіту № 2408-2/08/11 від 08.11.2011 складає 6236,37 грн. Відповідно до п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 зазначеного Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Як встановлено судом, у зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 09.12.2011 здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 32659,00 грн та 250,00 грн витрат на проведення експертизи. Таким чином, позивачем МТСБУ було виконано покладений на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Ст. 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Оскільки МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відповідно до ст. ст. 1166, 1188, ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України та п. 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги МТСБУ в частині стягнення грошових коштів в розмірі 32909 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з [PERSON] підлягає стягнення сума коштів в розмірі 32909 грн (32659,00 грн + 250,00 грн). Щодо решти позовних вимог суд виходить з такого. Статтею 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, зокрема, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу не витікає із зобов`язань за договором страхування між позивачем та відповідачем, а тому немає підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст. 625 ЦК України про відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги МТСБУ про стягнення з відповідача [PERSON] 3 %річних в сумі 8837 грн та інфляційних витрат в сумі 54903,67 грн є безпідставними та не підлягають задоволенню. Посилання представника відповідача в судовому засіданні під час скасування заочного рішення на пропуск позивачем строків позовної давності не є обґрунтованим. підпункт 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає право МТСБУ після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до особи винної у ДТП та не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. Отже в даному випадку має місце регресний порядок відшкодування. Окрім цього, порядок такого відшкодування врегульований спеціальним Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з аналізу норм якого вбачається, що за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик виплатив третій особі, а не своєму страхувальнику, є одночасно й відшкодуванням шкоди третій особі (потерпілому) в деліктному зобов`язанні, оскільки страховик у договірних правовідносинах обов`язкового страхування відповідальності є одночасно боржником у цьому деліктному зобов`язанні. А тому відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України моментом початку позовної давності для регресної вимоги страховика є день проведення страховиком виплати страхового відшкодування третій особі (потерпілому в деліктному зобов`язанні) (ВСУ від 05.04.2017 № 6-2806цс16). Як встановлено судом, страхове відшкодування позивачем було виплачено потерпілій особі 09.12.2011 (а.с. 66), а з позовом до суду звернувся за допомогою засобів поштового зв`язку 03.12.2014 (а.с. 69), тобто, в межах строків позовної давності. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем МТСБУ документально підтверджено понесення судових витрат зі сплати судового збору в розмірі - 2102 грн (а.с. 1, 166), а також витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог позивача йому підлягають відшкодуванню понесені судові витрати відповідачем в розмірі 715,73 грн в частині витрат судового збору та в розмірі 681 грн в частині витрат на правову допомогу, всього - 1396,73 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (34,05 %).

Outcome: partial