Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

02 квітня 2019 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що в Кальміуському відділі державної виконавчої служби м. Маріуполя у лютому 2019 року вона дізналась про наявність виконавчого напису Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. від 29.09.2017 року про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.04.2017 року у розмірі 144561,64 грн. На виконання вказаного напису Кальміуським відділом ДВС м. Маріуполя на підставі заяви ПАТ КБ «Приватбанк» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56257285 від 24.04.2018 року та постанову від 07.12.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, на підставі якої з призначеної їй пенсії по інвалідності здійснюється утримання 20% пенсії. Строк, за який проведено стягнення\~ - з 22 квітня 2010 року по 31 серпня 2017 року. Вважає, що нотаріусом при видачі виконавчого напису було порушено ряд вимог чинного законодавства. На дату вчинення виконавчого напису, за яким провадиться стягнення виконувався на підставі втративших чинність підзаконних актів. Позивач зауважує суд, що як вбачається із тексту виконавчого напису, виконавчий напис вчинено відносно фізичної особи [PERSON] , строк, за який проведено стягнення з 22 квітня 2010 року по 31 серпня 2017 року. Але, як фізична особа позивач із ПАТ КБ «Приватбанк» кредитного договору не укладав, а укладав інший про надання банківських послуг. Також нотаріусом не враховано вимоги ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якою встановлено мораторій на нарухування пені та штрафів на основну суму заборгованості. На підставі викладеного просить суд визнати виконавчий напис, виданий Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем від 29.09.2017 року за реєстровим № 14587 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості у розмірі 144561,64 гривень, з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12664,00 гривень, заборгованість за відсотками у розмірі 121054,90 гривень, заборгованість за комісією та пенею у розмірі 3482,66 гривень, заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 гривень, заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 6860,08 гривень, витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1800,00 грн. - таким, що не підлягає виконанню. 19 червня 2019 року до суду надані заперечення відповідача АТ КБ «Приватбанк» в особі представника Христян О.М., в яких зазначено, що виконавчий напис був вчинений з суворим дотриманням ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1, 3.2, г. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Стосовно проживання позивача на території зони АТО зазначила, що оскільки договір оформлений у 2011 році, у Банка була відсутня достовірна інформація про адресу, за якою на час початку проведення антитерористичної операції проживав позивач. На сьогоднішній день боржник до Банку з метою списання штрафних санкцій не звертався. Після отримання достовірної інформації про адресу реєстрації (проживання), Банком буде виконано вимоги передбачені ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позивач та його представник [PERSON] , діюча на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру, до судового засідання не з`явились, надали письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутність. На позовних вимогах наполягають, просять позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] ., діюча на підставі довіреності, надала клопотання про розгляд справи в її відсутності з урахуванням письмових заперечень. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляд справи був повідомлений належним чином. З`ясувавши позиції сторін, викладені у позові та запереченнях, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 144561,64 грн., з урахуванням - заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12664,00 гривень, заборгованості за відсотках у розмірі 121054,90 гривень, заборгованості з пені та комісії у розмірі 3482,66 гривень, заборгованість по штрафах (фіксована частина) у розмірі 500 гривень, заборгованість по штрафах (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 6860,08 гривень, витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800,00 грн. Стягнення здійснюється за період з 22 квітня 2010 року по 31 липня 2017 року. Виконавчий напис було зареєстровано у реєстрі за № 14587 та він набрав чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, тобто з 29 вересня 2017 року. Також з матеріалів справи вбачається, що виконавчий напис було вчинено на підставі наступних документів: 1) заяві Банку від 23 серпня 2017 року про вчинення виконавчого напису; 2) кредитного договору, укладеного 22 квітня 2010 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] ; 3) розрахунку заборгованості за кредитним договором; 4) письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором б/н від 22 квітня 2010 року на адресу [PERSON] з інформацією про її відправлення; 5) опису до цінного листа на адресу [PERSON] В подальшому, на підставі вказаного виконавчого напису, 24 квітня 2018 року старшим державним виконавцем Кальміуського ВДВС міста Маріуполь ГТУ юстиції у Донецькій області було відкрито виконавче провадження ВП № 56257285 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, відповідно до виконавчого напису. За загальним правилом ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №\~\~\~ 296/5 від 22.02.2012 (далі за текстом Порядок). Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат"). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №\~\~\~ 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі за текстом Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:а а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене, оскільки виконавчий напис, який є предметом спору у справі, вчинено 29.09.2017, тобто після моменту визнання недійсною\~\~\~ постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 в частині, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001. Однак, всупереч наведеному, при вчинені виконавчого напису 29.09.2017 за реєстровим номером № 14587 нотаріус керувався саме нечинним пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України 29.06.1999 № 1172, про що ним зазначено у самому написі. Разом з тим, пунктом 1 Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до розділу 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України (надалі також Порядок вчинення нотаріальних дій), затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 286/5 від 22.02.2012, встановлені умови за яких вчиняються виконавчі написи нотаріуса, а саме: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Серед переліку додатків до заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про вчинення виконавчого напису від 29.09.2017, зазначені: 1) кредитний договір /копія/; 2) засвідчена виписка з особового рахунку боржника /копія/ - 2 екземпляри; 3) вимога про усунення порушень за Кредитним договором /копія/; 4) розрахунковий документ про оплату послуг поштового зв`язку /копія/; 5) опис вкладення у цінний лист /копія/; 6) довіреність представника ПАТ КБ «Приватбанк» /копія/; 7) паспорт представника ПАТ КБ «Приватбанк» /копія/. Виходячи з наявних у справі документів, що надані позивачу приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем за його заявою, на підставі яких був вчинений спірний виконавчий напис, відповідачем фактично було подано нотаріусу з-поміж іншого копію анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та розрахунок заборгованості за договором № б/н від 22.04.2010. З наведеного вбачається, що під кредитним договором відповідач мав на увазі анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківськх послуг у Приватбанку, підписавши яку позивач погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які разом з цією заявою та карткою зі зразками підписів та відтисками печатки складають Договір банківського обслуговування, та відповідно до якого позивачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок у зв`язку з волевиявленням Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , що визначено та врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг». Водночас, Суд зазначає, що пунктом 1 Переліку передбачено необхідність подання нотаріусу саме оригіналу нотаріально посвідченої угоди, а натомість відповідачем було подано копію анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку зі зразками підписів та відтиском печатки від 22.04.2010. При цьому, Суд вважає, що в будь-якому разі вказана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку зі зразками підписів та відтиском печатки від 22.04.2010 мала бути подана відповідачем нотаріусу з відповідними додатковими документами, які лише в комплексі можуть бути оцінені як кредитний договір та є доказами виникнення кредитних правовідносин між сторонами. Крім того, суд зазначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, і беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Зокрема, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". При цьому, поданий відповідачем для вчинення виконавчого напису документ під назвою "Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 22.04.2010" не є випискою з рахунку боржника в розумінні чинного законодавства, зокрема, пунктом 5.5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003р. №254, згідно якого, виписка з особового рахунку має містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Доказів подання нотаріусу саме засвідченої виписки з особового рахунку боржника, яка значиться у п. 2 додатків до заяви про вчинення виконавчого напису, а ні позивачем, а ні третьою особою в матеріали справи надано не було. Поряд з викладеним суд зазначає, відповідно до пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (в редакції чинній станом на дату вчинення спірного виконавчого напису), виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. (підпункт 5.1) Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. (підпункт 5.2) Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. (підпункт 5.3) Отже, станом на 29.09.2017 (дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса) чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось. Відтак, звертаючись із заявою про вчинення виконавчого напису на копії договору для стягнення боргу частинами в порядку підпункту 5.3 Порядку вчинення нотаріальних дій, відповідач в будь-якому разі мав надати також оригінал договору для відмітки про вчинення виконавчого напису, чого у даному випадку здійснено не було. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Разом з тим, як вбачається з самого виконавчого напису, всупереч вимогам підпункту 5.3 Порядку вчинення нотаріальних дій, він вчинений, а ні на копії боргового документа, а ні на виписці з особового рахунку боржника. З огляду на викладені вище обставини слід дійти висновку, що відповідачем не було подано належних документів, згідно з Переліком документів в редакції, що діяла на момент вчинення спірного виконавчого напису, що виключало можливість формального підтвердження нотаріусом безспірності заборгованості боржника. Крім того, відповідно до частини 1 статті 88 Закону України "Про нотаріат" та пункту 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. За змістом статті 89 Закону України "Про нотаріат" у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік,\~\~\~\~ місяць,\~\~\~\~ число) його вчинення,\~\~\~\~ посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача;\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян),\~\~\~\~ номери рахунків в\~\~\~\~ установах\~\~\~\~ банків\~\~\~\~ (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети,\~\~\~\~ які підлягають витребуванню,\~\~\~\~ в тому числі пеня,\~\~\~\~ проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата\~\~\~\~ набрання\~\~\~\~ юридичної\~\~\~\~ сили;\~\~\~\~ строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Як вбачається з виконавчого напису від 29.09.2017, стягнення здійснюється за загальний період з 22.04.2010 по 31.07.2017. Водночас, зважаючи на вказаний період, що складає більше семи років, з огляду на заявлення банком до стягнення окрім основної заборгованості також заборгованості по черговим платежам без конкретного періоду їх нарахування, Суд вважає слушними та не спростовними доводи позивача про те, що банком порушено правила звернення до нотаріуса за вчинення виконавчого напису, оскільки з дня виникнення права вимоги щодо окремих платежів минуло більше трьох років. При цьому, а ні з наявних в матеріалах справи документів, а ні з поданих відповідачем пояснень не вбачається таких, які б доводили протилежне. Одночасно, Суд відхиляє доводи позивача з приводу неврахування нотаріусом вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки нотаріус не уповноважений та не зобов`язаний перевіряти розрахунок штрафних санкцій та порядок їх нарахування при вчиненні виконавчого напису. На підставі вищенаведеного, Суд доходить висновку, що спірний виконавчий напис нотаріусом було вчинено без надання зі сторони Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" обов`язкових документів, що передбачені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, в редакції від 29.11.2001, та за заборгованістю, яка не має ознак безспірної, що відповідно є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає задоволенню. Отже, враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги вставлені фактичні обставини справи, Суд доходить висновку, що виконавчий напис суперечить вимогам чинного законодавства, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved