Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Виконком Металургійної районної у місті [PERSON] ради, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку за давністю володіння площею 0,0989 га за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Партизанська, будинок 40-42. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 29.12.2007 року [PERSON] придбала у власність 1/2 частину будинку за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Партизанська, 40-42 у відповідачки [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 24.12.2007 року. Згідно умов даного договору майно складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований на земельній ділянці розміром 0,0989 га., яка знаходиться за тією ж адресою, при цьому продавець зобовязувався після одержання Державного акту на право власності на земельну ділянку, експертної оцінки земельної ділянки, рецензії та відповідних довідок, додаткового укласти з покупцем договір купівлі-продажу, вищевказаної земельної ділянки у строк до 24 грудня 2008 року. Позивачка зверталась до управління держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області з запитом 31.08.2016 року щодо надання інформації щодо приватизації земельної ділянки за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Партизанська, будинок 42, у відповіді держеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області зазначено, що відповідно до рішення виконкому Криворізької міської Ради від 12.08.1998 року за № 342 земельна ділянка площею 0,0989 га., яка розташована за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Партизанська, будинок 42 передана у власність. За даними управління, що були створені від власною діяльністю, станом на 31.12.2012 року вищезазначена земельна ділянка перебуває у власності громадян, що посвідчено державним актом на право власності на землю серії 111-ДП № 014410, зареєстрованим 19.11.2002 року за № 17063. Згідно домової книги на момент приватизації земельної ділянки за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Партизанська, будинок 40-42 мешкали [PERSON] та [PERSON]. Згідно даних наявних у позивача відповідач [PERSON] стала власником вказано будинку та користувалась земельною ділянкою з 09.12.2003 року, у звязку з вище викладеним та посилаючись на норми ст.. 344 та 377 ЦК України, позивач просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON]-[PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає. Від відповідача по справі [PERSON] 21 грудня 2017 року через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить суд задовольнити позов. Відповідач по справі [PERSON] та [PERSON] до суду не зявилися про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом направлення судової повістки за вказаною адресою проживання, які повернулися до суду з поштового відділення з відміткою «За закінченням строку зберігання». Третя особа у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито\~\~ до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню відповідно до\~ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. У зв'язку з цим, з огляду на належне повідомлення позивача та відповідача про дату, час та місце розгляду вказаної цивільної справи, суд зі згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд вказаної справи на підставі наявних в ній письмових доказів. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до п. 1 ст. 8 вказаної Конвенція кожній особі, окрім інших прав, гарантовано право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою цього житла. Пункт 2 ст. 8 цієї Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п.1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров'я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до п. 4 цієї статті, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 24.12.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, який зареєстрований в реєстрі за № 925 та зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.01.2008 року. Відповідно до пункту 1.2 вказаного договору майно складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями. В складі цілого житлового будинку з господарськими будівлями, входять: А1-житловий будинок загальною площею 134,9 кв.м.; в тому числі житловою площею 93,8 кв.м.; Б гараж, В сарай; Е вбиральня, Д вбиральня; Г гараж; 1-3 огорожа; I водоканалка; III замощення; II водоканалка. Акту конкретного користування між співвласниками не має. Житловий будинок з господарськими будівлями розташований на земельній ділянці розміром 0,0989 га., яка знаходиться за тією ж адресою (право на набуття у власність цієї земельної ділянки підтверджується Договором купівлі-продажу посвідченим 09 грудня 2003 року [PERSON], приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстрованим у реєстрі за № 12703). При цьому Продавець зобовязується після одержання Державного акту на право власності на земельну ділянку, Експертної грошової оцінки земельної ділянки, рецензії та відповідних довідок, додатково укласти з Покупцем договір купівлі-продажу, вищевказаної земельної ділянки у строк до двадцять четвертого грудня дві тисячі восьмого року. (а.с.8) Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом зокрема визнання права та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.\~\~\~\~ На підставі ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.\~\~\~\~\~\~ Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.\~\~ Згідно ч. 1 ст.. 119 ЗК України, Громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.\~\~ У відповідності із п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦІК України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.\~\~ Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Саме ці обставини існують у позивача для визнання за ним права власності, на дану земельну ділянку за набувальною давністю. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за даним позовом про визнання права власності за набувальною давністю є орган місцевого самоврядування на якому розташована дана земельна ділянка. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови).\~ Згідно п.п. 9,11,14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» у разі втрати не із своєї волі майна його давнісним\~володільцем та повернення цього майна протягом одного року\~або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3ст. 344 ЦК)). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2ст. 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну\~річ. Отже, встановлення власника\~майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змістуч.1ст. 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, той факт, що позивач добросовісно володів земельною ділянкою площею 0,0989 га за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Партизанська, будинок 40-42 понад 10 років і продовжує відкрито, безперервно володіти нею, суд вважає, що позовні вимоги позивача до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно підлягають задоволенню, а за [PERSON] необхідно визнати право власності за набувальною давністю на вказану земельну ділянку відповідно до ст. 344 ЦК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved