Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 37634, 25 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 08.09.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір згідно якого останній отримав кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки . Відповідач станом на 27.12.2017 р. порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму- 37634, 25 грн., яка складається з: заборгованість по кредиту -2878,93 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 29387,02, 95 грн., заборгованість по пені та кімісії- 3100 грн. а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 1768, 30 грн. та просить стягнути сплачений судовий збір в сумі 1762 грн. До судового засідання представником позивача надано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог (а. с. 40 ). До судового засідання відповідачем надано заяву про застосування строків позовної давності, згідно якої стверджується, що ПАТ КБ "Приватбанк" 08 вересня 2011 року надано послугу у вигляді видачі пластикової платіжної картки строком дії 2 (два) роки і встановлення кредитного ліміту на таку платіжну картку у розмірі до 2000 (двох) тисяч гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60 процента у рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення який відповідає строку дії картки тобто 2 (два) роки. Отримавши 08 вересня 2011 року платіжну картку ПАТ КБ "Приватбанк", активно користувався до закінчення 2 (двох) річного строку дії такої картки, а саме до 08 вересня 2013 року. З 08 вересня 2013 року будь які послуги від ПАТ КБ "Приватбанк" отримувати припинив, відносини розірвав та платіжну картку повторно не отримував. З 08 вересня 2013 року повідомлень від ПАТ КБ "Приватбанк" про існування заборгованості чи вимоги позивача про досудове врегулювання проблемної заборгованості, належним чином не вручалось. Про утворення заборгованості стало відомо зі змісту позовної заяви. З посиланням на статтю 267 Цивільного кодексу України просить відмовити в задоволенні позову повністю. Згідно ст.223 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти. Сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення договору б/н від 08.09.2011 року ( а.с.9-32). Згідно позовних вимог та довідки (а.с.2-4, 5-10 ) заборгованість станом на 27.12.2017 р. - 37634, 25 грн., яка складається з: заборгованість по кредиту -2878,93 грн., заборгованість по процентам за користування кредиом 29387,02, 95 грн., заборгованість по пені та кімісії- 3100 грн. а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 1768, 30 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), якою підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв'язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача ПАТ [PERSON] банк «ПриватБанк»,

Outcome: approved