Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Представник ТМО "Психіатрія" у м. Києві звернувся до суду з заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], до психіатричного закладу, якого 07.07.2016 р. було госпіталізовано за направленням лікаря Київської міської психоневрологічної лікарні №2 до відділення №7 ТМО "Психіатрія" з підстав: загострення психічного захворювання та погіршення стану. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заяву. Пояснив, що звернення до суду з даною заявою про госпіталізацію для добровільного лікування викликано лише рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р. У зв'язку з загостренням психічного захворювання [PERSON] (маячні ідеї відношення та агресивна поведінка по відношенню до матері, безсоння, відмова від прийому ліків) його було госпіталізовано до відділення №7 ТМО «Психіатрія» у м. Києві. Опікун особи, яка визнана судом недієздатною надала згоду на добровільне лікування для покращення психічного стану її сина [PERSON] В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON], яка являється опікуном особи, визнаної судом недієздатним, заяву підтримала. Прокурор Іванова О.П. заяву підтримала, посилаючись на рішення Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що після проходження курсу лікування його психічний стан значно покращується. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2010 р. визнано [PERSON], [INFO], недієздатним, призначено [PERSON] опікуном над недієздатним (а.с. 8). З направлення лікаря Київської міської психоневрологічної лікарні №2 від 06.07.2016 р. вбачається, що причинами направлення [PERSON] на госпіталізацію до ТМО «Психіатрія» у м. Києві є прояв небезпечних дій: маячні ідеї відношення та агресивна поведінка по відношенню до матері, безсоння, відмова від прийому ліків (а.с. 5). Як встановлено в судовому засіданні, 07.07.2016 року [PERSON], було госпіталізовано до відділення №7 ТМО «Психіатрія» у м. Києві, в зв'язку із загостренням психічного захворювання та погіршення стану. З медичної карти стаціонарного хворого №4420 ТМО «Психіатрія» у м. Києві вбачається, що з 07.07.2016 р. по теперішній час [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі, з причин погіршення психічного стану, наростання відчуття тривоги, внутрішнього напруження, безсоння, проявом численних маячних ідей, посиленням галюцинаторних голосів, виявом агресії по відношенню до матері. Встановлений клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг. Виражений апатико-дисоціативний дефект. Галюцинаторно-параноїдний синдром (F -20.00) (а.с. 4). 07.07.2016 р. здійснено первинний огляд ТМО «Психіатрія» у м. Києві у складі: завідуючого відділенням №7 [PERSON], лікуючого лікаря [PERSON] З первинного огляду вбачається, що спадковість психічними захворюваннями обтяжена - рідний дядько страждав на психічний розлад. Вперше психічний стан змінився в 2001 році, коли змінився в поведінці - став обособлюватися, нічим не займався, став холодним по відношенню до родичів, почав нехтувати своїми трудовими обов'язками, не дотримувався особистої гігієни. В подальшому приєдналась галюцинаторно-параноїдна симптоматика. Тоді вперше проходив стаціонарне лікування в ТМО «Психіатрія» у м. Києві, де було встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїчний синдром. В подальшому захворювання прийняло безперервний перебіг, мали місце часті госпіталізації з приводу загострення галюцинаторно-параноїдної симптоматики, швидко наростав апатико-дисоціативний дефект, в зв'язку з чим був признаний інвалідом 2 групи. Остання госпіталізація у відділення №9 з 04.06.2016 р. по 09.06.2016 р. в зв'язку з тривогою, безсонням, численними маячними ідеями персекуторного змісту, наявність вербальних псевдогалюцинацій. Психічний стан на момент надходження до психіатричного закладу: свідомість ясна, зовні неохайний, напружений, тривожний, підозрілий, дратівливий, злісний. В бесіду з лікарем вступає неохоче, дистанції з лікарем не дотримується, бесіда носить малопродуктивний характер, на запитання відповідає не по суті, знаходиться під впливом галюцинаторних переживань. Емоційно знижений, обличчя гіпомімічне, дисфоричний. Мислення паралогічне, непослідовне з зісковзуваннями та асоціативними розривами. Активно виказує маячні ідеї персекуторного змісту («заклали в голову цукерку», «хочуть вирізати мозок скальпелем»). Активно галюцинує під час бесіди (до чогось прислухається, шепоче незрозумілі фрази). До свого стану критика відсутня. (а.с. 6-7). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Згідно з рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. №1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В зв»язку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму ст.282 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved