Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 8234 від 10.08.2017 року, виданий приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.11.2007 року у розмірі 18 291 грн. 39 коп., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що про вчинення виконавчого напису дізнався із постанови про відкриття виконавчого провадження та вважає, що виконавчий напис вчинений нотаріусом після спливу строку давності, тобто через 7 років з моменту виникнення у банку права вимоги, кридитний договір між позивачем та відповідачем при укладенні нотаріально не посвідчувався, а отже оригінал такого нотаріально посвідченого договору нотаріусу наданий бути не міг, крім того на момент звернення банку до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису існувало судове рішення, яке набрало законної сили, за яким сума кредитної заборгованості з позивача визначена і стягнута на користь банку в розмірі 12212,16 грн. та відрізняється від розміру заборгованості, указаної банком при зверненні до нотаріуса, яка складає 18291,39 грн., тому вказана банком заборгованість за кредитним договором не є безспірною. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2018\~року задоволено заяву про забезпечення позову, зупинено стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] від 10.08.2017 р. зареєстрований в реєстрі за №8234, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 19.11.2007 р. у розмірі 18291,39 грн., до завершення розгляду справи судом та набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09.07.2018 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09.08.2018\~року\~ клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін задоволено, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судовому засіданні. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10.10.2018\~року задоволено клопотання представникв позивача про витребування доказів, витребувано з Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області завірену належним чином копію виконавчого напису від 10.08.2017 р. №8234 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» грошових коштів в розмірі 18 291,39 грн. та належним чином завірену копію Розрахунку заборгованості за договором №б\\н від 19.11.2007 р. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження тощо) не надходили та не застосовувались. Відповідачем у встановлений строк та станом на момент прийняття рішення по справі не надано заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву та доказів, котрими підтверджуються заперечення проти позову. Треті особи не надали пояснення на позовну заяву. Представник позивача позовну заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представником третьої особи Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.11.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № б/н від 19.11.2007 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 10.08.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] вчиненено виконавчий напис № 8234 від 10.08.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк», що є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк», заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.11.2007 року у розмірі 18 291 грн. 39 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3221, 57 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 10371, 73 грн., заборгованість з пені та комісії у розмірі 3\~350, 88 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 847, 21 грн. Ці обставини підтверджуються вказаним виконавчим написом, розрахунком заборгованості. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з абз. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. На виконання вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат» Кабінетом Міністрів України 29 червня 1999 року винесено постанову № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса». Згідно з п. 1 вказаної Постанови для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» перелік доповнено новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема п. 2 вказаної Постанови. Таким чином, після 22 лютого 2017 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції, що діяла під час вчинення нотаріусом виконавчого напису, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно нотаріусу необхідно надати: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання Договір № б/н від 19.11.2007 року між позивачем та відповідачем при укладенні нотаріально не посвідчувався. В порушення вимог п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» відповідачем не було надано оригінал нотаріально посвідченого договору. Таким чином, нотаріусом було вчинено виконавчий напис за кредитним договором № б/н від 19.11.2007 року, за відсутності документів, перелік яких передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса». В порушення вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1 і 3.4 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністра юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, згідно яких нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, нотаріусом було вчинено виконавчий напис, за обставин, що трирічний строк, передбачений для вчинення нотаріального напису сплив, оскільки з дня виникнення у стягувача права вимоги минуло близько 7 років. Відповідно до\~ст. 88 ЗУ "Про нотаріат"\~нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до\~ст. 261 ЦК України\~початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Із наданих суду матеріалів, на підставі яких нотаріус вчиняв виконавчий напис, у тому числі, розрахунку заборгованості, вбачається, що виконавчий надпис здійснений натаріусом з порушенням вимог\~ст. 88 ЗУ "Про нотаріат", оскільки з дня винекнення у кредитора права вимоги минуло більш ніж три роки. З Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 19.11.2007 року вбачається, що заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3 221 грн. 57 коп. виникла у позивача перед відповідачем з 30.11.2010 року та з 01.12.2010 року до цього часу не змінювалась, так з цього періоду позивач платежі за вказаним кредитним договором не здійснював та з цього періоду у відповідача виникло право вимоги повернення боргу. Вказана у виконавчому напису заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3 221 грн. 57 коп. виникла у позивача перед відповідачем з 30.11.2010 року, за обставин, що трирічний строк, передбачений для вчинення нотаріального напису сплив, оскільки з дня виникнення у стягувача права вимоги минуло близько 7 років. Згідно статті 257 Цивільного Кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з виконавчим написом з позивача стягується заборгованість з пені та комісії у розмірі 3 350 грн. 88 коп., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 847 грн. 21 коп. і заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. З Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 19.11.2007 року, укладеному між позивачем та відповідачем вбачається, що пеня обраховувалась банком за весь період прострочення з 2010 року накопичувальним підсумком. Розмір пені банком нарахований поза межами річного строку спеціальної позовної давності. Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Верховним Судом в постанові по справі № 335/13278/14 від 28 лютого 2018 року вказано, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Установлено, що при зверненні банку до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в розмір повної суми заборгованості за вищевказаним кредитним договором включено і розмір пені, який заявником нарахований поза межами річного строку спеціальної позовної давності. Крім того, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Верховним судом України в постанові від 25 травня 2016 року по справі №6-1138цс15 було вказано, що відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Отже, аналіз цих норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою» (копію додаю). Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобовязання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобовязань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Тобто, згідно з ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року сума пені не може бути більшою половини суми, одержаної споживачем за таким договором. Позивач одержав за договором - 3 221 грн. 57 коп., а отже сума пені не може бути більшою 1610 грн. 79 коп. Судом також встановлено, що 28 листопада 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» було подано позов до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 19.11.2007 року. 19.05.2014 року рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова стягнуто з [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: 61068, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 35, ідентифікаційний номер - [NUMBER], на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», заборгованість за кредитним договором у розмірі 12212 (дванадцять тисяч двісті дванадцять) грн. 16 коп. Оскільки в Комінтернівському районному суді м. Харкова вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.11.2007 року не є безспірною. Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд України, яким у постанові від 11.03.2015 року по справі № 6-141цс14 та постанові від 04.03.2015 року по справі № 6-27цс15 вказано, що «Та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника». Таким чином, на момент звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису існувало судове рішення, яке набрало законної сили, за яким сума кредитної заборгованості з [PERSON], визначена і стягнута на користь банку в розмірі 12212 грн. 16 коп. (дванадцять тисяч двісті дванадцять гривень шістнадцять копійок), відрізняється від розміру заборгованості, указаної банком при зверненні до нотаріуса, яка складає 18 291 грн. 39 коп. (вісімнадцять тисяч двісті девяносто одна гривня тридцять девять копійок), тому вказана банком заборгованість за кредитним договором не є безспірною. Крім того, 31.10.2013 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до [PERSON] реалізувало своє право вимоги повернення боргу, тим самим 31.10.2013 року позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, ЗАТ КБ «ПриватБанк» направило вимогу останньому про дострокове погашення всієї суми боргу, тому вимоги про стягнення процентів після цієї дати задоволенню не підлягають. Такої правової позиції дотримується [PERSON] Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12. Так, у п. 53-55 вказаної постанови [PERSON] Верховного Суду вказує, що «припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, [PERSON] Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Таким чином, вказаний виконавчий надпис є таким, що не підлягає виконанню, як такий що вчинений з порушенням вимог законодавства України, а саме статті 88 Закону України "Про нотаріат", Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, із вказаних норм права вбачається, що така заборгованість або інша відповідальність боржника має бути безспірною і не потребує додаткового доказування. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. \~ \~ \~ З\~відповідача на\~користь позивача\~підлягають стягненню\~судові витрати на\~професійну правничу\~допомогу 6000 гривень (шість тисяч) гривень. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб визначений положеннями ч. 2\~ст. 16 ЦК України. Таким чином, права позивача підлягають захисту та позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ч. 2\~ ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1073 грн. (704,80 грн.+ 368,20 грн.). На підставі викладенного,

Outcome: approved