Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

20.01.2016 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 62\~857,52 грн. за кредитним договором б/н від 23.04.2011 року та судові витрати. При цьому позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем 23.04.2011 року було укладено кредитний договір б/н. Відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у розмірі у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, ним порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. До судового засідання представник позивача не зявилась, надала до суду заяву, в якій просить позов задовольнити та проводити розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, так як пояснив, що не згодний із розрахунком заборгованості, наданим позивачем, а саме вважає надмірно заявленими вимоги про стягнення процентів, пені та штрафів за користування кредитом, визнає лише тіло заборгованості. Відповідач пояснив, що із 2012 року не працює, його матеріальний стан скрутний, а також на його утриманні знаходиться неповнолітня донька Софія, [INFO], про надав суду письмові докази. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, між позивачем та відповідачем було укладено договір б/н від 23.04.2011 року, про що свідчить Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом /а.с. 10/. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів відповідачу. Однак, відповідач [PERSON] не виконав зобовязання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушив умови кредитного договору. Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З наданого позивачем до суду розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість [PERSON] за договором б/н від 23.04.2011 року станом на 31.12.2015 року становить 62\~857,52 грн., з яких: 10\~931,72 грн. - заборгованості за кредитом; 45\~456,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2 969,41 грн. штраф (процентна складова) /а.с. 6-8/. Таким чином, позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" має право вимагати від відповідача виконання умов кредитного договору, зокрема повернення кредиту, сплати відсотків і комісії на умовах договору. Разом з тим, із положень ч. 3 ст. 551 ЦК України вбачається, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, розяснено, що положення частини третьої ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні частини третьої ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Судом досліджено надані відповідачем [PERSON] докази на підтвердження матеріального стану, зокрема, із дослідженої судом трудової книжки слідує, що [PERSON] звільнений із посади механіка з 31.05.2012 року, та більше не був працевлаштований. При цьому судом встановлено, що на утриманні відповідача знаходиться малолітня донька Софія, [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 210337. Таким чином, суд вважає можливим застосувати норми ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір неустойки, яка включена до суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.04.2011 року до 1000,00 грн., враховуючи те, що таке зменшення відповідає засадам добросовісності, розумності та справедливості. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial