Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, просить розірвати шлюб з [PERSON] Позов обґрунтовано тим, що 4 червня 2014 року між нею, громадянкою Російської Федерації, та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1004. За час перебування у шлюбі у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON], яка на цей час проживає з позивачем окремо від відповідача. Протягом останнього року спільного проживання сторін стали часто виникати сварки та непорозуміння; відповідач поступово припинив дбати про сім'ю та її благополуччя, а також брати участь у вихованні дитини. Крім того, він почав влаштовувати сварки за присутності дитини, а також застосовував насильство до позивача. На час звернення до суду з позовом шлюбні стосунки між сторонами припинено, спільне господарство не ведеться, надії на примирення немає. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила розірвати шлюб з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що також бажає розірвати шлюб. Проте підстави для цього є відмінними від тих, які в позовній заяві виклала позивач. Зокрема, на його думку, підставою для розірвання шлюбу є використання дружиною фінансових можливостей відповідача у своїх корисливих цілях, а також зрада дружини. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 4 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві зареєстровано шлюб між громадянином України [PERSON] та громадянкою Російської Федерації [PERSON], актовий запис про шлюб № 1004, що підтверджується відповідним оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. За час перебування у шлюбі [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] 7 вересня 2016 року [PERSON] отримала посвідку на постійне проживання на території України. Таким чином, відповідач є громадянином України, а позивач - громадянкою Російської Федерації. Закон України "Про міжнародне приватне право" встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок. За приписами ст. 63 цього Закону передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Частиною 1 статті 60 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про міжнародне приватне право" особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Зважаючи на відсутність спільного особистого закону подружжя [PERSON] та [PERSON], ураховуючи те, що місцем проживання кожного з них є територія України, то правові наслідки шлюбу, укладеного між сторонами справи, зокрема його припинення, визначаються за правом України. Таким чином, при вирішенні спору застосуванню підлягає сімейне законодавство України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом між сторонами втрачено почуття взаєморозуміння, сторони з 7 січня 2018 року спільно не проживають, не підтримують шлюбних відносин і не ведуть спільного господарства, і кожен з них наполягає на розірванні шлюбу, то суд робить висновок про те, що сім'я розпалась остаточно, шлюб має формальний характер та підлягає розірванню у судовому порядку. Суд пропонував сторонам надання строку на примирення, з огляду на наявність малолітньої дитини, проте сторони проти цього категорично заперечили. Перешкод для розірвання шлюбу в судовому порядку судом не встановлено.

Outcome: approved