Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

03 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обовязків. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.04.2017 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Ухвалою суду від 19.06.2017 року витребувано з ДП Кривбасшахтозакриття, розподільчі баланси та акти прийому передачі майна з додатками ДП «Кривбасгідрозахист» до ДП «Кривбасшахтозакриття» (згідно наказу Мінпромполітики України № 104 від 17.03.2006р.). В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що працював в умовах важкої праці та запиленості повітря робочої зони 22 роки 01 місяць на підприємствах відповідачів, з них: - з 28.09.1987р. 31.12.1994 р., 08.02.1995 р. 29.02.1996 р., 05.06.1996 р. по 15.03.1998 р. ВО «Кривбасруда», ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»- 10 років 01 місяць; - з 15.04.1977 р. 18.07.1977 р., 16.06.1999 р. 31.12.2008 р. ПРАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - 9 років 09 місяців; - з 01.01.2009 р. 24.03.2011 р. ТОВ «Кривбасремонт»- 2 роки 3 місяці. 14 січня 2015 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини протокол № 017 йому було встановлено 2 професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень (ХОЗЛ) першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. ЛН першого ступеня; радикулопатія полі сегментарна, попереково-крижова, L5,S1 і шийна С5, С6 з помірно вираженим порушенням біомеханіки хребта, больовим, мязові-тонічним синдромами, перрифіричним ангіодистонічним синдромом, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу. ПФ- другого ст., деформуючого артрозу ліктьових суглобів, ПФ-першого ступеню та колінних суглобів ПФ-другого ст. Професійне захворювання було встановлене на підставі даних індивідуальної Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 02.09.2009 р. № 2/2-2564, Інформаційної довідки про умови праці № 2/2-2565, 2/2-2566 від 02.09.2009 р. в яких зазначено, що умови праці позивача по пилу фіброгенної дії відносяться до 3 класу 3 ступеня, за фактором «Мікроклімат» - до 3 класу 1 ступеня шкідливості, , важкість праці до 3 класу 3 ступеню шкідливості, напруженість праці до 3 класу 2 ступеню шкідливості в відповідності з гігієнічною класифікацією праці ГН 3.3.5-3.3.8.; 6.6.1.-083-2001, затвердженою наказом МОЗ України № 528 від 27.12.2001 року. Висновком МСЕК від 22.02.2011 року серії 10 ААА № 0007721 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40 % та третя група інвалідності. Таким чином в наслідок отримання професійних захворювань позивач не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Позивач позбавлений права працювати, навіть допомогти по господарству своїй родині він не має змоги, бо при фізичному навантажені постійно відчуває задишку , болі у грудній клітці, кашель з виділенням харкотиння. При будь-якому фізичному навантажені позивач постійно відчуває болі у попереку, затрудження рухів , болі у ногах, оніміння ніг, порушення ходьби, порушення сну. Він не може спати вночі сам та заважає своїм рідним, тому що не може без болі та стонів перевертатись у ліжку. Зранку, взагалі без сторонньої допомоги не в змозі піднятися з ліжка. Періодично його мучить головний біль, бувають запаморочення, підвищується артеріальний тиск, болючість та обмеження рухів у плечових, колінних та ліктьових суглобах. Це не просто слова позивача - це висновки лікарів, що підтверджуються виписками з його медичної карти. В звязку з цим, він звернувся до суду з відповідним позовом, враховуючи професійний маршрут, праця на ПАТ «КЗРК» становить 10 років 1 місяць, що відповідає 46% загального стажу роботи у шкідливих умовах та відповідно 147 200 гривень моральної компенсації. Робота на ПРАТ «ПівнГЗК» відбувалася протягом 9 років 9 місяців, що відповідає 44 % загального стажу та 140 800 гривень компенсації, робота на ТОВ «Кривбасремонт» складає 2 роки 3 місяці 10 % та 32 000 гривень відповідно. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в позові. Представник відповідача ПАТ «КЗРК» [PERSON] позов не визнала. Надала суду письмові заперечення, при цьому зазначивши, що [PERSON] просить стягнути моральну шкоду з ПАТ Кривбасзалізрудком за період його роботи у шкідливих умовах праці на шахті Першетравнева та Першотравнева-1 ДВО Кривбасруда, однак ПАТ Кривбасзалізрудком не є правонаступником майнових прав та обовязків реорганізованого ДВО Кривбасруда, а саме його структурних підрозділів шахт Першетравнева-1 та Першетравнева, в яких працював позивач. Згідно розподільчого балансу ВО "Кривбасруда" на 1 липня 1998 року, який міститься в матеріалах справи, активи і пасиви ВО "Кривбасруда" були розділені між новоствореними підприємствами, а саме: Криворізьким державним залізорудним комбінатом та управлінням "Кривбасгідрозахист". Основні фонди (майно) шахт Першотравневого рудоуправління, шахт "Першотравиева -1", "Першотравиева -2", "Першотравиева", "Першотравиева Дренажна " ВО "Кривбасруда" були передані саме Криворізькому державному гірничорудному управлінню гідрозахист». Як вбачається із наказів, відшкодування виплат у зв'язку з заподіянням каліцтва або іншого ушкодження здоров'я чи заподіянням смерті (регрес) здійснювалося державним виробничим об'єднанням «Кривбасруда» у період до 01.08.1998 року. Після даного періоду вказані виплати відшкодовувалися «Криворізьким державним гірничорудним управлінням гідрозахист» (управління «Кривбасгідрозахист») у зв'язку з наказом Мінпромполітики України від 29.07.1998 №262. Згідно ст. 466 Цивільного кодексу Української РСР із змінами і доповненнями (який діяв з 01.01.1964 до 01.01.2004) в разі реорганізації юридичної особи виплата щомісячних платежів (стаття 65 цього Кодексу), належних з неї в зв'язку з заподіянням каліцтва або іншого ушкодженні здоров'я и заподіянням смерті, покладається на правонаступників юридичної особи. Отже, «Криворізьке державне гірничорудне управління гідрозахист» відповідно до вказаних наказів і розподільчого балансу набуло право на майно та з 01.08.1998 відшкодовувало регресні виплати працівникам шахт Першотравневого рудоуправління, шахт "Першотравнева-1", "Першотравнева-2", "Першотравнева", «Першотравнева», «Першотравнева-Дренажна», тому воно стало правонаступником прав та обов'язків вказаних шахт. Наказом Міністерства промислової політики України № 315 від 25 червня 2004 року створено державне підприємство «Кривбасшахтозакриття» на базі майна підприємства "Кривбасреструктуризація" та інституту "Кривбаспроект". Згідно п. 11 Міністерства промислової політики України № 315 від 25.06.2004 «Про створення Державного підприємства «Кривбасшахтозакриття»», правонаступником Майнових і немайнових прав та обов'язків ДП «Кривбасреструктуризація» є ДП "Кривбасшахтозакриття" згідно з розподільчим балансом. Наказом Мінпромполітики України від 28.01.05 №38 було ліквідовано ДП «Кривбасреструктуризація» та на підставі передавального акту передано на баланс ДП «Кривбасшахтозакриття» майно ДП «Кривбасреструктуризація». Наказом Міністерства промислової політики України № 104 від 17 березня 2006 року, було ліквідовано управління "Кривбасгідрозахист". Згідно п. 4 цього наказу ДП «Кривбасшахтозакриття» на підставі передавального акту прийняло на баланс до статутного фонду майно ДП «Кривбасгідрозахист», яке залишилось після задоволення вимог кредиторів», а також забезпечило подальшу реалізацію проекту ліквідації шахти "Першотравнева" і переводу у спеціальних режим гідрозахисту гірничих робіт та селітебних територій Тернівського району ("Реструктуризація ПО "Кривбасруда""). Як вбачається із Статуту "ДП "Кривбасшахтозакриття" (нова редакція), затвердженою Наказом Міністерства промислової політики України від 13.02.2014 №63, І Державне підприємство "Кривбасшахтозакриття" створене на частках майна Державною підприємства "Кривбасреструктуризація" (наказ Міністерства промислової політики України від 28.01.05 №38), Державного інституту по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості "Кривбаспроект", Державного гірничорудного управління "Кривбасгідрозахист" (наказ Міністерства промислової політики України від 17.03.2006 №104) та є правонаступником прав і обов'язків стосовно цього майна згідно з розподільчим балансом. Згідно довідки "ДП "Кривбасшахтозакриття", відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.1998 №258 "Про спеціальний режим структуризації гірничорудних підприємств Кривбасу ....", від 23.11.1998 №1847 "Про подальшу реструктуризацію підприємств із Підземного видобутку залізної руди у Криворізькому басейні" та наказів Міністерства промислової політики України від 29.07.1998 №262 "Про створення управління "Кривбасгідрозахист", від 25.04.2002 №203 "Про заходи, пов'язані з реструктуризацією гірничорудних підприємств Криворізького басейну", від 25.06.2004 №315 "Про створення державного підприємства "Кривбасшахтрзакріиття"; архівні документи ліквідованих рудоуправлінь та шахт В/О "Кривбасруда", архівні документи ліквідованих рудоуправлінь (Першотравневе рудоуправління) та шахт ВО "Кривбасруда" ("Першотравнева-1", "Першотравнева "-2, "Першотравнева", "Першотравнева Дренажна) також ліквідованих державних підприємств "Кривбасреструктуризація" та "Кривбасгідрозахист" знаходяться в ДП "Кривбасшахтозакриття ". Таким чином, "ДП "Кривбасшахтозакриття" відповідно до вказаних Наказів і розподільчого балансу в подальшому, після ліквідації правління "Кривбасгідрозахист", набуло право на майно шахт Першотравневого рудоуправління, шахт "Першотравнева -1", "Першотравнева -2", "Першотравнева", "Першотравнева Дренажна ", тому воно є на даний час правонаступником прав та обовязків вказаних шахт, в тому числі на яких працював позивач. Отже, ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є правонаступником шахт Першотравнева та Першотравнева-1 ДВО Кривбасруда, шкідливі виробничі фактори на яких призвели до виникнення професійного захворювання у позивча. Представник ПрАТ ПІВНГЗК в особі [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не не визнала, просила відмовити в їх задоволення, зазначивши, що загальний стаж роботи [PERSON] на ПрАТ ПІВНГЗК складає 9 років 6 місяців 15 днів, з яких 7 років 28 днів у шкідливих умовах праці. Позивач з умовами праці та правилами внутрішнього розпорядку був ознайомлений, тобто він знав і розумів, що умови праці на його робочому місці є шкідливими і небезпечними та можуть привести до ушкодження здоровя внаслідок тривалої роботи в таких умовах, свідомо погодився на таку роботу, маючи на увазі отримувати підвищену заробітну плату, встановлені законом пільги і компенсації та право на пенсію на пільгових умовах. Представник ТОВ Кривбасремонт в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, вказала на те, що з наведених позивачем документів можна встановити, що він захворів ще за довго до працевлаштування на підприємство ТОВ Кривбасремонт, а саме з 2003 року. Натомість на підприємство ТОВ Кривбасремонт позивач працевлаштувався в 2009 році, тобто на час працевлаштування позивач вже мав захворювання, зумовлені професійною діяльністю. Моральна шкода позивачеві завдана ушкодженням здоровя, що є тривалим процесом, нерозривним у часі. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обовязків підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці БТ-1 № 1568590 від 14.04.1977 року, [PERSON], працював на підприємствах відповідачів, з них: - з 15.04.1977 року по 18.07.1977 року слюсарем з ремонту устаткування у Північному ГЗК; - з 28.09.1987 року по 31.12.1994 року підземним гірником, підземним електрослюсарем з ремонту устаткування у шахті Першотравнева-1 Першотравневого РУ В/О Кривбасруда; - з 08.02.1995 року по 29.02.1996 року слюсарем з ремонту котельного устаткування у Першотравневому енергоцеху В/О Кривбасруда; - з 05.06.1996 року по 15.03.1998 року підземним електрослюсарем з ремонту устаткування у шахті Першотравнева В/о Кривбасруда; - з 16.06.1999 року по 31.12.2008 року слюсарем-сантехніком, слюсарем черговим та з ремонту устаткування у ВАТ Півн.ГЗК; - з 01.01.2009 року по 24.03.2011 року слюсарем чергови та з ремонту устаткування у ТОВ Кривбасремонт. 14 січня 2015 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини протокол № 017 [PERSON] було встановлено 2 професійні захворювання: - хронічне обструктивне захворювання легень (ХОЗЛ) першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. ЛН першого ступеня та -радикулопатія полі сегментарна, попереково-крижова, L5,S1 і шийна С5, С6 з помірно вираженим порушенням біомеханіки хребта, больовим, мязові-тонічним синдромами, перрифіричним ангіодистонічним синдромом, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу. ПФ- другого ст., деформуючого артрозу ліктьових суглобів, ПФ-першого ступеню та колінних суглобів ПФ-другого ст. Професійне захворювання було встановлене на підставі даних індивідуальної Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 02.09.2009 р. № 2/2-2564, Інформаційної довідки про умови праці № 2/2-2565, 2/2-2566 від 02.09.2009 р. в яких зазначено, що умови праці позивача по пилу фіброгенної дії відносяться до 3 класу 3 ступеня, за фактором «Мікроклімат» - до 3 класу 1 ступеня шкідливості, , важкість праці до 3 класу 3 ступеню шкідливості, напруженість праці до 3 класу 2 ступеню шкідливості в відповідності з гігієнічною класифікацією праці ГН 3.3.5-3.3.8.; 6.6.1.-083-2001, затвердженою наказом МОЗ України № 528 від 27.12.2001 року. Як вбачається з матеріалів справи, по факту професійного захворювання [PERSON] було проведено розслідування комісією створеною на підприємстві, про що був складений акт № 9 розслідування професійного захворювання ф. П-4 від 01.02.2011 року в якому вказано, що умови праці позивача характеризувались важкістю праці та запиленістю повітря робочої зони, через недосконалість технологічних процесів. Так в п. 16 Акту зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: Працюючи з 01.01.2009 року в ремонтному управлінні № 1 ТОВ Кривбасремонт слюсарем черговим та з ремонту устаткування [PERSON] виконував демонтаж, монтаж, ремонт механічної частини технологічного устаткування дробильної фабрики № 1 ВАТ ПівнГЗК (дробарок, конвеєрів, автостел, грохотів). Умови при цьому характеризувалися важкістю праці та запиленістю повітря робочої зони, через недосконалість технологічних процесів. Працюючи раніше: з 01.10.1987р. по 01.03.1992р. - підземним електрослюсарем з ремонту устаткування шахти П-1 Першотравневого РУ ВО Кривбасруда; з 01.03.1992р. по 31.12.1994р. - електрослюсарем з ремонту устаткування ДСФ шахти П-1 Першотравневого РУ ВО Кривбасруда; з 05.06.1996р. по 15.03.1998р. - підземним слюсарем з ремонту устаткування шахти Першотравнева ВО Кривбасруда; з 03.12.2001р. по 15.03.2005р. - слюсарем черговим та з ремонту устаткування спеціалізованої дільниці № 7 з ремонту технологічного устаткування ДФ-1 ремонтного цеху № 1 УРТО ВАТ Північний ГЗК; з 15.03.2005р. по 27.11.2008р. - слюсарем черговим та з ремонту устаткування спеціалізованої виробничої дільниці з ремонту механічного устаткування на дільниці дробленої руди ДФ-1 ВАТ Північний ГЗК; з 27.11.2008р. по 31.12.2008р. - слюсарем черговим та з ремонту устаткування спеціалізованої дільниці № 26 з ремонту механічного устаткування на дільниці дробленої руди ДФ-1 УРТО ВАТ Північний ГЗК; з 01.01.2009р. слюсарем черговим та з ремонту устаткування спеціалізованої дільниці № 4 з ремонту технологічного устаткування ДФ-1 ремонтного управління № 1 ТОВ Кривбасремонт. Причина професійного захворювання робота протягом 20 років в умовах важкої праці та запиленого повітря робочої зони. Запиленість повітря робочої зони: пил з вмістом кристалічного кремнію діоксину від 10 % до 70 % - 4,4 - 32,5 при гранично допустимій до 2,0. Важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг : 37-50 кг при гранично допустимій до 30. Робоча поза, знаходження у нахиленому положенні до 30/понад 30, % зміни: 45/8,3 при гранично допустимій до 25/0. Нахили корпуса, кількість за зміну: 201 при гранично допустимих до 100 . В пункті 19 конкретно винними визнані керівництво підприємств, зазначених в п. 16 цього акту, які порушили ст. 153 КЗпП України,та ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Відповідно до висновку МСЕК від 22.02.2011 року серії 10 ААА № 0007721 позивачу первинно була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40 % та третя група інвалідності. При наступних переоглядах процент втрати професійного захворювання та група інвалідності не змінювався. Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує «забезпечення лікарськими засобами, ВМП». Відповідно медичних довідок, [PERSON] в звязку з погіршенням стану здоровя неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в Інституті промислової медицини та в комунальних закладах міських лікарень м. Кривого Рогу. Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем [PERSON] професійної працездатності, в зв'язку з двома отриманими професійними захворюваннями, які виникли через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу у відповідачів, йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст.237-1КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідачів. За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «КЗРК», ПрАТ Північний ГЗК та ТОВ Кривбасруда є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до роз'яснень, які містяться в пунктах 1 - 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ "Про охорону праці", КЗпП України, а також законодавчих та інших нормативно-правових актів. Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Оскільки позивачу первинко висновком МСЕК встановлено 40% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності, тобто встановлено наявність пошкодження здоров'я внаслідок професійного захворювання, що надало йому право на відшкодування моральної шкоди роботодавцем, суд приходить до висновку, що до правовідносин сторін не мають застосовуватися Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я повязаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджені Постановою КМУ №472 від 23.06.1993. У відповідності до положень цих Правил моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії по трудових спорах; рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат. Доводи представника ПАТ «Кривбасзалізрудком» про те, що товариство не є правонаступником шахт, під час роботи на яких позивачем отримано професійне захворювання, яке потягло за собою втрату професійної працездатності, судом відхиляються з огляду на наступне. У частині першій статті 37 ЦК України 1963 року було передбачено, що юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про підприємства в Україні» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) підприємство може бути створено в результаті виділення зі складу діючого підприємства, організації одного або кількох структурних підрозділів, а також на базі структурної одиниці діючих обєднань за рішенням їх трудових колективів, якщо на це є згода власника чи уповноваженого ним органу. Створення підприємств шляхом виділення здійснюється зі збереженням за новими підприємствами взаємозобов'язань та укладених договорів з іншими підприємствами. Згідно із частинами першою та шостою статті 34 цього Закону (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться з дотриманням вимог антимонопольного законодавства за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражного суду. При виділенні з підприємства одного або кількох нових підприємств до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обовязки реорганізованого підприємства. У пунктах 2.1 та 4.1 Положення (яке втратило чинність 25 серпня 2015 року) було закріплено, що відокремлення це виділення зі складу підприємства (обєднання) структурного підрозділу (одиниці) і створення на його базі самостійного підприємства або вихід підприємства із складу обєднань, зазначених у підпункті «б» пункту 3.1 цього Положення. Обєктами відокремлення є структурні підрозділи та структурні одиниці відповідно до пункту 2.1 цього Положення, а також підприємства, що входять до складу обєднань. Тобто розподільчий баланс є документом, у якому, зокрема, визначено обсяг майнових прав та обовязків, які перейшли до створеної шляхом виділу (виділення, відокремлення) юридичної особи. Судом встановлено, що з 1975 року до складу Виробничого обєднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» (далі ВО «Кривбасруда») входили 11 рудоуправлінь на правах структурних одиниць, серед них і рудоуправління Першотравневе. Відповідно до наказів ВО «Кривбасруда» від 20 вересня 1989 року № 349 та від 1 листопада 1989 року № 423 з 1 жовтня 1989 року рудоуправління Першотравневе, як структурну одиницю, було ліквідовано та створено в складі ВО «Кривбасруда», зокрема структурну одиницю шахту «Першотравнева-1». Згідно з наказом ВО «Кривбасруда» від 26 грудня 1994 року № 169 з 1 січня 1995 року шахту «Першотравнева-1» було ліквідовано та створено в складі ВО «Кривбасруда» як структурну одиницю шахту «Першотравнева» (пункти 1 та 2). Відповідно до п. 1 наказу ВО «Кривбасруда» від 05 січня 1998 року № 1 з 01 січня 1998 року шахту «Першотравнева» як структурну одиницю було ліквідовано та наказом № 12 від 20 січня 1998 року створено на її базі шахту «Першотравнева-Дренажна». У подальшому в п.1 наказу ВО «Кривбасруда» від 11 вересня 1998 року № 139 було передбачено виключити зі складу структурних одиниць ВО «Кривбасруда», зокрема, шахту «Першотравнева-Дренажна» з моменту державної реєстрації Криворізького державного гірничорудного управління гідрозахисту (далі управління «Кривбасгідрозахист»). Згідно з наказом Міністерства промислової політики України (далі Мінпромполітики) від 29 липня 1998 року № 263 Державне виробниче обєднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» (далі - ДВО «Кривбасруда») було перейменовано на «Криворізький державний залізорудний комбінат», що став правонаступником обєднання (пункти 1 та 2). Відповідно до наказу Міністерства промислової політики України від 29 липня 1998 року № 262 на базі державного майна шахт «Гігант-Дренажна» та «Першотравнева-Дренажна» (структурних підрозділів ДВО «Кривбасруда») шляхом їх відокремлення було створено управління «Кривбасгідрозахист». Відповідно до пунктів 3 та 5 цього наказу було створено комісії з передачі майна від ДВО «Кривбасруда» та прийняття його управлінням «Кривбасгідрозахист» шляхом складання акта приймання-передачі для подачі його в місячний строк до міністерства для затвердження. На підставі затвердженого акта приймання-передачі було передбачено складання розподільчого балансу та внесення змін до обліку майна. Правонаступником усіх майнових прав та обовязків реорганізованого ДВО «Кривбасруда» у частині, визначеній розподільчим балансом, було призначено управління «Кривбасгідрозахист», яке було ліквідовано 05 травня 2008 року відповідно до наказу Міністерства промислової політики України від 17 березня 2006 року № 104. При цьому, згідно розподільчого балансу станом на 01 липня 1998 року, до Криворізького державного гірничорудного управління гідрозахист перейшла менша частина основних засобів та інших позаоборотних активів шахт Першотравневого рудоуправління, а також шахт «Першотравнева-1», «Першотравнева-2», «Першотравнева», «Першотравнева-Дренажна» ВО «Кривбасруда», а більша частина цих активів залишилася на балансі ВО «Кривбасруда» (зокрема: залишкова вартість активів, що залишилась ВО «Кривбасруда» за рядком 010 розподільчого балансу становить 537 396 крб., тоді як до управління «Кривбасгідрозахист» відійшло активів із залишковою вартістю лише 233 696 грб.) що підтверджується актами прийому-передачі основних фондів та майна станом на 01.07.1998 року. Відповідно до пункту 1 наказу Мінпромполітики від 12 липня 1999 року № 248 та пункту 1 наказу Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» (далі ДАК «Укррудпром») від 31 грудня 1999 року № 347 Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» шляхом реорганізації було перетворено на Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» ДАК «Укррудпром». У пункті 3 згаданого наказу ДАК «Укррудпром» указано, що зазначене дочірнє підприємство є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обовязків реорганізованого Державного підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат». Згідно з пунктами 1 та 3.2 наказу ДАК «Укррудпром» від 30 липня 2001 року № 290 вказане дочірнє підприємство шляхом реорганізації було перетворено у Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ВАТ «Кривбасзалізрудком»), яке стало правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обовязків дочірнього підприємства. Відповідно до пункту 1.1 розділу «Загальні положення» Статуту ПАТ «Кривбасзалізрудком», що затверджений протоколом загальних зборів акціонерів ВАТ «Кривбасзалізрудком» від 30 березня 2011 року № 1/2011 та пройшов державну реєстрацію 4 квітня 2011 року, ВАТ «Кривбасзалізрудком» змінив найменування на ПАТ «Кривбасзалізрудком» та є правонаступником усіх прав та обовязків ВАТ «Кривбасзалізрудком». Також доводи представника відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» про те, що структурний підрозділ, у якому працював позивач, був ліквідований та ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є їх правонаступником, як таких, що передані до управління «Кривбасгідрозахист», судом теж відхиляються з огляду на наступне. Згідно ч.ч.І, 2 ст.37, ч. 1 ст.466 Цивільного кодексу Української РСР із змінами і доповненнями (який діяв з 01.01.1964 до 01.01.2004), юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов'язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов'язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію. В разі реорганізації юридичної особи виплата щомісячних платежів (стаття 465 цього Кодексу), належних з неї в зв'язку з заподіянням каліцтва або іншого ушкодження здоров'я чи заподіянням смерті, покладається на правонаступників юридичної особи. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 19 Закону України «Про господарські товариства» від 19 вересня 1991 року № 1576-ХІІ із змінами і доповненнями, припинення діяльності товариства відбувається шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) або ліквідації з дотриманням вимог антимонопольного законодавства. Реорганізація товариства відбувається за рішенням вищого органу товариства. Реорганізація товариства, що зловживає своїм монопольним становищем на ринку, може здійснюватися також шляхом його примусового поділу в порядку, передбаченому чинним законодавством. При реорганізації товариства вся сукупність прав та обов'язків товариства переходить до його правонаступників. Аналогічні положення закріплено й ч.ч. 1, 7 ст. 34 Закону України «Про підприємства в Україні» від 27 березня 1991 року № 887-ХІІ, який діяв до 01.01.2004. Отже, законодавством України чітко врегульовано порядок реорганізації підприємств та визначення їх правонаступників у разі проведення такої реорганізації. На підставі наказу виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», № 349 від 20.09.1989, зміни у який внесено наказом №423 від 01.11.1989, з 01 жовтня 1989 року ліквідовано Першотравневе рудоуправління. Цим же наказом створено у складі об'єднання наступні структурні одиниці: шахта «Першотравнева-1» та шахта «Першотравнева-2». Наказом виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», № 169 від 26 грудня 1994 року шахта «Першотравнева-1» та шахта «Першотравнева-2» ліквідовані і для доробки підготовлених запасів родовища утворена шахта «Першотравнева» на правах структурної одиниці виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком». Наказом виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», № 1 від 05 січня 1998 року з 01 січня 1998 року ліквідовано шахту «Першотравнева», як структурну одиницю об'єднання. З вищевикладеного вбачається, що на виробничому об'єднанні ш. «Першотравнева», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», у період роботи позивача було проведено реорганізацію, однак питання про відокремлення новостворених структурних підрозділів, із визначенням правонаступників, жодного разу не ставилось. Таким чином, професійне захворювання позивача виникло зокрема й під час його перебування у трудових відносинах з виробничим об'єднанням ш. «Першотравнева», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком». Таким чином, не дотримання ш. «Першотравнева» РУ «Кривбасруда» (правонаступник ПАТ «Кривбасзалізрудком»), ВАТ Північний ГЗК (правонаступник ПрАТ Північний ГЗК) та ТОВ Кривбасрудоремонт положень ч.ч. 2, 4 ст. 153 КЗпП України, призвело до того, що позивач втратив працездатність. З урахуванням вищевикладених правових норм та відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди повязують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв'язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. В судовому засіданні встановлено, що в зв'язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність. Більш того, враховуючи його захворювання, він не може виконувати навіть домашню роботу, яку він виконував до того, як отримав захворювання. Був порушений не тільки його звичайний спосіб життя, але й звичайний спосіб життя його оточуючих. Через втрату свого здоров'я йому у багатьох звичайних життєвих ситуаціях потрібна стороння допомога і усвідомлюючи це, він також зазнає моральних страждань. Виходячи із наведених вище обставин, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме погіршення стану здоров'я позивача, те, що професійна працездатність в зв'язку з професійним захворюванням втрачена, час протягом якого позивач працював у відповідачів на посадах пов'язаних з виникненням професійного захворювання. Разом з тим, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, враховуючи його професійний маршрут, праця на ПАТ «КЗРК» становить 10 років 1 місяць, праця на ПрАТ «ПівнГЗК» становить 9 років 9 місяців, праця на ТОВ «Кривбасремонт» складає 2 роки 3 місяці, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення моральної шкоди з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» у розмірі 15000 гривень, з ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"у розмірі 12000 гривень, та з ТОВ "Кривбасремонт"у розмірі 3000 гривень. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідачів пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Outcome: partial