Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

11.11.2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану. Від даного шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO], про що 11.08.1998 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На підставі статей 84, 180 - 183, 191 Сімейного кодексу України позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала і просила задовольнити. Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом на підставі наданих сторонами доказів встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 08.06.1998 року Українською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області та розірваний 23.04.2013 року за рішенням Петропавлівського районного суду, про що маються відповідні штампи у паспорті позивачки серії [NUMBER], виданому 08.11.2001 року Петропавлівським РВУМВС України в Дніпропетровській області та паспорті відповідача, серії [NUMBER], виданому 06.03.2002 року Петропавлівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, копії яких надано сторонами. У сторін народився син - [PERSON], [INFO], про що 11.08.1998 року Українською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] та вчинено актовий запис за № 20. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного суду України в своїй Постанові № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV " Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. На підставі досліджених доказів та приймаючи до уваги те, що відповідач, як батько дитини, повинен піклуватися про неї та утримувати, однак матеріальної допомоги на утримання сина не надає, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України позивачка зазначила ціну позову в розмірі 2192,40 грн. за сукупністю аліментів за 6 місяців. Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" розмір мінімальної заробітної плати складає 1218 грн., в зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі зазначеного, ст.ст. 75, 80, 180, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved