Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі продажу домоволодіння. Під час розгляду справи позивач уточнювала позовні вимоги, згідно уточненої позовної заяви в редакції від 28.07.2016 року, позивач зазначає, що вона, [PERSON], є спадкоємицею першої черги після смерті її батька - [PERSON], якому на праві власності належав житловий будинок № 2, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, вул. Широка, буд. 2 - на підставі Свідоцтва на право власності на житловий будинок (домоволодіння) від 25 січня 2000 року, виданого на підставі розпорядження (рішення) виконкому Новоолександрівської сільської Ради від 1999 року за № 128/8, яке було зареєстровано в КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» та записано в реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 598 від 25 січня 2000 року. [PERSON], [INFO] - є її рідний батько, який 03 травня 2011 року помер. 03.03.2011 р. на підставі заяви [PERSON], заяви її матері - [PERSON], [PERSON] [INFO], а також [PERSON], [INFO] - приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] була відкрита спадкова справа № 02-14. До даного моменту свідоцтва про право на спадщину за законом нікому зі спадкоємців не видано, оскільки між ними існує спір про розподіл цього майна. Однак, у зв'язку із смертю батька, у її матері - [PERSON] з іншим спадкоємцем [PERSON] виник спір з приводу спадкового майна, тому 06.08.2014 року вона звернулась з позовом до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області до [PERSON], третя особа: [PERSON] та [PERSON]. В процесі розгляду цивільної справи була отримана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру право власності на нерухоме майно за № 50079739, з якої стало відомо, що спадкове майно, а саме домоволодіння № 2, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, вул. Широка, буд 2, 23.10.2015 року було продано - [PERSON] на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу по ? частині домоволодіння, укладених між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які в свою чергу, як правовстановлюючий документ на цей будинок, надали рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.01.2001 р., на підставі якого приватний нотаріус ДМНО [PERSON], виконуючи функцію державного реєстратора здійснила реєстрацію права власності на вищезазначене спірне домоволодіння за [PERSON] та [PERSON] та у подальшому здійснив посвідчення вищезазначених спірних договорів купівлі - продажу домоволодіння. Зазначає, що надане нотаріусу [PERSON] для реєстрації права власності рішення Дніпропетровського обласного суду від 31.01.2001р. - ніколи не приймалося цим судом, т.к. в його провадженні такий спір ніколи не знаходився, та в суді першої інстанції також такий спір ніколи не розглядався, необхідно також звернути увагу на те, що очевидним є той факт, що з таким змістом рішення суду виноситься не могло тому що відповідно до норм Цивільного кодексу Української PCP у редакції станом на 2001 p., яка діяла на дату зазначену у самому рішенні суду, статі 375 та 376 регулювали правовідносини пов'язані з договором позики, а не спірні правовідносини, які пов'язані з нерухомим майном. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. В такому випадку нотаріус зобов'язаний був на підставі п.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» відмовити у вчиненні нотаріальної дії що здійснила реєстрацію права власності на вищезазначене спірне домоволодіння на підставі наданого рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.01.2001 р., та у подальшому на розпорядження домоволодінням, яке в момент вчинення суперечила законодавству України. Відповідно до ч. 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи наріч (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У зв'язку з тим, що надані нотаріусу [PERSON] для реєстрації права власності рішення Дніпропетровського обласного суду від 31.01.2001р. - ніколи не приймалося цим судом, т.к. в його провадженні такий спір ніколи не знаходився, та в суді першої інстанції також такий спір ніколи не розглядався щодо визнання право власності на домоволодіння №2, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, вул. Широка, буд. 2, тому очевидним є той факт, що [PERSON] і [PERSON] здійснили розпорядження майном, а саме продаж спірного домоволодіння без відповідних правових підстав, оскільки згідно закону не могли визнаватися власником. Саме тому, договори купівлі-продажу ? частин домоволодіння від 23.10.2015 р., укладених між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], посвідчені приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] суперечать вимогам, встановленим ЦК України та чинному законодавству в цілому і підлягає визнанню їх недійсними. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на визнання правочину недійсним, а саме договорів купівлі - продажу по ? частини домоволодіння, які порушують майнові права та законні інтереси спадкоємця - саме [PERSON]. В ході розгляду справи , 25 липня 2016 року позивачці стало відомо, що 20 липня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] були укладені договори купівлі продажу ? частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, вул. Широка, буд. 2, серія та номер 789 та серія та номер 786, посвідчені приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстровані в реєстрі. Тобто, відповідач 1 порушуючи вимоги ст. ст. 658, 659 ЦК України, очевидно знаючи, що на момент укладення вищезазначених спірних правочинів, не будучи легітимним власником спірного домоволодіння з врахуванням того, що право власності ним було набуто на підставі недійсних (підроблених) документів про що відповідачу 1 було достеменно відому, однак незважаючи на це здійснив розпорядження майном, а саме продаж спірного домоволодіння без відповідних правових підстав, оскільки згідно закону не міг визнаватися власником. Враховуючи те, що договори купівлі-продажу домоволодіння по ? частині домоволодіння № 2, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, вул. Широка, буд 2., які були укладені 20.07.2016 року - підлягають визнанню недійсним, оскільки в момент вчинення спірних правочинів відповідач 1 не мав право здійснювати розпорядження майном, а саме продаж спірного домоволодіння, оскільки згідно закону не міг визнаватися власником, а тому відповідач 1 не міг провести відчуження спірного нерухомого майна, право на яке у нього виникло виходячи з недійсних ( підроблених) правовстановлюючих документів. Просила суд визнати недійсним з моменту укладення Договір купівлі-продажу 1/2 частини домоволодіння № 2, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, вул. Широка, буд 2, укладеного між [PERSON] та [PERSON], від 23 жовтня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за реєстровим № 2231 та застосувати наслідки недійсності цього правочину. Скасувати державну реєстрацію права власності на 1/2 частини домоволодіння № 2, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, вул. Широка, буд 2, за [PERSON], яке виникло на підставі (підробленого) рішення Дніпропетровського обласного суду від 31.01.2001 р.; Скасувати державну реєстрацію права власності на домоволодіння № 2, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, вул. Широка, буд 2 ( реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна : 757831212214), за [PERSON], яке виникло на підставі укладеного Договору купівлі-продажу 34 частини домоволодіння № 2, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, вул. Широка, буд 2, укладеного між [PERSON] та [PERSON], від 23 жовтня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за реєстровим № 2231, номер запису про право власності 11735699; Визнати недійсним\~з моменту\~укладення Договір\~купівлі-продажу\~1/2 частини домоволодіння № 2, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, вул. Широка, буд 2, укладеного між [PERSON] та [PERSON], від 23 жовтня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за реєстровим № 2233 та застосувати наслідки недійсності цього правочину. Скасувати державну\~реєстрацію права\~власності на\~1/2 частини домоволодіння № 2, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, о Старі Кодаки, вул. Широка, буд 2, за [PERSON], яке виникло на підставі (підробленого) рішення Дніпропетровського обласного суду від 31.01.2001 р. Скасувати державну\~реєстрацію права\~власності на\~? частину домоволодіння № 2, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, о Старі Кодаки, вул. Широка, буд 2 ( реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 757831212214), за [PERSON], яке виникло на підставі укладеного Договору купівлі-продажу ? частини домоволодіння № 2, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, вул. Широка, буд 2, укладеного між [PERSON] та [PERSON], від 23 жовтня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за реєстровим № 2233, номер запису про право власності 11736858; Визнати недійсним з моменту укладення Договір купівлі-продажу ? частини домоволодіння № 2, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, вул. Широка, буд 2, укладеного між [PERSON] та [PERSON], від 20 липня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] ( серія та номер : 789) та застосувати наслідки недійсності цього правочину. Скасувати державну реєстрацію права власності на ? частини домоволодіння № 2, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, вул. Широка, буд 2 ( реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна : 757831212214), за [PERSON], яке виникло на підставі укладеного Договору купівлі-продажу ? частини домоволодіння № 2, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, вул. Широка, буд 2, укладеного між [PERSON] та [PERSON], від 20 липня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], номер запису про право власності 15495919; Визнати недійсним\~з моменту\~укладення Договір\~купівлі-продажу\~1/2 частини домоволодіння № 2, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, вул. Широка, буд 2, укладеного між [PERSON] та [PERSON], від 20 липня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] (серія та номер: 786) та застосувати наслідки недійсності цього правочину. Скасувати державну реєстрацію права власності на 1/2 частини домоволодіння № 2, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, вул. Широка, буд 2 (реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 757831212214), за [PERSON], яке виникло на підставі укладеного Договору купівлі-продажу 14 частини домоволодіння № 2, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, вул. Широка, буд 2 укладеного між [PERSON] та [PERSON], від 20 липня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], номер запису про право власності 15495571. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися з про час та місце розгляду були повідомлені, причини неявки суду не повідомили, відзив не надавали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але коли була присутня в судовому засіданні пояснила, що спірних ніяких договорів купівлі-продажу не укладала, 04.08.2015 році з її робочого місця були викрадені її паспорт та гаманець, з цього приводу вона зверталася із заявою до поліції. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] будучи присутнім у судових засіданнях заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала. Від третьої особи приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] в матеріалах справи є заява про розгляд справи без її участі. Інші треті особи в судове засідання не зявилися з невідомої суду причини. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 03 травня 2011 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05 травня 2011 року, виданим Відділом державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції у Дніпропетровській області. (а.с. 13 т.1) До складу спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], увійшов житловий будинок, який розташований в с. Старі Кодаки вул.. Широка, 2, право власності на який набуто спадкодавцем на підставі свідоцтва на право власності на житловий будинок (домоволодіння) від 25 січня 2000 року, виданого Новоолександрівською сільською радою на підставі розпорядження (рішення) виконкому Новоолександрівської сільської Ради від 16.12.1999 року №128/8. (а.с. 15 т.1). На підтвердження даного факту в матеріалах справи є також копія рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 16 грудня 1999 року №128/8 про визнання права власності на житловий будинок в селі Старі Кодаки по вул. Широкій, 2 за [PERSON]. (а.с.227 т.2). В процесі розгляду цивільної справи з приводу розподілу спадщини між спадкоємцями позивачу стало відомо, що спадкове майно у вигляді домоволодіння № 2, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, вул. Широка, буд 2, 23.10.2015 року було продано - [PERSON] на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу по ? частині домоволодіння, укладених між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], які в свою чергу, як правовстановлюючий документ на цей будинок, надали рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.01.2001 р., на підставі якого приватний нотаріус ДМНО [PERSON], виконуючи функцію державного реєстратора здійснила реєстрацію права власності на вищезазначене спірне домоволодіння за [PERSON] та [PERSON] та у подальшому здійснив посвідчення вищезазначених спірних договорів купівлі - продажу домоволодіння. В матеріалах справи є копія рішення Дніпропетровського обласного суду від 31 січня 2001 року яким рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2001 року скасовано та постановлено нове рішення, яким встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], а саме, що [PERSON], померла 17 березня 1994 року, є рідною бабусею [PERSON] та [PERSON]. Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на домоволодіння №2 по вул. Широкій в с. Старі Кодаки, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області та на самочинно побудовані прибудови до житлового будинку: веранда, тераса, гараж, сарай, сарай вбиральня, ганок в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON], померлої 17 березня 1994 року, в рівних частинах, а саме по ? за кожним. Згідно копії рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 жовтня 2015 року №25539834, вбачається, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на ? частину домоволодіння по вул. Широкій, 2 в с. Старі Кодаки, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області на підставі рішення Дніпропетровського обласного суду від 31 січня 2001 року. (а.с.146 т.1). Згідно копії рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 жовтня 2015 року №25541752, вбачається, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на ? частину домоволодіння по вул. Широкій, 2 в с. Старі Кодаки, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області на підставі рішення Дніпропетровського обласного суду від 31 січня 2001 року. (а.с.176 т.1). Згідно договору купівлі-продажу ? частини домоволодіння від 23.10.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі під №2231, вбачається, що [PERSON] продав, а [PERSON] придбав ? частину домоволодіння по вул. Широкій, 2 в с. Старі Кодаки, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, відчужуване майно належить продавцю на підставі Рішення Дніпропетровського обласного суду від 31.01.2001 року, яке набрало законної сили 31.01.2001 року. (а.с.151-152 т.1). В матеріалах справи є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 жовтня 2015 року №25541462, з якого вбачається, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на ? частину домоволодіння по вул. Широкій, 2 в с. Старі Кодаки, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області на підставі договору купівлі-продажу ? частини домоволодіння від 23.10.2015 року. (а.с.159 т.1). Згідно договору купівлі-продажу ? частини домоволодіння від 23.10.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі під №2233, вбачається, що [PERSON] продала, а [PERSON] придбав ? частину домоволодіння по вул. Широкій, 2 в с. Старі Кодаки, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, відчужуване майно належить продавцю на підставі Рішення Дніпропетровського обласного суду від 31.01.2001 року, яке набрало законної сили 31.01.2001 року. (а.с.181-182 т.1). В матеріалах справи є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 жовтня 2015 року №25541941, з якого вбачається, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на ? частину домоволодіння по вул. Широкій, 2 в с. Старі Кодаки, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області на підставі договору купівлі-продажу ? частини домоволодіння від 23.10.2015 року. (а.с.190 т.1). Згідно договору купівлі-продажу ? частки житлового будинку від 20.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі під №786, вбачається, що [PERSON] продав, а [PERSON] придбала ? частку житлового будинку по вул. Широкій, 2 в с. Старі Кодаки, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, відчужуване майно належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 23.10.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2231 та зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 23.10.2015 року державним реєстратором права власності на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 757831212214. (а.с.67 т.2). Згідно договору купівлі-продажу ? частки житлового будинку від 20.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі під №789, вбачається, що [PERSON] продав, а [PERSON] придбала ? частку житлового будинку по вул. Широкій, 2 в с. Старі Кодаки, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, відчужуване майно належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 23.10.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2233 та зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 23.10.2015 року державним реєстратором права власності на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 757831212214. (а.с.68 т.2). В матеріалах справи є [PERSON] з кримінального провадження №12015040440002554 від 24.12.2015 року за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України, за зверненням гр.. [PERSON] про те, що 23.10..2015 року гр.. [PERSON] шляхом шахрайства заволодів нерухомим майном, а саме житловим будинком., розташованим за адресою:Дніпропетровська область, с. Старі Кодаки, вул.. Широка, 2, тим самим спричинив майнову шкоду заявнику у великих розмірах (ЖЄО №1460 від 23.12.2015). (а.с.225 т.2). В матеріалах справи є відповідь заступника голови апеляційного суду Дніпропетровської області [PERSON] надана старшому слідчому Дніпропетровського відділення поліції Дніпропетровського ВП Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області [PERSON] щодо інформації чи виносилось рішення апеляційним судом Дніпропетровської області від 31 січня 2001 року за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2001 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до Дніпропетровської міської ради про встановлення факту родинних відносин визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом та визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, третя особа: Дніпропетровська районна держноткантора, з якої вбачається, що з доданої копії Рішення, справа розглядалася суддею одноособово, що не відповідає положенням розділу ІV ЦПК України в редакції 1963 року, крім того, з копії рішення не вбачається номеру провадження та у тексті «Рішення» зроблено посилання на статтю 376 ЦК України «Самочинне будівництво», яка введена в дію з 01 січня 2004 року. Відповідно до алфавітного показника розглянутих цивільних справ за період з 01 січня 2001 року по 31 січня 2001 року данні про розгляд зазначеної цивільної справи відсутні. Усі справи після апеляційного розгляду повертаються до судів першої інстанції. (а.с.226 т.2). В судовому засідання було також оглянуто матеріали ЄО №11747 від 04.08.2015 року (висновок №8308 від 25.08.2015 року) наданого Бабушкінським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, за заявою [PERSON] про те, що 04.08.2015 року з її робочого місця були викрадені гаманець, паспорт на її ім»я, ідентифікаційний код, а також грошові кошти у сумі 50,00 грн.. За результатами розгляду заяви [PERSON] ознак кримінального правопорушення не встановлено, відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР, матеріали ЖЕО №11747 від 04.08.2015 року списані до справи Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Відповідно до ст.\~13\~Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Статтею 41\~Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За приписами ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями статті 328\~ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За наведених обставин, судом встановлено незаконність набуття [PERSON] та [PERSON] права власності на спірне домоволодіння №2 по вул.. Широкій, с. Старі Кодаки, оскільки, підставою виникнення права власності на домоволодіння по ? частині кожному державний реєстратор зазначив рішення Дніпропетровського обласного суду від 22 січня 2001 року, однак, згідно з інформацією, наданою апеляційним судом Дніпропетровської області від 22 січня 2016 року № 4.711/60/2016 в період з 01 січня 2001 року по 31 січня 2001 року данні про розгляд цивільної справи відсутні, також згідно з інформацією наданою Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області від 20.01.2016 року №5/7/2016, вбачається що за даними алфавітних покажчиків по цивільним справам за період з 2000-2001 роки цивільна справа за позовом [PERSON], [PERSON] до Дніпропетровської міської ради про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом та визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, третя особа: Дніпропетровська районна держноткантора, у вказаний період до суду не надходила та не розглядалася. Отже судового рішення про визнання права власності на спірне домоволодіння за відповідачами [PERSON], [PERSON] не існує. За правилами ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до ст.\~203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ст.\~655\~ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За приписами ст.\~656\~ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до ст.\~658\~ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Статтею 215\~ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ст.\~216\~ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Статтею 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Згідно з ч. 1 ст.\~3\~ЦПК України суд\~вирішує справи\~відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Конвенція про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод ратифікована Україною Законом України\~"Про\~ратифікацію Конвенції\~про захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод 1950\~року,\~Першого протоколу\~та протоколів\~N\~2,\~4,\~7\~та 11\~до Конвенції"\~N\~475/97-ВР\~від 17\~липня 1997\~року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні «Рисовський проти України» (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). У справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява №6833/74 від 13.07.1979 р., суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності». У рішенні у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року, визначено, що відповідно до прецедентного права Європейського суду право власності може бути «існуючим майном», а також позивач може обґрунтовувати його принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Оцінюючи докази, зібрані під час розгляду справи, у їхній сукупності та взаємозв'язку, суд доходить висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], не набувши право власності на домоволодіння в порядку, передбаченому законом, вчинили правочини у виді договорів купівлі-продажу від 23.10.2015 року з відповідачем [PERSON] Вказані договори стали підставою для проведення державної реєстрації права власності на спірне домоволодіння за [PERSON], тому вчинені відповідачами [PERSON], [PERSON] та відповідачем [PERSON], двосторонні правочини у вигляді договорів купівлі-продажу від 23.10.2015 року підлягають визнанню недійсними, як такі, що були вчинені без дотримання вимог ч. 1 ст.\~203\~ЦК України та суперечать вимогам ст.\~41\~Конституції України та ст.ст. 321, 655, 656, 658 ЦК України, оскільки відповідачі [PERSON], [PERSON] - продавці житлового будинку не набули право власності на такий у встановлений законом спосіб та відповідно не мали право розпорядження спірним домоволодінням. В подальшому відповідач [PERSON] здійснив відчуження ? частки та ? частки спірного домоволодіння на користь відповідача [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу ? частки житлового будинку від 20 липня 2016 року, які також підлягають визнанню недійсними, як такі, що були вчинені без дотримання вимог ч. 1\~ст. 203 ЦК України\~та суперечить вимогам ст. ст.\~655,\~656,\~658 ЦК України, оскільки відповідач [PERSON] - продавець житлового будинку не набув право власності на такий у встановлений законом спосіб та відповідно не мав право розпорядження спірним домоволодінням. Позивач не є стороною оспорюваних нею правочинів, однак, на переконання суду, зазначені вище правочини, вчинені відповідачами, порушують права та законні інтереси [PERSON], а відтак вимоги позивача щодо визнання таких правочинів недійсними є законними та обґрунтованими. За таких встановлених судом обставин, оспорювані правочини слід визнати недійсними та скасувати їх державну реєстрацію. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved