Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

13.12.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну порядку та способу стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що заочним рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 09.10.2013 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісяця, починаючи з 23.08.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на те, що визначений судом спосіб та розмір аліментів не дає можливості забезпечити нормальне існування дитини, просила суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання сина, визначений заочним рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 09.10.2013 року, із твердої грошової суми в розмірі 400 грн., щомісяця, на 1/4 частину всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набранням рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду направив відзив на позовну заяву, в якому повідомив, що не працює, має нерегулярний та нестабільний дохід від виконання цивільно-правових угод, на його утриманні перебувають ще двоє неповнолітніх дітей, також він здійснює догляд за батьком, який є інвалідом І групи, а тому позовні вимоги визнає частково та вважає за можливе стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання сина у розмірі 1000 грн. щомісяця. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. У ст. 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідач являється батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а. с. 4). Неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а. с. 3). Заочним рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 09.10.2013 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісяця, починаючи з 23.08.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. (а. с. 6). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, які стягуються з відповідача згідно вищевказаного заочного рішення суду, станом на 01.07.2018 року у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 22800 грн. (а. с. 26). Так, частинами 1, 3 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи слідує, що позивачка несе витрати на утримання сина, що зумовлені потребами в одязі, продуктах харчування, засобах гігієни, а також розвитку дитини. Розмір аліментів, які заочним рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 09.10.2013 року стягнуто з відповідача на утримання сина, є недостатнім для задоволення потреб дитини. Як вбачається з матеріалів справи, 18.01.2019 року заступником начальника відділу Баштанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області винесено постанову, якою звернено стягнення на заробітну плату відповідача на виконання виконавчого провадження про стягнення з останього на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказану постанову направлено на виконання до ТОВ "Луксенітна" (м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 79, оф. 1-А), яке відповідач вказав як своє місце роботи (а. с. 40-42). Із повідомлення Баштанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 18.01.2019 року №407 вбачається, що виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання сина [PERSON] державним виконавцем направлено також до ТОВ "Луксенітна" за місцем роботи відповідача (а. с. 60). Вказані обставини свідчать про те, що відповідач працевлаштований, має стабільний та регулярний дохід та має можливість надавати кошти на утримання власного сина, доказів про відсутність такої можливості відповідачем до суду не надано. Незважаючи на повідомлення суду про необхідність надати відомості про матеріальний стан, відповідач не надав інформації про розмір отриманого ним доходу. Вирішуючи питання щодо зміни способу та розміру стягнення аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, враховуючи матеріальний стан дитини та позивачки (а. с. 25, 27), збільшення витрат, що зумовлені потребами в одязі, продуктах харчування, засобах гігієни, розвитку дитини, а також беручи до уваги відсутність інформації про матеріальний стан відповідача, його стан здоров'я, та враховуючи склад сім'ї відповідача (а. с. с. 43), перебування у нього на утриманні ще двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а. с. 39-42), здійснення ним догляду за батьком [PERSON], який є інвалідом І групи (а. с. 44-46, 48-49), суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], згідно заочного рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 09.10.2013 року, із твердої грошової суми в розмірі 400 грн., щомісяця, на 1/6 частину всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набранням рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Під час подачі позовної заяви позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial