Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

Представник АТ КБ "ПриватБанк" Гребенюк О.С., який діє на підставі довіреності №367-К-Н-О від 31 січня 2019 року, звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідачки на користь позивача 11997 грн 92 к. заборгованості за кредитним договором б/н від 15 квітня 2016 року та судових витрат. Разом із позовною заявою представником позивача подано до суду клопотання, в якому він просить здійснити огляд та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ "ПРИВАТБАНК" за посиланням https://privatbank.ua/terms та доступні за наступним шляхом: "Архів договорів", перейти за посиланням "більше", обрати сторінку № 5, повний текст за посиланням "Повний договір (актуальний на 01 квітня 2016 року)", розділ 2.1.1 знаходиться на сторінках 1445 - 1474 повного договору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка звернулась до ПАТ КБ "ПриватБанк" (14 червня 2018 року найменування позивача змінено на АТ КБ "ПриватБанк") з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 15 квітня 2016 року. [PERSON] при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. Це підтверджується підписом відповідачки у заяві. Відповідачка ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на 15 квітня 2016 року, що підтверджується її підписом в анкеті - заяві. Відповідно до виявленого бажання, [PERSON] було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшено до 4000 грн, для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримала кредитну картку. Представник позивача зазначає, що при укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Свідченням приєднання [PERSON] до угоди, дії договору є факт користування позичальницею картковим рахунком та використання нею кредитних коштів. Виконання відповідачкою умов договору вбачається також з виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції з повернення кредитних коштів, сплата відсотків за користування ними. АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі: [PERSON] було\~надано можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах кредитного ліміту. Відповідачка, яка зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, в порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала. Станом на 21 квітня 2020 року її заборгованість перед позивачем за кредитним договором б/н від 15 квітня 2016 року становила 11997 грн 92 к., з яких: 4475 грн 35 к. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0 грн 00 к. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 4475 грн 35 к. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1607 грн 88 к. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 4867 грн 17 к. - нарахована пеня, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн штраф (фіксована частина), 547 грн 52 к. штраф (процентна складова). Враховуючи те, що на даний час [PERSON] продовжує ухилятись від виконання взятих на себе зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, представник АТ КБ "ПриватБанк" просить позов задоволити, стягнути з неї на користь позивача 11997 грн 92 к. заборгованості та судові витрати. Ухвалою від 16 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявне письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Крім того, інформація щодо розгляду справи наявна на офіційній сторінці Богородчанського районного суду Івано-Франківської області в мережі Інтеренет на веб-сайті судової влади. Про причини неявки [PERSON] суд не поінформувала, своїм правом на подання відзиву не скористалась, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від неї не надходило. З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оглянувши веб-сайт банку, встановивши наступні факти і відповідні їм правовідносини, приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення. Статтею 1054\~Цивільного кодексу\~України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Виходячи з вимог статей 526; 527; 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.\~\~ Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим\~ для виконання\~ сторонами (ст.\~629 Цивільного кодексу України). За клопотанням представника позивача судом було оглянуто зміст розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, актуальних на 01 квітня 2016 року, за посиланням https://privatbank.ua/terms. Судом встановлено, що 15 квітня 2016 року відповідачка підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 18), їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт в розмірі 500 грн, який 26 липня 2017 року збільшено до 4000 грн, а 18 січня 2019 року зменшено до 0,00 грн (а.с. 16). Для користування кредитним картковим рахунком [PERSON] видано кредитну картку, термін дії якої - 08/19 (а.с. 17). З долучених до матеріалів справи документів вбачається, що АТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником ПАТ КБ "ПриватБанк". Факт отримання [PERSON] кредитних коштів та користування ними підтверджується матеріалами справи, зокрема, випискою з рахунку відповідачки (а.с. 13 - 15), а наявність заборгованості за кредитним договором - розрахунком заборгованості (а.с. 7 -13), який відповідачкою не спростований, та відповідно до якого її заборгованість за тілом кредиту станом на 21 квітня 2020 року становила 4475 грн 35 к.,\~в тому числі за простроченим тілом\~кредиту -\~4475 грн 35\~к.\~ Враховуючи те, що фактично отримані та використані відповідачкою кошти у добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" нею не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів - тіла кредиту (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17). Так як фактично кредитні кошти згідно зазначеного обсягу кредитних зобов`язань позичальницею отримано, що свідчить про погодження нею дій банку щодо умов кредитування в цій частині, суд не вбачає підстав для відмови у стягненні суми заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 4475 грн 355 к. А тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в іншій частині, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що банк заявляє також вимогу про стягнення з відповідачки нарахованої пені в сумі 4867 грн 17 к. та штрафів в розмірі 1047 грн 52 к., передбачених п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг. Крім того, АТ КБ "ПриватБанк" заявлено вимогу про стягнення з [PERSON] заборгованості за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України за відсотковою ставкою 86,4% річних, посилаючись на п.2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг в редакції, що почала діяти з 01 березня 2019 року. При цьому представник позивача, з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України, зазначає, що сторони при укладенні договору керувалися даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Водночас з такою позицією позивача суд не погоджується та вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин норми ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Суд не має можливості перевірити, коли саме (актуальні на конкретний час - 01 квітня 2016 року) Умови та правила надання банківських послуг були розміщені на веб-сайті банку. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві-анкеті домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, а також самі Умови та правила банківських послуг, що розміщені на сайті банку, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальниці про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору. Так, споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснювати свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Таким чином відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачкою АТ КБ "ПриватБанк" дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", в редакції, яка діяла на час укладення договору, щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Відповідна правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена в постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. В разі укладення кредитного договору неустойка поділяються на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі). В анкеті-заяві позичальниці від 15 квітня 2016 року відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (штрафів та пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які наявні в матеріалах даної справи, а також були оглянуті судом на веб-сайті, - не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15 квітня 2016 року, року шляхом підписання Гутник Г.М. анкети-заяви, оскільки на них відсутній підпис відповідачки. За таких обставин немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (штрафів та пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відтак слід відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з відповідачки штрафів у розмірі 1047 грн 52 к., з яких 500 грн (фіксована частина) та 547 грн 52 к. (процентна складова), а також нарахованої пені в сумі 4867 грн 17 к. у зв`язку з безпідставністю через відсутність передбаченого договором обов`язку [PERSON] по їх сплаті позивачу. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Матеріали справи не містять даних про те, що відповідачка ознайомилася зі змінами до Умов та правил надання банківських послуг від 01 березня 2019 року, зокрема, з приводу нарахування банком з 181-го дня з моменту порушення позичальником зобов`язань з погашення кредиту процентів за ч. 2 ст. 625 ЦК України за ставкою 86,4% річних та що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру і порядку нарахування вказаних процентів. За таких обставин немає підстав для висновку, що укладеним між сторонами договором було встановлено інший розмір процентів за ч. 2 ст. 625 ЦК України, тому суд вважає, що банк має право на стягнення з відповідачки трьох процентів річних від простроченої суми, як визначено в ч. 2 ст. 625 ЦК України. З розрахунку заборгованості видно, що проценти за ст. 625 ЦК України нараховувалися позивачем за період з 01 жовтня 2019 року по 21 квітня 2020 року, тобто за 204 дня прострочення. Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за формулою: С x 3 x Д : 365 (366) : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Таким чином, три проценти річних відповідно до заявлених позовних вимог за період з 01 жовтня 2019 року по 21 квітня 2020 року становлять 74 грн. 93 к. (з 01 жовтня 2019 року до 31 грудня 2019 року: 4 475,35 x 3 x 92 (дня прострочення) : 365 : 100 = 33,84 грн.; з 01 січня 2020 року до 21 квітня 2020 року: 4 475,35 x 3 x 112 (днів прострочення) : 366 : 100 = 41,09 грн.). Саме вказана сума - 74 грн 93 к. - підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. З огляду на викладене, позовні вимоги слід задоволити частково: стягнути з відповідачаки [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" 4475 грн 35 к. заборгованості за простроченим тілом кредиту, та 74 грн 93 к. заборгованості по процентах, нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а всього 4550 грн 28 к. заборгованості за кредитним договором б/н від 15 квітня 2016 року. В решті позовних вимог - відмовити. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, суд дійшов висновку про стягнення на користь банку кредитної заборгованості в розмірі 4550 грн 28 к., задовольнивши тим самим 37,93% позовних вимог. Отже з [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" слід стягнути сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 797 грн 29 к. (2102 грн х 37,93%). На підставі наведеного,

Outcome: approved