Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача , в якому просив зобов»язати ВД ФССНВ перерахувати суми відшкодування шкоди з 05.10.2011 року, виходячи з середнього заробітку за останні шість календарних місяців до його звільнення з посади «забійник» , тобто з 13.05.1996 року по 13.11.1995 року. Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що він тривалий час працював на підприємствах вугільної промисловості на різних посадах, зокрема забійником. Трудову діяльність припинив в 2009 році. 02.11.2011 року позивачу було встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 40 % за отриманим профзахворюванням пневмоконіоз, через що відповідач призначив йому страхові виплати , при обчисленні яких Фонд застосував середній заробіток по професії «гірник з ремонту гірничих виробіток». Вважає, що оскільки наявне у нього професійне захворювання виникло та пов»язане з роботою на посаді «забійник», відповідач в порушення вимог п.п.4,14 Постави КМУ № 1266 від 26.09.2001 року здійснив невірний розрахунок середнього заробітку для розрахунку страхових виплат , чим порушив його права. Позивач в судове засідання надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним в заяві. Представники відповідача ВД ФССНВ позов не визнали, пояснили, що розрахунок сум в відшкодування шкоди , заподіяної ушкодженням здоров позивачу було зроблено відповідно до вимог Постанови КМУ № 1266 та розрахунковим періодом для здійснення розрахунку була взята середня заробітна плата позивача за лютий -липень 2009 року, тобто середня заробітна плата перед звільненням з роботи 06.08.2009 року, за професією вказаною в акті розслідування професійного захворювання, крім того при розрахунку виплат було застосовано пункт 12 Порядку, оскільки на час встановлення позивачу втрати профпрацездатності минуло більше року від часу настання страхового випадку. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до наступного. Так судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] працював на підприємствах вугільної промисловості гірником очисного забою, забійником на відбійних молотках, гірник з ремонту гірничних виробіток, з яких на шахті «Олександр-Захід» ГРОЗ - 2 роки 6 місяців, забійник - 1 рік 4 місяці; Шахта Кочегарка ГРОЗ 1 рік 1 місяць, шахта ім. Гайового забійник 13 років 4 місяці; гірник з ремонту гірничних вироботок 2 роки 7 місяців . 06.08.2009 року позивач був звільнений за п.2 ст. 40 КЗпП України (а.с.4-8). Під час виконання трудових обов`язків , [PERSON] отримав професійне захворювання - пневмоконіоз, що встановлено висновком ЛЕК від 09 грудня 2009 року № 2829 (а.с.13) , актом розслідування хронічного професійного захворювання від 08.12.2010 року. В зазначеному акті, складеному за Ф-П4 наявність хронічного професійного захворювання у позивача пов`язане з працею в умовах впливу шкідливих виробничих факторів за професіями ГРОЗ, гірник з ремонту гірничних виробіток, забійник, з яких на шахті «Олександр-Захід» ГРОЗ - 2 роки 6 місяців, забійник - 1 рік 4 місяці; Шахта Кочегарка ГРОЗ 1 рік 1 місяць, шахта ім. Гайового забійник 13 років 4 місяці; гірник з ремонту гірничних вироботок 2 роки 7 місяців (а.с.23-24). Висновком МСЕК від 07.02.2011 року [PERSON] вперше встановлено втрату професійної працездатності за профзахворюванням пневмоконіоз в розмірі 25% з 26.01.2011 року, а висновком МСЕК від 02.11.2011 року встановлений позивачу розмір втрати професійної працездатності збільшено до 40 % та його визнано інвалідом 3 групи (а.с.71,30). Постановою ВД ФССНВ від 10 лютого 2011 року [PERSON] призначено страхові вплати виходячи з середньомісячного заробітку з лютого 2009 року по липень 2009 року (а.с.60,61,59). Згідно висновку обласної травматологічної медико-соціальної експертної комісії, професіями, що сприяли виникненню у [PERSON] професійного захворювання слід вважати професії гірник очисного забою, забійник на відбійних молотках, гірник з ремонту гірничних виробіток прапорційно відпрацьованому часу (а.с.76). У відповідності до вимог ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках , передбачених законом. Зазначене право громадян України деталізоване зокрема ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату професійної працездатності", відповідно до вимог якої , у разі настання страхового випадку, Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законом порядку : 1) своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому та особам, які перебували на його утриманні , зокрема одноразову допомогу у разі стійкої втрати професійної працездатності, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого, та інш. Статтею 30 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату професійної працездатності" передбачено, що ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду соціального страхування від нещасних випадків і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров'я. МСЕК установлює обмеження рівня життєдіяльності потерпілого, визначає професію, з якою пов'язане ушкодження здоров'я, причину, час настання та групу інвалідності у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також визначає необхідні види медичної та соціальної допомоги. Огляд потерпілого проводиться МСЕК за умови подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту профпатології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури. Позачергова експертиза проводиться МСЕК за заявою потерпілого, інших заінтересованих осіб, суду чи прокуратури. Статтею 34 ч.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату професійної працездатності " передбачено, що сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я . Згідно з пунктом 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням затвердженим Постановою КМУ від 26.09.2001 року № 1266, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб), є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок (для страхування на випадок безробіття - в якому припинено дію трудового договору або особу знято з обліку у державного реєстратора як суб'єкта підприємницької діяльності, припинення адвокатської, нотаріальної, творчої або іншої діяльності, закінчення проходження служби; для страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання осіб, у яких через деякий час погіршився стан здоров'я у зв'язку з раніше отриманим ушкодженням здоров'я внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання - період роботи за останнім основним місцем роботи перед настанням тимчасової непрацездатності). Відповідно до пункту 12 зазначеного Порядку, у разі коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності минуло більше року з дня настання страхового випадку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов'язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування, що провадиться робочим органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, за формулою З = З(н) х С : М, де З - середньомісячна заробітна плата застрахованої особи, у гривнях; З(н) - середньомісячна заробітна плата найманих працівників, зайнятих в економіці України, за календарний рік, що передує року з якого призначається страхова виплата; С - сума коефіцієнтів заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць розрахункового періоду (К1 + К2 + К3 + К4 + К5 + К6); М - кількість календарних місяців у розрахунковому періоді. Тобто, з аналізу вищевказаних норм чинного законодавства вбачається, що розрахунок середньомісячного заробітку потерпілої особи , якою є позивач [PERSON], слід провадити із заробітної плати за останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), за останнім основним місцем роботи перед настанням тимчасової непрацездатності , якими є лютий-липень 2009 року на підставі п. 4 Порядку, оскільки судом було встановлено, що після звільнення [PERSON] з роботи 06.08.2009 року у нього через деякий час погіршився стан здоров»я, і у нього було виявлено професійне захворювання , що було встановлено актом за формою П-4 від 08.12.2010 року. Таким чином суд вважає, що [PERSON] були правомірно нараховані страхові виплати виходячи з заробітку за лютий-липень 2009 року, а тому підстав для перерахунку сум відшкодування шкоди із заробітку за період з 13.05.1996 року по 13.11.1995 року відсутні, і в задоволені позову слід відмовити. Разом з тим, суд також зазначає, що є безпідставним посилання представника відповідача на застосування в даному випадку п. 12 Порядку , так як судом встановлено, що втрату професійної працездатності [PERSON] встановлено 26.01.2011 року, а страховий випадок настав 08.12.2010 року , і з цього часу минуло лише 1 місяць 18 днів, а не рік, як це зазначено представником ВД ФССНВ.

Outcome: dismissed