Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач ТОВ «Білоцерківвода» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, мотивуючи його тим, що відповідач зареєстрована за адресою [INFO] та є споживачем послуг, які надає ТОВ «Білоцерківвода». Відповідач не сплачує за послуги в повному обсязі, які надаються позивачем, і тому заборгованість останньої, згідно діючих тарифів складає станом на 01.04.2015 року 1678,20 грн.. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму утвореної заборгованості у розмірі 1678,20 грн. та витрати на сплату судового збору в розмірі 1378,00 грн.. В подальшому представник позивача уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за надані послуги, станом на 01.05.2016 року в розмірі 1385, 14 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 11.05.2016 року за клопотанням відповідача, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, було залучене КП БМР ЖЕК № 6. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, з підстав, що є аналогічними, наведеним у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти задоволення позову, вважає його не обґрунтованим, про що вказала в наданих суду поясненнях та письмово викладених запереченнях. Представник третьої особи до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник третьої особи подав до суду, через канцелярію суду письмові пояснення та просив суд розглянути справу без участі представника третьої особи, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. У письмових поясненнях представник третьої особи вказав, що на балансі КП БМР ЖЕК № 6 перебуває будинок № 120, що розташований по вул. Шевченко в м. Біла Церква. Підприємство надає комунальні послуги мешканцям будинку, в рамках чинного законодавства, є балансоутримувачем частини житлового фонду міста, виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, визначення виконавця централізованого постачання холодної та гарячої води централізованого водовідведення у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста. Крім того, представник третьої особи послався на ст. 152 ЖК УРСР, та вказав, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві власності, проводиться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновків, які мотивує наступним чином. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO], к. 431 в м. Біла Церква, Київської області, є співвласником кімнати № 431, яка розташована в гуртожитку по вулиці Шевченка, 120 в м. Біла Церква, Київської області та є споживачем послуг, які надає ТОВ «Білоцерківвода». Предметом доказування у даній справі, є факт неналежного виконання відповідачем обовязку щодо сплати комунальних послуг з водопостачання та водовідведення, які надаються їй позивачем. Заперечуючи проти позову [PERSON] вказує, що не згодна з розміром, утвореної заборгованості за надані комунальні послуги; що їй не надають дозволу на встановлення додаткових лічильників для контролю використання води у її кімнаті, так як вона не бажає сплачувати за споживання води з усього гуртожитку; що воду в гуртожитку використовують сторонні особи, які мають доступ до кімнати санвузлу та умивальника загального користування на першому поверсі другого під»їзду гуртожитку та те, що в їхньому будинку проводились ремонтно-будівельні роботи магазину по продажу мяса та нежитлового приміщення (біля другого підїзду з окремим входом). Таким чином, відповідач повязує суму нарахованої заборгованості позивачем, з наведеними обставинами. Суд вважає, що такі посилання відповідача є безпредметними, оскільки не дають підстав вважати, що в звязку з цим вона звільняється від обовязку по сплаті комунальних послуг. Обставини, викладені відповідачем у запереченнях не стосуються даної справи, і можуть бути перевірені судом лише в рамках іншого судового розгляду, у разі якщо [PERSON] виявить бажання звернутись до суду для захисту своїх порушених, на її думку, прав. Належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного, відповідачем до суду не надано. В той же час вирішуючи спір по суті, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке. Законодавець покладає на відповідача обовязок сплачувати комунальні послуги на підставі ст.ст. 67, 68, 162 ЖК УРСР, "Правил надання населенню послуг з водотеплопостачання та водовідведення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 року за № 572, Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-4 від 24.06.2004 року. Так згідно ст.ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймач житлового приміщення зобовязаний своєчасно сплачувати квартплату та комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Таким чином, згідно ст. 67, 68, 162 ЖК УРСР, відповідач була зобовязана своєчасно вносити плату за комунальні послуги, однак, свої зобов»язання належним чином не виконувала, в зв»язку з чим утворилася заборгованість. Відповідно до ст. 62 ЖК УРСР до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства України. Згідно з ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Таким чином, відповідач, не оплачуючи надані послуги, порушила вимоги Закону, і тому у відповідача перед позивачем виникли зобов»язання. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов»язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Як вбачається з матеріалів справи, письмовий договір на надання житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачем не укладався. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов»язок укладення договору покладено саме на споживача. Згідно пояснень представника позивача, встановлено, що [PERSON] користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення, при цьому в порушення вимог Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про питну воду та питне водопостачання», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року та Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 року лише частково проводить оплату за них. В гуртожитку, в якому мешкає відповідач, встановлений загальнобудинковий лічильник, за допомогою якого здійснюється облік спожитої води. Справляння плати за нормами споживання за наявності приладів обліку не допускається. Представник позивача, також, зазначила, що холодна вода, спожита гуртожитком, згідно будинкового приладу обліку, використовується мешканцями житлового будинку як для задоволення особистих потреб, так і для потреб утримання гуртожитку. Відповідно, власники (користувачі) житлових і нежитлових приміщень у гуртожитках мають оплачувати весь обсяг послуг централізованого водопостачання та водовідведення спожитих житловим будинком згідно будинкового приладу обліку. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язується вчинити на користь другої сторони( кредитора) певну дію - сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, згідно якої цивільні права та обовязки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обовязки, оскільки позивач надає послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідач ними користується. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі зобовязані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року закріплено, що споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Згідно з [PERSON] надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 (п.18), передбачено, що розрахунковим періодом для внесення оплати є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Таким чином, згідно вищеперелічених нормативно-правових актів, відповідач була зобов'язана своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі і за надані послуги з водопостачання та водовідведення, однак, свої зобовязання належним чином не виконувала, в звязку з чим утворилася заборгованість. Відповідно до вимог п.п. 9, 10, 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 облік питної води здійснюється за допомогою квартирних або будинкових приладів обліку, у разі їх відсутності згідно з нормами споживання питної води, затвердженими у встановленому Законом порядку. [PERSON] не передбачено встановлення індивідуального приладу обліку холодного водопостачання у гуртожитку. У разі наявності засобів обліку, нарахування плати за надані послуги здійснюється згідно їх показників і не допускається здійснення розрахунку згідно норм споживання. У гуртожитку за адресою вул. Шевченко, 120 встановлений загальнобудинковий лічильник, нарахування має здійснюватися згідно його показників, а не з урахуванням нормативів споживання. Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» встановлено, що власники житлових і нежитлових приміщень у гуртожитках є співвласниками допоміжних приміщень у гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобовязані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням гуртожитку і прибудинкової території, відповідно до своєї частки у майні гуртожитку. Наведена норма права дозволяє стверджувати, що власники (користувачі) житлових і нежитлових приміщень у гуртожитках мають оплачувати весь обсяг послуг централізованого водопостачання та водовідведення спожитих житловим будинком згідно будинкового приладу обліку. З огляду на викладене, проведені позивачем нарахування за надані відповідачу послуги є вірними і підлягають до сплати останнім. Враховуючи зазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості підлягають задоволенню на підставі ст.ст. 67, 68, 162 ЖК УРСР, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Суд вважає, що між сторонами виникли договірні зобов'язання, відносини за якими регулюються цивільним законодавством, одностороння відмова від зобов'язань не допускається, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.ст. 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п.18 та п.3 ч.31 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, споживачі зобов"язані оплачувати послуги у строки, установлені договором або законом, а виконавець послуг має право вимагати від споживачів дотримання вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, у тому числі, щодо своєчасної їх оплати. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про захист прав споживачів» п. 7 ч. 1 ст. 1, договір усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформлюється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, викладені в запереченнях обставини позовні вимоги не спростовують, а заявлена сума заборгованості підтверджується переліком сум по особовому рахунку, а доказів сплати утвореної суми заборгованості відповідач не надала. Суму утвореної заборгованості, відповідач належними та допустимими доказами не спростувала. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, понесені ним судові витрати, а саме: 1378,00 грн. судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved