Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею 37,9 кв.м та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 8 липня 2006 року між «ТАС - Комерцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1905/0806/71-001, згідно умов якого позичальник отримав кредит у сумі 24000 доларів США строком до 7 липня 2026 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % відсотків річних. В забезпечення виконання зобов'язань за вище вказаним договором між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір №б/н від 08.08.2006 року, відповідно до якого в іпотеку було передано трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 60,3 кв.м. та житловою площею 37,9 кв.м. 28 листопада 2012 року між публічним акціонерним товариство «Сведбанк», який виступав правонаступником ВАТ « Сведбанк», яке в свою чергу виступало правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС - Комерцбанк» та факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу № 15, відповідно до якого право вимоги за зобов'язаннями, які виникли у відповідача [PERSON] за кредитним договором ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Позивач посилався на те, що відповідач неналежним чином виконував зобов»язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 9 червня 2013 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 8618,28 доларів США, що еквівалентно 68885,91 гривень, по відсоткам у розмірі 2290,24 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 18305,89 грн., та пеня у розмірі 1552,18 доларів США, що становить 12406, 57 грн., а всього 99598, 38 грн., позивач просив стягнути суму заборгованості з відповідача на свою користь. В судовому засіданні представник позивача збільшив позовні вимоги та проси суд стягнути з відповідача 8618,28 доларів США, що еквівалентно 112746,93 гривень, по відсоткам у розмірі 2290,24 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 29961,61 грн., та пеня у розмірі 1552,18 доларів США, що становить 20306, 09 грн., а всього 163014, 61 грн. збільшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, подав письмові заперечення, при цьому пояснив, що ним не заперечуються обставини укладення із «ТАС - Комерцбанк» кредитного договору та отримання кредиту на суму 24000 доларів США на строк до 7 липня 2026 року. Однак, відповідача, як боржника, не було повідомлено про переуступлення банком-кредитором права вимоги за кредитним договором від 8 липня 2006 року, не надано реквізитів рахунків для сплати заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, будь-яких роз'яснень щодо подальшого виконання умов договорів відповідачу ніхто не надавав. Звертав увагу суду на те, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що ПАТ «Сведбанк» дійсно було правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», в тому числі, і щодо прав і обов'язків за кредитним договором від 8 липня 2006 року, а відтак мало право укладати договір факторингу від 28 листопада 2012 року з ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Також, з документів наданих суду не видно яка заборгованість боржника в розумінні договору факторингу, була передана Банком ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»», та просили застосувати позовну давність для заявлених позовних вимог щодо штрафних санкцій. Суд, вислухавши пояснення сторони позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Між акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" та відповідачем [PERSON] 8 липня 2006 року укладено кредитний договір № 1905/0806/71-001, згідно умов якого позичальник отримав кредит у сумі 24000 доларів США строком до 7 липня 2026 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % відсотків річних. В забезпечення виконання зобов'язань за вище вказаним договором між "ТАС-Комерцбанк" та [PERSON] було укладено іпотечний договір №б/н від 08.08.2006 року, відповідно до якого в іпотеку було передано трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 60,3 кв.м. та житловою площею 37,9 кв.м. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував факт укладення вищевказаного кредитного договору із акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк", отримання кредиту в сумі 24000 доларів США та, відповідно, існування договірних стосунків із акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк". Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підстав яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними, відповідно до ст.58 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як вбачається з копій документів, долучених до позовної заяви, 28 листопада 2012 року за договором Факторингу № 15 публічне акціонерне товариством "Сведбанк", яке виступає правонаступником акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк", відступило факторинговій компанії "Вектор Плюс", кожен свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить Банку на підставі документації. Докази прав нового кредитора у зобов'язанні передбачені ст.517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. За умовами договорів факторингу, п.2.1 договору, клієнт відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор, шляхом надання фінансової послуги клієнту, набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. Відповідно до положень статей 1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Сутність договору факторингу полягає у тому, що суб'єкт цивільних правовідносин (кредитор) маючи боржника, який з тих чи інших причин не сплачує належні першому кошти, все ж таки ці кошти отримує, хоча і не від боржника, а від третьої особи, шляхом укладання з нею договору факторингу. Факторинг - це спосіб кредитування однієї особи іншою з умовою платежу у формі правонаступництва («покупки», або передачі прав вимоги до третьої особи). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Отже, внаслідок укладення вказаних вище договорів факторингу мала б відбутися заміна кредитора і ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», набувши статусу нового кредитора за договором 1905/0806/71-001 від 8 липня 2006 року, мало б право звертатися до суду за захистом порушених прав. Однак, позивач ТОВ «Факторингову компанію «Вектор Плюс», звертаючись до суду із позовом, не надав суду усіх належних доказів набуття ним, як фактором, права на стягнення заборгованості саме за зобов'язаннями відповідача. Позивачем на підтвердження права вимоги за кредитним договором 1905/0806/71-001 від 8 липня 2006 року не надано доказів на підтвердження того, що публічне акціонерне товариство «Сведбанк» дійсно було правонаступником акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», зокрема, щодо прав і обов'язків за кредитним договором 1905/0806/71-001 від 8 липня 2006 року, а відтак мало право укладати договір факторингу від 28 листопада 2012 року. Не надано позивачем належних доказів на підтвердження відступлення права вимоги за кредитним договором 1905/0806/71-001 від 8 липня 2006 року від ПАТ «Сведбанк» до ТОВ «ФК «Вектор Плюс». Відсутні у справі і реєстри заборгованості боржників, переліки кредитних договорів та договорів забезпечення чи витяги з них щодо зобов'язань відповідача у справі. Відповідач [PERSON] не одержав від фактора належного письмового повідомлення про відступлення ТОВ «ФК «Вектор Плюс» права грошової вимоги, де повинна була бути визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За таких обставин, суд вважає, що боржник був позбавлений права вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. ТОВ «ФК «Вектор Плюс», звертаючись до суду з позовом як новий кредитор, внаслідок укладених договорів факторингу, за договором 1905/0806/71-001 від 8 липня 2006 року ставив питання про звернення стягнення на належну відповідачу квартиру [ADDRESS], яку відповідач передав в іпотеку АКБ «ТАС-Комерцбанк» в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Предметом договору фінансування під відступлення грошової вимоги може бути: передача грошової вимоги фактору в обмін на надання клієнту грошових коштів; відступлення клієнтом фактору своєї грошової вимоги, як способу забезпечення виконання зобов'язання, що є у клієнта перед фактором (наприклад кредитний договір). Грошова вимога - це вимога клієнта до боржника на підставі будь-якого договору, за яким боржник повинен виплатити клієнту певну грошову суму. Відповідно ж до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV від 05 червня 2003 року (зі змінами) іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом Таким чином, вимоги клієнта до боржника, пов'язані з отриманням від боржника будь-яких робіт, послуг або інших благ в натуральній формі, не можуть бути предметом відступлення за договором факторингу. Позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом посилався, як на підставу законності своїх позовних вимог, крім вищевказаного договору факторингу, на договір про передачу йому ТОВ «ФК «Вектор Плюс» прав вимоги за іпотечними договорами, які визначені договором факторингу, укладеним 28.11.2012 року між ними, який нотаріально посвідчений 28.11.2012 року. Однак позивачем не надано доказів на підтвердження того, що на момент укладення цього договору іпотекодержателем було ТОВ «ФК Вектор Плюс». Крім того, цей договір суперечить положенням ст. 1078 ЦК України та відповідно до ст. 228 ЦК України він є нікчемним, оскільки порушує публічний порядок. Так, відповідно до ч. 1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. При цьому в цій частині стосовно майна фізичних або юридичних осіб, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади характер правочину конкретизовано: йдеться про анти соціальність знищення, пошкодження майна або незаконне заволодіння ним. Згідно із частиною 2 цієї статті правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним, тобто недійсним внаслідок безпосередньої вказівки закону і незалежно від наявності позову з боку його учасників чи інших осіб. А, тому враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити.

Outcome: dismissed