Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

02.09.2020 року позивач звернулась до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської\~ області № 285/4194/19 від 20.05.2020 року та стягнути з відповідача на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше встановленого законом мінімуму, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину. Відповідач\~ сплачує вказану суму, однак на сьогоднішній день цієї суми категорично не вистачає для їх утримання. Позивач не в змозі забезпечити дітям належне харчування, навчання, оздоровлення. Розмір аліментів, які сплачує відповідач, занадто низький. Відповідач отримує значно більші суми, ніж зазначено у його довідках про доходи. Позивач вказує, що з травня 2020 року стан її здоров`я значно погіршився, вона часто хворіє, потребує лікування, у зв`язку з чим не може повноцінно працювати. Тому вона змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. 24.09.2020 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позову заяву. У відзиві представник відповідача зазначив, що відповідач позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні повністю. Стверджує, що відповідач приймає участь у матеріальному забезпеченні дітей, заборгованості по сплаті аліментів не має. Розмір доходу відповідача на місяць становить близько 5000 грн. Також зауважує, що відповідач проживає в службовому приміщенні без реєстрації, має на утриманні стареньку матір, яку на зимовий період забирає до себе проживати, проживає в громадянському шлюбу з [PERSON] , у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 18-21). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, у ньому зазначених. Представник відповідача\~в судовому\~засіданні позов\~не\~визнав з\~підстав зазначених\~у відзиві. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. Сторони є\~батьками неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю по [ADDRESS] . За рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 285/4149/19 від 20.05.2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання чотирьох неповнолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяно на кожну дитину, починаючи з 25.02.2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Учасники судового засідання не заперечували того факту, що заборгованість відповідача по сплаті аліментних зобов`язань на користь позивача відсутня. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості - судом. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2020 року - 1779 грн., з 01.07.2020 року 1859грн., з 01.12.2020 року 1921 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2020 року 2218 грн., з 01.07.2020 року 2318 грн., з 01.12.2020 року 2395 грн. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що з моменту постановлення попереднього рішення у травні 2020 року у позивача змінився матеріальний стан в сторону погіршення, оскільки зросли витрати на утримання дітей у зв`язку із ростом цін на продукти та одяг, оплату комунальних послуг. Також заслуговує на увагу той факт, що стан здоров`я позивача з травня 2020 року погіршився, оскільки згідно виписки з медичної картки хворого [PERSON] , 1974 року народження, стоїть на диспансерному обліку у лікаря загальної практики з діагнозом деформований остеоходроз кульшових суглобів та потребує постійного медикаментозного лікування. З червня 2020 року позивач не отримує жодного виду соціальної допомоги (а.с. 9). Вказані обставини суд трактує як доведене погіршення матеріального стану позивача. Одночасно з моменту постановлення попереднього рішення суду матеріальний стан позивача не погіршився. Відповідно до долучених до відзиву документів відповідач з липня 2020 року має нове місце роботи (а.с. 21) та працює водієм в ДП "Либідь" ТОВ "Беназір", отримуючи щомісячно заробітну плату у розмірі близько 5000 грн. щомісячно. Також встановлено, що відповідач щомісячно сплачує на утримання дітей 4500 грн. (зі слів його представника в судовому засіданні), не має заборгованості по сплаті аліментів за рішенням суду від 20.05.2020 року, тому суд приходить до переконання, що [PERSON] має інші мінливі доходи, оскільки за основним місцем роботи з врахуванням обов`язкових утримань до виплати щомісячно отримує менше вказаної суми. Відтак у судовому засіданні встановлено, що відповідач постійно має витрати, що перевищують його заробіток у ДП "Либідь" ТОВ "Беназір", тому суд приходить до переконання, що він має можливість сплачувати на утримання чотирьох малолітніх доньок аліментів у більшому розмірі, ніж мінімум, що гарантований державою. Голослівними є твердження відповідача у відзиві, у нього збільшилась кількість утриманців (старенька матір [PERSON] , 1937 року народження, та жінка, з якою фактично підтримує шлюбні стосунки [PERSON] ), так як до справи не долучено доказів про їх непрацездатність. ? Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дітей, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вимоги закону щодо мінімального рекомендованого розміру аліментів, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів. Одночасно позивач, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не надала доказів, що відповідач має можливість сплачувати щомісячно на утримання чотирьох дітей аліменти в розмірі по 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, тому суд вважає доцільним визначити стягнення аліментів у розмірі 1600 грн. на кожну дитину. Змінений розмір аліментів слід стягувати згідно положень п.23 ПП ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року з дня набрання рішенням законної сили. Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial