Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до відповідачів про визнаня недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], інформацію щодо неприпустимих та протиправних дій [PERSON], поширену Українською асоціацією транспортної логістики «ПІВДЕННА ПАЛЬМИРА», Приватним підприємством «АВАН- ТРАНС», Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕДАНТА-АГРО», Приватним підприємством «ЕДВАНСС», Товариством з обмеженою відповідальністю «ПІК-ТАЙМ», Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКА МАРШ ЛТД», Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ТРАНС ЛОГИСТИК», Приватним підприємством «ТРЕЙД БІЗНЕС СЕРВІС», Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬФІН- АВТО», Приватним підприємства «КАННА», Товариством з обмеженою відповідальністю «ДОБРОБУТ-М» у листі (документі) від 08.12.2017, який було адресовано Президенту України Порошенко П.О., Прем'єр-Міністру України Гройсману В.Б., Голові Служби безпеки України Грицаку В.С., Генеральному прокурора України Луценко Ю.В. Також, позивач просить суд зобов'язати Українську асоціацію транспортної логістики «ПІВДЕННА ПАЛЬМИРА», Приватне підприємство «АВАН-ТРАНС», Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕДАНТА-АГРО», Приватне підприємство «ЕДВАНСС», Товариство з обмеженою відповідальністю «ПІК-ТАЙМ», Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКА МАРІН ЛТД», Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАР ТРАНС ЛОГИСТИК», Приватне підприємство «ТРЕЙД БІЗНЕС СЕРВІС», Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬФІН-АЗТО», Приватне підприємство «КАННА», Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОБРОБУТ-М» відкликати лист (документ) від [INFO], який було адресовано Президенту України Порошенко П.О., Прем'єр- Міністру України Гройсману В.Б., Голеві Служби безпеки України Грицаку В.С., Генеральному прокурора України Луценко Ю.В., у п'ятиденний строк з дня набрання рішенням законної сили. Позов обґрунтовано тим, що Позивач є публічною особою, а тому дії відповідачів порушують нормальні життєві зв'язки і стосунки позивача з оточуючими людьми. Так, позивач зазначає, що у вищезазначеному зверненні від [INFO], відповідачі зазначили, що «… один із засновників ТОВ «ІНТЕР ТРАНС ЛОДЖІСТІК» [PERSON] є членом Європейської Бізнес-Асоціації, Асоціації міжнародних експедиторів України, входить до Громадської ради при ГУ ДФС в Одеській області та має зв'язки з впливовими особами, що обіймають різні посади у правоохоронних органах, деякі протиправні дії з його боку особисто, та працівників зазначеного підприємства залишаються поза увагою та безкарними»; «[PERSON] вчиняє неправомірні дії разом з іншим співзасновником зазначеного підприємства [PERSON]». Позивач дійсно є членом Європейської Бізнес-Асоціації, Асоціації міжнародних експедиторів України, входить до Громадської ради при ГУ ДФС в Одеській області. Але викладена інформація щодо його діяльності не відповідає дійсності. Приймаючи до уваги те, що дана інформація носить стверджувальний характер (фактичне твердження), вона підлягає перевірці на предмет її достовірності. Єдиним доказом того, що він, безпосередньо або опосередковано пов'язаний із вчиненням корупційних діянь може бути лише вирок суду. Станом на сьогоднішній день він не є засудженим за будь-яке кримінальне правопорушення, йому не пред'явлено підозри, щодо нього не здійснюється жодне кримінальне провадження. Позивач вважає, що з урахуванням того факту, що корупційні правопорушення, в чому його звинувачують у своєму зверненні відповідачі, кваліфікується як окрема стаття Кодексу України про адміністративні правопорушення або Кримінального кодексу України, а також приймаючи до уваги той факт, що не було проведено будь-якого службового розслідування з порушених питань, та в силу ст. 62 Конституції України - особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, можна стверджувати, що поширені про [PERSON] відомості внаслідок неспростовної презумпції невинуватості не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача. Серед дій, які залишаються поза увагою та є безкарними, відповідачі називають «заниження та внесення недостовірних даних щодо митної вартості товару до інвойсів при проведенні митних оформлень, що призводить до заниження митних платежів і позбавляє бюджет надходженню коштів»та те, що «систематично зривають роботу євротерміналу «Автохаб», надаючи декларації у паперовому вигляді, що призводить до збільшення часу митних операцій». Позивач вважає, що дана інформація не є оціночним судженням та критикою його дій, а тому вона підлягає перевірці на предмет її достовірності. Повноваженнями у сфері митного оформленням наділена Одеська митниця ДФС. З листа Одеської митниці ДФС №854/10/15-70-20-01 від 29.01.2018 вбачається, що за період з 01.01.2017 по 15.01.2018 у зоні діяльності митного поста «Спеціалізований» Одеської митниці ДФС здійснювалося митне оформлення транспортних засобів осіб, декларантом у яких виступало ТОВ «Інтер Транс Лоджістікс» (код ЄДРПОУ 36553339), при цьому понад 96% митних декларацій були подані декларантом в електронному вигляді, а частка митних декларацій, поданих в паперовому вигляді, склала менше 4%. За результатами здійснення процедури контролю правильності визначення митної вартості по зазначеним митним деклараціям рішення про коригування митної вартості приймалося митницею менше, ніж у 2% випадків. Одеська митниця ДФС у своєму листі №11/8/15-70-69 від 03.01.2018 зазначила, що за 2017 рік митницею по митній декларації, поданій ТОВ «Інтер Транс Лоджістікс», було прийнято 1 (одне) рішення про коригування митної вартості транспортного засобу та митну вартість піднято на 2150 дол. США. Позивач вважає, що приймаючи до уваги зазначене, можна стверджувати, що вказана відповідачами інформація не відповідає дійсності та спростовується листами Одеської митниці ДФС. Також, відповідачі у зверненні зазначили, що їм «відомі факти здійснення спроб тиску, висловлювання погроз та залякування на адресу службових осіб Одеської митниці з метою допущення неправомірного митного оформлення, а також брокерів, експедиторів через підконтрольних [PERSON] людей так і напряму особисто»; «[PERSON] та [PERSON] у разі невиконання його неправомірних вимог постійно посилаються на своїх покровителів у республіканських правоохоронних органах, та залякує їх звільненням, проведенням позапланових перевірок з притягненням до відповідальності, арештом та конфіскацією майна тощо». На думку позивача, дана інформація не може розцінюватися як критика дій позивача, бо мова йде саме про наявність факту здійснення спроб тиску та залякування, що містить ознаки адміністративного чи кримінального правопорушення. На противагу цьому позивач вважає за необхідне зазначити, що він ніколи не висловлював жодних погроз та не залякував службових осіб Одеської митниці. Позивач, будучи членом Європейської Бізнес-Асоціації (ЄБА), Асоціації міжнародних експедиторів України, Громадської ради при ГУ ДФС в Одеській області, висловлював тільки обґрунтовану критику щодо діяльності посадових осіб державних органів. Поширені про [PERSON] відомості внаслідок неспростовної презумпції невинуватості не відповідають дійсності за відсутності вироку суду. Окрім того, Одеська митниця ДФС в своєму листі №11/8/15-70-69 від 03.01.2018 підтвердила, що «будь-яких заяв з боку посадових осіб митниці щодо відвертих погроз з боку представників «Інтер Транс Лоджістікс» до керівництва митниці не надходило. Інформація відносно того, що позивач «лобіює бізнес-інтереси свого товариства, засновником якого він є»,не відповідає дійсності. Позивач є членом Громадської ради при ГУ ДФС в Одеській області, що підтверджується наказом Головного управління ДФС в Одеській області від 07.06.2017 року №1914 «Персональний склад Громадської ради при Головному управлінні ДФС в Одеській області». Основними завданнями Громадської ради є: сприяння реалізації громадянами конституційного права на участь в управлінні державними справами; здійснення громадського контролю за діяльністю органу; сприяння врахуванню органом громадської думки під час формування та реалізації державної політики. Громадська рада при ГУ ДФС в Одеській області адміністративним ресурсом не володіє, а тому її члени (яких до речі налічується 35 осіб) не мають можливості лобіювати свої інтереси. Позивач вважає, що надана відповідачами інформація щодо того, що «[PERSON] та [PERSON] доносять на прийомі у високопосадовців центральних органів державної влади та правоохоронних органів про неефективність та неприбутковість євротерміналу «Автохаб», наполягаючи на його недоцільності та закритті, що є державною зрадою в цьому випадку» викладена неправдиво з перекручуваннями фактів. На думку позивача, він в даному випадку висловлює критику щодо діяльності посадових осіб контролюючих та правоохоронних органів, а не самого проекту євротерміналу «АвтоХаб». Підтвердженням цього є публікації у Facebook за [INFO] та [INFO]. Крім того, позивач зазначає, що жодної критики не витримує інформація відповідачів щодо факту його можливої співучасті разом із [PERSON] у взаємодії з учасниками злочинних організацій.Дана інформація є голослівною, не відповідає дійсності та порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди особистим немайновим благам позивача. Зазначена інформація є негативною, оскільки у ній стверджується про вчинення кримінального правопорушення позивачем, що принижує його честь та гідність та ставить під сумнів його ділову репутацію. Позивач вважає, що інформація, яка була розповсюджена відповідачами, у листі від [INFO] до Президента України Порошенко П.О., Прем'єр-Міністра України Гройсмана В.Б., Голови Служби безпеки України Грицака В.С., Генерального прокурора України Луценко Ю.В., не може розцінювати як оціночні судження, оскільки вона носить стверджувальний характер (фактичне твердження) та є такою, що підлягає перевірці на предмет достовірності, принижує його честь, гідність та ділову репутацію, а тому його порушені права підлягають захисту в судовому порядку. У судовому засіданні представник Позивача, адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник Відповідача Українська асоціація транспортної логістики «Південна Пальмира», адвокат Носкіна І.М., в судовому засідання заперечувала проти задоволення позову, з підстав, зазначених у письмовому відзиві на позовну заяву. Вважає, що відповідно до усталеної практики Європейського суду у демократичному суспільстві межа допустимої критики щодо публічної особи, якою є позивач, є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Згідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. В абз. 2 п. Постанова Пленуму ВСУ № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" зазначено, що суди повинні мати на увазі, що у випадку коли особа звертається до зазначених у статті 40 Конституції України органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму ВСУ, у випадку звернення особи з заявою до правоохоронних органів слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10.04.2003 N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей). Тому, вважає, що звернення відповідачів не може розцінюватись як поширення інформації відповідно до положень ст. 40 Конституції України, оскільки мала місце реалізація свого конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. За таких обставин, така інформація не може бути судом визнана як недостовірна інформація відповідно до положень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України N 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи". Позивачем не доведено, що наміром відповідачів було поширення недостовірної інформації про нього чи опорочення його честі, гідності та ділової репутації. Крім того, не доведено та не підтверджено жодним доказом у справі факту нанесення шкоди особистому немайновому праву та/або приниження ділової репутації, існуванні перешкод у здійсненні таких прав. Також не наведено жодної обставини, що могла б засвідчити наявність причинно-наслідкового зв'язку між скеруванням звернення, та настання для Позивача хоча б якогось негативного наслідку чи перешкод у здійсненні особистих немайнових прав. Звернула увагу суду на сталу практику касаційної інстанції щодо відмови у задоволені подібних позовних вимог (справа №757/37833/15-ц, 714/246/16-ц, 343/1835/15-ц, 646/1266/16-ц, 193/6/16-ц). Відповідачі: Приватне підприємство «Аван-Транс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Веданта-Агро», Приватне підприємство «Едвансс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Пік-Тайм», Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніка Марін ЛТД», Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Транс Логистик», Приватне підприємство «Трейд Бізнес Сервіс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дельфін-Авто», Приватне підприємство «Канна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Добробут-М», в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за відсутністю їх представників, на підставі наявних в справі матеріалах, та з урахуванням їх відзиву на позов. Представник третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Транс Лоджістікс», в судове засідання не зявилась, про час слухання справи повідомлений належнеим чином. Вислухавши представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] члени Української асоціації транспортної логістики «ПІВДЕННА ПАЛЬМИРА», за підписом президента Української асоціації транспортної логістики «ПІВДЕННА ПАЛЬМИРА», директорів ПП «АВАН- ТРАНС», ТОВ «ВЕДАНТА-АГРО», ПП «ЕДВАНСС», ТОВ «ПІК-ТАЙМ», TOB «НІКА МАРІН ЛТД», ТОВ «СТАР ТРАНС ЛОГИСТИК», ПП «ТРЕЙД БІЗНЕС СЕРВІС», ТОВ «ДЕЛЬФІН- АВТО», ПП «КАННА», ТОВ «ДОБРОБУТ-М», складено лист-звернення на ім'я Президента України, Прем'єр-Міністра України, Голови Служби безпеки України, Генерального прокурора України та направлено останнім. В даному листі була викладена, зокрема, наступна інформація: «... один із засновників ТОВ «ІНТЕР ТРАНС ЛОДЖІСТІКС» [PERSON] є членом Європейської Бізнес-Асоціації (ЄБА), Асоціації міжнародних експедиторів України, входить до Громадської ради при ГУ ДФС в Одеській області та має зв'язки з впливовими службовими особами, що обіймають різні посади у правоохоронних органах, деякі протиправні дії з його боку особисто та працівників зазначеного підприємства залишаються поза увагою та безкарними. Серед таких дій найпоширенішими є такі як заниження та внесення недостовірних даних щодо митної вартості товару до інвойсів при проведенні митних оформлень, що призводить до заниження митних платежів і позбавляє бюджет надходженню коштів, відомі факти здійснення спроб тиску, висловлювання погроз та залякування на адресу службових осіб Одеської митниці з метою допущення неправомірного митного оформлення, а також брокерів, експедиторів через підконтрольних [PERSON] людей так і напряму особисто. Крім того, [PERSON] входить також до складу Митного комітету Громадської ради при Державній фіскальній службі України, що також дає йому можливість лобіювати бізнес-інтереси свого товариства, засновником якого він є. [PERSON] вчиняє неправомірні дії разом з іншим співзасновником зазначеного підприємства [PERSON]. Під час своєї неправомірної діяльності у відношенні службових осіб митниці та підприємців, експедиторів, брокерів тощо, які працюють на території євротерміналу «автохаб», [PERSON] та [PERSON] у разі невиконання його неправомірних вимог постійно посилаються на своїх покровителів у республіканських правоохоронних органах, та залякує їх звільненням, проведенням позапланових перевірок з притягненням до відповідальності, арештом та конфіскацією майна тощо. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] намагаються зупинити діяльність інших комерційних структур та підприємців у сфері зовнішньоекономічної діяльності та монополізувати її особисто, що є неприпустимим. ... використовуючи регалії своїх нібито «європейських» та «міжнародних» асоціацій, [PERSON] та [PERSON] доносять на прийомі у високопосадовців центральних органів державної влади та правоохоронних органів про неефективність та неприбутковість євротерміналу «Автохаб», наполягаючи на його недоцільності та закритті, що є державною зрадою в цьому випадку. В час, коли Україна обрала європейський шлях розвитку та усім суспільством докладаються зусилля налагодити та зберегти цінність, незалежність, добробут Нашої Держави, окремі особи, такі як [PERSON] та [PERSON] намагаються усілякими можливими діями лише збільшити свої статки незалежно від законності діянь, оцінку яким мають дати правоохоронні органи. Слід зазначити, що у період каденції голови Одеської облдержадміністрації [PERSON], який на теперішній час підозрюються за ст. 256 КК України за фактом сприяння учасникам злочинних організацій на території України, [PERSON] та [PERSON] мали плідну взаємодію зі ставленицею останнього по посаді начальника Одеської митниці [PERSON] та з його помічниками «смотрящими» за митницею, які фактично керували її діяльністю. Факт можливої співучасті [PERSON], [PERSON] та діяльності їх підприємств разом з [PERSON] у взаємодії з учасниками злочинних організацій неможливо оставити поза уваги та потребує відповідній перевірці. Вважаємо, що в умовах агресії з боку Російської Федерації, такі дії з боку [PERSON], працівників TOB «ІНТЕР ТРАНС ЛОДЖІСТІКС» та інших підприємств його асоціації є неприпустимі, злочинними та такими, що підривають і негативно впливають на темпи економічного зростання Одеського регіону та нашої держави в цілому.» Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28). Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України). За правилами ст. ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь. Разом з тим, згідно ст. 1 Закону України "Про інформацію" під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Відповідно до положень п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України N 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідачами направлене звернення Президенту України, Прем'єр-Міністру України, Голові Служби безпеки України, Генеральному прокурору України з проханням доручити компетентним органам проведення перевірки діяльності ТОВ «ІНТЕР ТРАНС ЛОДЖІСТІКС», а також перевірити дії громадянина [PERSON] за фактами викладеними у даному звернені. Зазначене звернення було скеровано у відповідні компетентні органи для розгляду і перевірки доводів, викладених у звернені; вжиття відповідних заходів реагування. Судом встановлено, що згідно відповіді слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління прокуратури Одеської області від 01.02.2018 року, за №17/1/1-714517 на адресу Президента УАТЛ «Південна Пальміра», Першим слідчим відділом управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури , розглянуто звернення №2998, що надійшло на адресу прокуратури 17.01.2018 року, стосовно неправомірних дій з боку [PERSON] та інших осіб. Повідомлено, що Першим слідчим відділом управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області проводиться досудове розслідування, відомості про яке 21.12.2016 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42016160000001088. Обставини, викладені у зверненні будуть перевірені під час розслідування вказаного кримінального провадження. Крім того, 17.01.2018 року заступником начальника управління-начальником відділу прокуратури Одеської області на адресу Головного управління Національної поліції в Одеській області направлений лист за № 04/2/2-р-18 для організації розгляду і перевірки доводів, викладених у зверненні згідно з вимогами чинного законодавства. Згідно листа Державної фіскальної служби України від 21.02.2018 року за №16/99-99-18-02-01-15 за результатами розгляду звернення Української асоціації транспортної логістики «Південні Пальміра» Державною фіскальною службою України у встановленому порядку була надана інформація до Міністерства фінансів України. Зідно листа Одеської митниці ДФС №854/10/15-70-20-01 від 29.01.2018 на адресу відповідачів, за інформацією, що міститься в АСМО «Іеспектор», за період з 01.01.2017 по 15.01.2018 у зоні діяльності митного поста «Спеціалізований» Одеської митниці ДФС здійснювалося митне оформлення транспортних засобів осіб, декларантом у яких виступало ТОВ «Інтер Транс Лоджістікс» (код ЄДРПОУ 36553339), при цьому понад 96% митних декларацій були подані декларантом в електронному вигляді, а частка митних декларацій, поданих в паперовому вигляді, склала менше 4%. За результатами здійснення процедури контролю правильності визначення митної вартості по зазначеним митним деклараціям рішення про коригування митної вартості приймалося митницею менше, ніж у 2% випадків. Повідомлено, що звернення Одеською митницею ДФС направлено до ГУ ДФС в Одеській області для розгляду питання щодо проведення документальної перевірки ТОВ «ІНТЕР ТРАНС ЛОДЖІСТІКС». Тобто, на данний час ще триває перевірка компетентними органами доводів, зазначених відповідачами у зверненні. Водночас, відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні колективні письмові звернення або особисто звертатись до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. В абз. 2 п. 16 постанова Пленуму ВСУ зазначено, що суди повинні мати на увазі, що у випадку коли особа звертається до зазначених у статті 40 Конституції України органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму ВСУ, що у випадку звернення особи з заявою до правоохоронних органів слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10.04.2003 N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей). Відповідно до абз. 5 п. 3 Рішення КСУ, Конституційний Суд України вважає, що звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохоронного органу. В судовому засіданні встановлено, що відповідачами реалізовано законне право на звернення. Як вказувала в судовому засіданні представник відповідача - адвокат Носкіна І.М., і як зазначено у відзиві на позовну заяву, звернення було скеровано не з метою принизити ділову репутацію чи нанести шкоду особистим немайновим правам Позивача, а з метою проведення перевірки діяльності ТОВ «ІНТЕР ТРНС ЛОДЖІСТІК» і дій [PERSON] Позивачем же в свою чергу, не доведено та не підтверджено жодним доказом у справі факту нанесення шкоди особистому немайновому праву та/або приниження ділової репутації, існуванні перешкод у здійсненні таких прав. Також не наведено жодної обставини, що могла б засвідчити наявність причинно-наслідкового зв'язку між скеруванням звернення, враховуючи серед іншого, й відсутність доказів його отримання адресатом, та настання для Позивача хоча б якогось негативного наслідку чи перешкод у здійсненні особистих немайнових прав. Крім того, позивач є членом Європейської Бізнес-Асоціації, Асоціації міжнародних експедиторів України, входить до Громадської ради при ГУ ДФС в Одеській області, а тобто є публічною особою, про що зазначає і сам позивач. П. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи"роз'яснено, що при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи (далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя (далі - Резолюція). Зокрема, у Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У ст. ст. 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. А тому, при розгляді зазначеної справи, повинні враховуватися положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи (далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя (далі - Резолюція). Водночас, як вказується у пункті 2 постанови Пленуму N 1, при розгляді справ про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи, враховуючи положення статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року; далі - Конвенція) та рішення Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) як джерело права. Частиною 1 статті 10 цієї Конвенції закріплено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Відповідно до усталеної практики Європейського суду у демократичному суспільстві межа допустимої критики щодо публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Отже, суд погоджується з доводами відповідачів, що їх звернення не може розцінюватись як поширення інформації відповідно до положень ст. 40 Конституції України, оскільки мала місце реалізація свого конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. За таких обставин, така інформація не може бути судом визнана як недостовірна інформація відповідно до положень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України N 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи". Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, якою передбачені вимоги щодо допустимості доказів, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 12 та 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи встановлені обставини та вимоги закону суд не вбачає підстав для задоволення позову. У зв'язку з цим, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем йому не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed