Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просив визначити додатковий строк для прийняття спадщини, виділити частки по 1/3 [PERSON], 1/3 [PERSON],1/3 [PERSON]. Визнати за [PERSON], [INFO] право власності на 1/6 частину жилої квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за правом представлення після смерті дідуся, [PERSON], померлого [INFO]. Визнати за [PERSON], [INFO] право власності на 1/3 частину жилої квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], померлого [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на частину жилої квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] були дружина померлого - [PERSON], сини померлого - [PERSON] та [PERSON]. [PERSON], прийняти спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] не встиг, оскільки тяжко хворів (пухлина мозку), перебував на постійному лікуванні та [INFO] помер. Спадкоємцем першої черги спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] є син померлого - [PERSON] та мати померлого - [PERSON], яка відмовляється від прийняття спадщини на користь [PERSON]. Позивач звернулася до Новомосковської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO] на частину жилої квартири [ADDRESS]. Але, в нотаріальній конторі [PERSON], що діє як законний представник від імені [PERSON], [INFO], у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], на частину жилої квартири [ADDRESS] було відмовлено та видано відповідну постанову від 27 грудня 2013 року, згідно якої [PERSON] пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України. Вищезазначена квартира належала [PERSON], померлому 28 листопада 2013 року на підставі свідоцтва про право на право власності на житло від 26 січня 1998 року. Враховуючи те, що [PERSON] заповіту не складав, а [PERSON] [INFO] помер, а за законом внуки мають право на частину спадкового майна, яка б належала їхнім батькові, матері вважаю, що [PERSON] має право на отримання у спадок, після смерті дідуся [PERSON], померлого [INFO] на 1/6 частину жилої квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за правом представлення. Також, вважаю, що [PERSON] має право на отримання у спадок, після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO], на 1/3 частину жилої квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. До судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач-2, згідно поданої заяв, позов визнала. Відповідачі-1, 3 в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Від третьої особи-1 надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. В зв`язку з неявкою сторін, фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 січня 1998 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві власності квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Право власності зареєстроване в Новомосковському БТІ за № 48-1 /а.с.7/. [INFO] помер [PERSON], батько [PERSON] /а.с.10/. [INFO] помер [PERSON] /а.с.11/ - батько [PERSON] /а.с.8/ та чоловік [PERSON] /а.с.18/. Згідно копії спадкової справи, отриманої на запит суду після смерті [PERSON], 26 жовтня 2013 року до Новомосковської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON], зазначений як син померлого, 20 листопада 2013 року [PERSON], зазначена, як дружина померлого та 27 грудня 2013 року [PERSON] в інтересах [PERSON], як онука померлого в порядку спадкової трансмісії після смерті [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори від 27 грудня 2013 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], на частину жилої квартири [ADDRESS], оскільки [PERSON] не було вчинено дій передбачених ст.1268 ЦК України, тобто було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, також [PERSON] не представлено до нотаріальної контори документи, що підтверджують право власності [PERSON], померлого [INFO], на частину жилої квартири [ADDRESS]. Щодо вимог про поділ майна між співвласниками, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно до ч. 2 ст. 370 та ч. 2 ст. 372 ЦК України, в разі виділення частки чи поділу майна, що знаходиться в спільній сумісній власності, частки вважаються рівними, якщо інше не встановлене договором. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Визначення судами частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (квартиру) за померлими суперечить вимогам ст. 3 ЦПК, статей 27 - 31 ЦПК, оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв'язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. Судом не встановлено наявності договору між власниками квартири щодо визначення часток, тому приходить до переконання, що їх частки є рівними, тобто по 1/3 частці, треті особи не заперечували проти виділення часток зі спільної сумісної власності, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині визначивши частки власників нерухомого майна у спільній сумісній власності. При цьому, згідно положень ч. 3 ст. 372 ЦК України, право спільної сумісної власності на майно припиняється у разі поділу майна між співвласниками. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Щодо визначення заявнику додаткового строку для прийняття спадщини, то згідно ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. [PERSON] помер [INFO]. Строк на подання заяви про прийняття спадщини встановлено до 24 листопада 2013 року. [PERSON] помер [INFO]. Із заявою [PERSON] звернувся 27 грудня 2013 року. У відповідності до ст.ст.1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. За диспозицією вказаної норми закону у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Як свідчать матеріали справи та спадкової справи, інші спадкоємці - [PERSON], [PERSON] подали заяву про прийняття спадщини. [PERSON] перебував на лікуванні та обстеженні в відділені КЗ "Дніпровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова" з 03 червня 2013 року по 17 липня 2013 року з діагнозом глиобластома правої скроннєвої долі /а.с.14/. Вказана підстава перешкоджала [PERSON] звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, оскільки припадає на 6-ти місячний строк від дня відкриття спадщини та пов'язана з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] пропущено строк для прийняття спадщини після смерті його батька з поважних причин, відповідач-2 не заперечила проти визначення додаткового строку і тому у позивача, як особи, що в порядку спадкової трансмісії має право на подання заяви про прийняття спадщини, є підстави для застосування ч.3 ст. 1272 ЦК України до спірних правовідносин із задоволенням позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини терміном три місяця з дня набрання чинності рішенням суду. Водночас, суд не може визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на належну померлому частку майна на підставі наступного. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Оскільки матеріали справи містять лише докази звернення позивача до нотаріуса та відмову нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку із невизначеністю часток у спільному майні та пропуску строку звернення до нотаріуса - у суду відсутні підстави для визнання права на спадщину за законом за позивачем і в задоволенні позову в цій частині належить відмовити. Також належить відмовити і в задоволенні заяви про визнання права власності за позивачем в порядку спадкування після смерті [PERSON], оскільки доказів звернення позивача до нотаріуса щодо вступу у спадщину після смерті [PERSON] суду не надано. У відповідності до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач не позбавлений права звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця після визначення часток у спільній сумісній власності, поновлення строку із відповідною заявою. На підставі викладеного,

Outcome: partial