Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

У червні 2020 року заявник звернувся до суду із заявою в якій просив встановити факт народження дитини жіночої статі [PERSON] - дата народження дитини [INFO] , місце народження дитини місто Сімферополь, Україна, мати дитини [PERSON] - [INFO] , громадянка України, батько дитини [PERSON] - [INFO] , громадянин України. Свою заяву обґрунтовує тим, що він є громадянином України, [INFO] в нього народилася донька, [PERSON] , місце народження дитини місто Сімферополь, Україна, мати дитини [PERSON] - [INFO] , громадянка України. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб. Таким чином, заявник вказує, що він є батьком народженої дитини. Видане свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] , відповідно до ст. 9 ЗУ " Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є недійсним і не створює правових наслідків. З метою державної реєстрації дитини, заявник звернувся із вищевказаним свідоцтвом та довідкою про народження до Броварського міськрайонного відділу реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), однак листом від 16 червня 2020 року за № 1373/21.6-40 заявнику відмовлено у такій реєстрації оскільки, заявником подано документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. З огляду на викладені обставини, необхідністю законної реєстрації дитини заявник змушений звернутися із даною заявою до суду. Заявник в судове [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надав письмову заяву у якій просив розгляд справи проводити без його участі, заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити. Представник Броварського міськрайонного відділу реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання до суду надійшов лист про слухання справи без участі представника заінтересованої особи. Заінтересована особа [PERSON] також в судове засідання не з`явилась, до суду направила листа в якому просила проводити розгляд справи без її участі, заяву підтримує у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заявник [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 2810, виданого Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 4). [PERSON] є його донькою, що підтверджується поданою копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом записів громадянського стану Балаклавського району м.Севастополя Управління записів громадянського стану м.Сімферополя виданого 04 березня 2020 року (а.с.12). Як вбачається із медичного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від [INFO] року у [PERSON] [INFO] , народилася дівчинка (а.с.13). 16 червня 2020 року Броварським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заявнику відмовлено у такій реєстрації оскільки, заявником подано документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а. с. 3). Видане заявнику свідоцтво про народження відповідно до ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Пунктом 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та його дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини. Згідно із ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягають негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved