Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районом суду м. Києва з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача та визнати недійсним з моменту укладання п. 18.1 невід'ємної частини договору № 008-29521-230114 від 23 січня 2014 року - Правил банківського обслуговування фізичних у ПАТ «Дельта Банк», затверджених Рішенням Ради Директорів АТ «Дельта Банк», протокол № 14 від 20.03.2013 року, зі змінами та доповненнями , затвердженими Рішенням Ради Директорів АТ «Дельта Банк», протокол № 76 від 2 жовтня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає про те, що 23 січня 2014 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» укладено кредитний договір, відповідно до якого їй надано грошові кошти у розмірі 100 000 гривень, з обов'язковим поверненням та сплати процентів за їх користування. Кредит надано на споживчі цілі. Кредитний договір є договором приєднання, умови якого встановлені банком та зафіксовані у правилах банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради Директорів АТ «Дельта Банк», Протокол № 14 від 20.03.2013 року, зі змінами та доповненнями, затвердженими Рішенням Ради Директорів АТ «Дельта Банк», Протокол № 76 від 22 жовтня 2014 року. А також тарифами по кредитній картці затвердженні Рішенням Тарифного комітету АТ «Дельта Банк», Протокол № 80 від 15 жовтня 2014 року. Згода на приєднання до умов кредитного договору оформлена у вигляді заяви -оферти № 008-29521-230114 від 23.01.2014 року. Сама ця заява є кредитним договором, оскільки місить посилання на Правила та Тарифи, а також мітить дані про розмір кредит, дані про сторони договору т підписана сторонами. Відповідно до пункту 18.1. Правил Правилах банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» , затверджених Рішенням Ради Директорів АТ «Дельта Банк», Протокол № 14 від 20.03.2013 року, зі змінами та доповненнями, затвердженими Рішенням Ради Директорів АТ «Дельта Банк», Протокол № 76 від 22 жовтня 2014 року, які є частиною кредитного договору клієнта та ПАТ «Дельта Банк» погодилось внести до цих правил затвердження, яке є третейською угодою в розумінні ст. 12 Закону України «Про третейські суди», про те, судових захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв'язку з укладеним договором за продуктом банку, та розгляд і вирішення всіх невирішених сторонами шляхом переговорів спорів, які виникають або можуть виникнути між сторонами з питань виконання, зміни, розірвання ними цих правил договору, чи у зв'язку з цими правилами/договором або випливають з них (включаючи, але не обмежуючись - визнання цих правил недійсними або дійсними, укладеними або неукладеними, припинення (розірвання) цих Правил/Договору стягнення неустойки, зміна умов Правил/Договору, відшкодування завданих порушенням Правил/Договору збитків, недійсність правил/Договору, відновлення становища, яке існувало до порушення Правил/Договору тощо) вирішуються Постійно діючим третейським судом про Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» (код ЄДРПОУ 36885366) у наступному порядку. На думку позивача дана третейська угода внесена у договір з порушенням актів цивільного законодавства. До судового засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав письмові заперечення. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ст. 215 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Судом встановлено, що 23 січня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено кредитний договір № 008-29521-230114. Відповідно до п.18.1 вказаного договору клієнт [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» погодились внести до цих правил затвердження,яке є третейською угодою в розумінні ст.. 12 Закону України «Про третейські суди», про те, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв'язку з у укладеним договором за Продуктом Банку, та розгляд і вирішення всіх невирішених сторонами шляхом переговорів спорів, які виникають або виникнути між сторонами з питань виконання, зміни, розірвання ними цих Правил/Договорів або випливають з них (включаючи, але не обмежуючись - визнання цих Правил/Договору, стягнення неустойки, зміна умов Правил/Договору, відшкодування завданих порушенням Правил/Договору збитків, недійсність Правил/Договору, неукладеність Правил/Договору, відновлення становища, яке існувало до порушення Правил/Договору тощо) вирішуються Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» (код ЄДРПОУ 36885366) у наступному порядку. Справа розглядається одноособово Кисельовим Максимом Євгеновичем - третейським суддею Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 03143, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Твердохлібом Олегом Станіславовичем. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. Згідно з ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди»). Згідно з п. 14 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року у справі № 1-3/2008 за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 ЦПК України, стаття 12 ГПК України, стаття 6 Закону України "Про третейські суди"), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина п'ята статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина друга статті 22, стаття 64 Конституції України). Крім того, згідно з роз'ясненнями, викладеними в абзаці 5 частини другої постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (стаття 17 ЦПК України) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом. Таким чином, укладення сторонами третейської угоди не є порушенням прав позивача, оскільки угода про передання справи на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а одним із способів реалізації права на захист своїх прав. Вказана позиція викладена і в Постанові Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі № 6-50цс12. З урахуванням наведеного, підстав для визнання п. 18.1 договору № 008-29521-230114 від 23 січня 2014 року немає, а відтак - суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed