Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

12.10.2018 р. представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача вартість соціальних послуг в сумі 517 грн. 09 коп., та стягнути судові витрати в розмірі 1762,00 грн., посилаючись на те, що 01.03.2018 року відповідач звернулась до [PERSON] міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, де зареєстрована як така, що шукає роботу з відкриттям персональної картки F203918030100759. Згідно поданої заяви від 05.03.2018 року, відповідачу було надано статус безробітного відповідно до Закону України «Про загальнообовFязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», та призначена допомога по безробіттю у розмірі встановленому законодавством. Під час реєстрації в [PERSON] міському центрі зайнятості та подальших відвідувань, відповідачу було розFяснено чинне законодавство України про зайнятість, та надані консультації з питань працевлаштування та порядку реєстрації в службі зайнятості. 14.03.2018 року відповідач подала заяву про направлення її на професійне навчання за професією «швачка». Згідно з договором F203918031400014 від 14.03.2018 року, укладеного між позивачем та відповідачем, остання направлена в [PERSON] центр професійно-технічної освіти державної служби зайнятості на професійне навчання за професією «швачка», та згідно наказу F13-СНН від 14.03.2018 року, відповідач була зарахована на навчання з 15.03.2018 року по 19.06.2018 року. Наказом від 12.06.2018 року F1-ВСНН відповідача було відраховано з числа студентів групи професійно-технічного навчання за професією «швачка» у звFязку з невиконанням вимог навчального плану та навчальних програм. Невиконання відповідачем встановлених законодавством вимог, призвело до безпідставної виплати коштів на професійне навчання за період з 15.03.2018 року по 11.06.2018 року в сумі 517 грн. 09 коп., у звFязку з чим директором [PERSON] міського центру зайнятості прийнятий наказ F707 від 09.08.2018 року про повернення вказаних коштів, у звFязку з чим направлено вимогу відповідачу, яка на даний час задоволена не була, що є порушенням законних прав позивача. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалась. Представник позивача [PERSON] міського центру зайнятості в судове засідання не зFявився, надав до суду заяву про проведення судового засідання за своєї відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, та ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зFявилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою представника позивача та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. 12.10.2018 року вказана позовна заява надійшла до суду, та розподілена судді НевFядомському Д.В. 12.10.2018 року судом надано запит для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який повернувся до суду 29.10.2018 року. Ухвалою судді від 30.10.2018 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. 04.03.2019 року вказану справу було перерозподілено у звFязку з відпусткою судді НевFядомського Д.В., та справа надійшла до провадження судді Зуб Г.А. Ухвалою судді Зуб Г.А. від 21.03.2019 року прийнято вказану цивільну справу до провадження судді. Судовим розглядом встановлено, що 01 березня 2018 року [PERSON] звернулась до [PERSON] міського центру зайнятості, за сприянням у працевлаштуванні, де і була зареєстрована як така, що шукає роботу з відкриттям персональної картки за F 203918030100759. На підставі заяви відповідача від 05.03.2018 року, останній надано статус безробітного з призначенням допомоги по безробіттю. 14.03.2018 року відповідач подала заяву про направлення її на професійне навчання за професією «швачка». Згідно з договором F203918031400014 від 14.03.2018 року, укладеного між позивачем та відповідачем, остання направлена в [PERSON] центр професійно-технічної освіти державної служби зайнятості на професійне навчання за професією «швачка», та згідно наказу F13-СНН від 14.03.2018 року, відповідач була зарахована на навчання з 15.03.2018 року по 19.06.2018 року. Наказом від 12.06.2018 року F1-ВСНН відповідача було відраховано з числа студентів групи професійно-технічного навчання за професією «швачка» у звFязку з невиконанням вимог навчального плану та навчальних програм. Невиконання відповідачем встановлених законодавством вимог, призвело до безпідставної виплати коштів на професійне навчання за період з 15.03.2018 року по 11.06.2018 року в сумі 517 грн. 09 коп., у звFязку з чим директором [PERSON] міського центру зайнятості прийнятий наказ F707 від 09.08.2018 року про повернення вказаних коштів, у звFязку з чим направлено вимогу відповідачу, яка на даний час задоволена не була. Статтею 1,2 Закону України «Про зайнятість населення» в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві; Безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних державною службою зайнятості визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. п. 3.1.1, 3.1.2 договору про професійне навчання безробітного F203918031400014 від 14 березня 2018 року у разі припинення професійного навчання без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією безробітний відшкодовує Центру, який уклав з ним договір на професійне навчання, суму витрат на професійне навчання, проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку, проживання у період навчання. Якщо безробітний відмовляється добровільно повернути зазначені у пункті 3.1.1. Договору кошти, питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про зайнятість населення" кожен має право на професійне навчання, яке реалізується шляхом первинної професійної підготовки, перепідготовки, спеціалізації і підвищення кваліфікації, стажування у професійно-технічних, вищих навчальних закладах та закладах післядипломної освіти, безпосередньо на робочих місцях на виробництві чи у сфері послуг з метою здобуття особою відповідної кваліфікації або приведення її рівня у відповідність із вимогами сучасного виробництва та сфери послуг. Згідно зі ст. 35 Закону України "Про зайнятість населення" професійне навчання зареєстрованих безробітних - професійна підготовка, перепідготовка та підвищення кваліфікації, спрямовані на здобуття та удосконалення професійних знань, умінь та навичок, підвищення конкурентоспроможності на ринку праці, що здійснюються за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття. Відповідно до абз. 2 п. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовFязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» у разі припинення професійної підготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно до вимог договору та цивільного законодавства. За змістом ст. ст.525, 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, оскільки одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно дост. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються, зокрема, до вимог про повернення виконаного однією із сторін в зобов'язанні. Відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата зазначених платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі F 6-91цс14 та від 01 лютого 2017 року у справі F 6-2711цс16. Відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", п.2.10. "Порядку професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних", затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України та Міністерства освіти і науки України від 31.05.2013 N318/655, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19.06.2013 за N1029/23561, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. У разі припинення безробітним професійного навчання без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) безробітний відшкодовує територіальному органу, який уклав з ним договір на професійне навчання, суму витрат на професійне навчання, проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку, проживання у період навчання. Так судом встановлено, що згідно кошторису про вартість навчання відповідача за період з 15.03.2018 року по 11.06.2018 року- вартість відшкодування становить 517 грн. 09 коп. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач будь-яких доказів на спростування заявлених позивачем вимог до суду не надала. Відповідно до пункту 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до пункту 4 статті 38 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом таЗаконом України "Про зайнятість населення" адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується. Таким чином, невиконання відповідачем встановлених законодавством вимог призвело до безпідставної виплати коштів на професійне навчання за період з 15.03.2018 року по 11.06.2018 року у сумі 517 грн. 09 коп. Дослідивши в повному обсязі матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов до переконання, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно наданої до суду відповіді з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 23.10.2018 року, відповідач 02.08.2016 року знята з реєстрації місця проживання за вказаною адресою в позові, тому враховуючи приписи ч. 9 ст. 28 ЦПК України, останньою відомою адресою відповідача є: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України з відповідача на користь позивача також стягується сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved