Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

2 вересня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що з 8 січня 2010 року на посаді молодшої медичної сестри фельдшерсько-акушерського пункту с.Грунівка Краснопільської ЦРЛ за зовнішнім сумісництвом працювала [PERSON], яка наказом №66 від 30 квітня 2014 року звільнена по переводу до КЗ Краснопільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Краснопільської районної ради Сумської області. В ході ревізії, проведеної Державною фінансовою інспекцією в Сумській області при дослідженні табелів обліку використання робочого часу та графіків робочого часу виявлена невідповідність робочого часу зовнішнього сумісника. [PERSON] була нарахована та виплачена заробітна плата за години на підставі наданих інформацій про відпрацьований час за основним місцем роботи, чим порушено вимоги ст.94 КЗпПУ та ст.1 ЗУ «Про оплату праці» від 24.03.1995 року. Відповідач [PERSON], працюючи завідуючою ФАП с.Грунівка згідно посадової інструкції вела табель обліку робочого часу, тобто здійснювала контроль за роботою сумісника, фіксувала її в графіках та табелях, і є відповідальною за виявлені перевіркою порушення. Тому просили стягнути з відповідача суму нарахованої та виплаченої заробітної плати [PERSON] 7502 (сім тисяч п'ятсот дві) гривні 50 копійок та зайво проведеного нарахування на заробітну плату і перерахування єдиного соціального внеску в сумі 2723 (дві тисячі сімсот двадцять три) гривні 40 копійок, а також судовий збір в сумі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача Киященко Я.Є. позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги заперечувала та пояснила, що [PERSON] працювала молодшою медичною сестрою Грунівського ФП з 8 січня 2010 року, свою роботу виконувала своєчасно, добросовісно і в повному обсязі. Оплата праці їй проводилась за фактично виконану роботу. Оскільки [PERSON] працювала на неповну ставку 0,25%, вона вказувала в табелі загальний робочий час - 2 години відповідно до окладу, подаючи табелі робочого часу до бухгалтерії Сіннівської сільської ради, на балансі якої перебував ФП. З 2011 року ФАП був переданий Краснопільській ЦРЛ. Жодних інструкцій по веденню первинної документації не надавали. Розроблення графіків роботи працівників ФАП в її обов'язки не входить. З посадовою інструкцією завідуючого ФП була ознайомлена лише 25 червня 2014 року, працюючи в іншій організації, яку її змусили підписати заднім числом. Цією інструкцією передбачений її обов'язок складати графік на основі розробленого графіка Краснопільскої ЦРЛ для працівників за сумісництвом. Робочий час [PERSON] в графіку обліку відпрацьованого часу вказувала формально, оплата праці проводилась за фактично виконану роботу. Про індивідуальний графік роботи [PERSON] її ніхто не попереджав, з наказом про прийняття на роботу молодшої медичної сестри та графіком її роботи не ознайомлювали. Тому просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Актом ревізії фінансово-господарської діяльності Краснопільської ЦРЛ за період з 01.03.2012р. по 31.05.2014р. №04-07/40, яка була проведена Державною фінансовою інспекцією України в Сумській області виявлені факти зайвого нарахування в березні-грудні 2012 року, січні-грудні 2013 року та січні-квітні 2014 року заробітної плати та перерахування платежів до фондів соціального страхування та єдиного соціального внеску зовнішньому суміснику молодшій медичній сестрі фельдшерського пункту с.Грунівка [PERSON] Порушення виявлено шляхом співставлення інформації, наданої ФОП [PERSON] із табелями обліку використання робочого часу, особовими рахунками та з розрахунковими відомостями за вказані періоди (а.с.111-219). Не заперечується сторонами, що відповідач [PERSON] згідно наказу №50 від 16 березня 2001 року з 2 квітня 2001 року працювала на посаді завідувача фельдшерським пунктом с.Грунівка. Наказом №66 від 30 квітня 2014 року вона звільнена по переводу до КЗ Краснопільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Краснопільської районної ради Сумської області (а.с.6, 225, 227-229). З 1 березня 2002 року до 1 січня 2011 року фінансування амбулаторій, ФАП та ФП здійснювалось за рахунок сільських рад. Згідно рішення Краснопільської районної ради від 24.12.2010 року з 1 січня 2011 року сільські заклади охорони здоров'я передані до спільної власності Краснопільської ЦРЛ (а.с.7, 226). Згідно наказу №4 від 8 січня 2010 року на посаді молодшої медичної сестри фельдшерсько-акушерського пункту с.Грунівка Краснопільської ЦРЛ з 8 січня 2010 року за зовнішнім сумісництвом працювала [PERSON], яка наказом №66 від 30 квітня 2014 року звільнена по переводу до КЗ Краснопільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Краснопільської районної ради Сумської області (а.с.8, 223). Основним місцем роботи [PERSON] за період з 01.03.2012 р. по 30.04.2014 року був магазин ФОП [PERSON], де вона працювала продавцем з 8-00 до 15-30 години з обідньою перервою з 12-00 до 13-00 години та вихідними днями суботою і неділею (а.с.103). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що дійсно працювала молодшою медичною сестрою Грунівського ФП з 8 січня 2010 року на неповну ставку 0,25% та отримувала заробітну плату за фактично виконану роботу, повністю відпрацювавши той час, за який їй проводилось нарахування заробітної плати. Свої обов'язки виконувала у вільний від основної роботи час, зокрема до початку свого робочого дня, під час перерв та після закінчення робочого дня за основним місцем роботи, а оскільки магазин та ФП знаходяться поруч це було досить легко. Відповідно до п.1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України №43 від 28 червня 1993 року (далі Положення №43 від 28 червня 1993 року), сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом. За змістом ст.102-1 КЗпП України, ст.19 Закону України "Про оплату праці" та п.5 Положення №43 від 28 червня 1993 року працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій визначаються Кабінетом Міністрів України. Так, згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 1993 року №245 "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій", робітники, спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати, крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час. Пункт 2 цієї постанови КМУ передбачає, що тривалість роботи за сумісництвом не може перевищувати чотирьох годин на день і повного робочого дня у вихідний день. Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу. Оплата праці сумісників проводиться за фактично виконану роботу. Відповідно до п.12 Положення №43 від 28 червня 1993 року відповідальність за порушення порядку прийняття на роботу за сумісництвом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №245 від 03 квітня 1993 року покладається на власника або уповноважений ним орган державного підприємства, установи, організації, що приймає працівника на роботу за сумісництвом. Твердження представника позивача, що [PERSON] не могла виконувати свої обов'язки з 8.00 до 10.00 години, як це зазначено в графіках обліку використаного робочого часу, оскільки в цей час перебувала за основним місцем роботи, як це зазначено в інформації, наданій ФОП [PERSON] не доводять факту невиконання молодшою медичною сестрою ФП с.Грунівка своїх обов'язків та спростовуються поясненнями відповідачки та свідка [PERSON] про те, що остання в повному обсязі виконувала покладені на неї обов'язки, працюючи у вільний від основної роботи час навіть понаднормово, в нічний час та у вихідні дні, оскільки в зимовий період опалювати приміщення потрібно цілодобово, щоб не позамерзали ліки, що взагалі не відображено ні в графіках ні в табелях обліку робочого часу і відповідно не оплачено. Представник позивача не надала суду доказів того, що [PERSON] протягом спірного періоду нарахована й виплачена заробітна плата в розмірі, що є більшим ніж 0,25% ставки молодшої медичної сестри, або за роботу, що фактично нею не виконувалась. Тривалість відпрацьованого робочого часу, зазначену відповідачем в табелях позивач не оспорював. Наказом Державного комітету статисти України №489 від 05 грудня 2008 року «Про затвердження типових форм облікової документації зі статистики праці з метою подальшого вдосконалення державних статистичних спостережень підприємств, установ, організацій щодо обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків» затверджено типові форми первинної облікової документації, а саме "Табель обліку використання робочого часу" (п.1.5 Наказу - форма П-5), як форму обліку фактично відпрацьованого часу, що являє собою основний доказ на підтвердження нарахування і виплати заробітної плати. Враховуючи викладене, суд вважає, що основним первинним документом, відповідно до якого здійснюється облік робочого часу та нараховується заробітна плата працівнику ( у т.ч. і суміснику) є табель обліку використаного робочого часу. Судом встановлено, що відповідно до складених відповідачем [PERSON] табелів обліку використання робочого часу працівник- сумісник [PERSON] в березні-грудні 2012 року, січні-грудні 2013 року та січні-квітні 2014 року в повному обсязі виконала планову норму робочого часу, відпрацювала 2-годинні робочі дні та 1.45 годинні передсвяткові дні і на підставі цих табелів їй була нарахована та виплачена заробітна плата. При цьому, вказану роботу за сумісництвом [PERSON] виконувала у вільний від основної роботи час. Відтак, позовні вимоги Краснопільської ЦРЛ до відповідача [PERSON] про відшкодування переплати заробітної плати працівнику- суміснику, є безпідставними і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed