Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Харківська міська рада звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути зі [PERSON] на користь Харківської міської ради збитки у сумі 230018,85 грн., а також покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі рішення апеляційного суду Харківської області від 06.03.2008 року у справі № 22-ц-791/08 за [PERSON] визнано право власності на одноповерхове нежитлове приміщення літ. "А-1" загальною площею 285,6кв.м. по [ADDRESS]. Згідно інформації Управління Держкомзему у м. Харкові від 23.07.2012 року станом на 23.07.2012 року в управлінні за [PERSON] не обліковуються правовстановлюючі документи на право власності або право користування земельною ділянку по [ADDRESS]. Згідно акту № 3307/12 обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки по [ADDRESS] від 12 жовтня 2012 року уповноваженими посадовими особами управління земельних відносин Харківської міської ради встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,0287га по [ADDRESS] використовується [PERSON] для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (СТО). Згідно листа Основ'янської МДПІ м. Харкова Харківської області від 16.10.2012 року № 13322/10/17-325 [PERSON] в інспекції на обліку не перебуває та не сплачує плату за земельну ділянку. Таким чином, Харківською міською радою встановлено, що відповідач користується земельною ділянкою по [ADDRESS] без оформлення документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, не сплачує плату за її використання, що призвело до втрат бюджету м. Харкова у вигляді неодержання доходу від плати за спірну земельну ділянку. Рішенням Харківської міської ради від 24.06.2009 року № 130/09 затверджено Порядок визначення та відшкодування Харківській міській раді збитків, заподіяних внаслідок невикористання земельних ділянок, самовільного зайняття земельних ділянок та використання земельних ділянок з порушенням законодавства про плату за землю. На підставі зазначеного Порядку актом від 17.10.2012 року № 276, затвердженим рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 17.10.2012 року № 638, визначено, що неодержаний Харківською міською радою дохід за використання відповідачем земельною ділянкою по [ADDRESS] площею 0,0287 га без правовстановлюючих документів за період з 01.11.2009 року по 01.10.2012 року складає 230 018,85грн. 14.11.2012 року з метою врегулювання спору у досудовому порядку управлінням земельних відносин Харківської міської ради на адресу [PERSON] направлено повідомлення за № 13383/0/84-12 про добровільне відшкодування збитків. До теперішнього часу вимоги, викладені у повідомленні не виконані, спір у досудовому порядку не врегульовано, що і стало підставою подання Харківською міською радою даного позову до суду. У судовому засіданні представник позивача Максимовський С.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачем подано письмові пояснення по справі, в яких [PERSON] просить в задоволенні позову відмовити. Крім того, відповідачем подано клопотання про застосування строку позовної давності. В обґрунтування своїх заперечень відповідач у судовому засіданні пояснила, що дійсно є власником нежитлової будівлі по [ADDRESS]. У 2009 та 2012 роках вона зверталась до Харківської міської ради з заявами про надання їй дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки по [ADDRESS]. Однак, на зазначені заяви листами Харківської міської ради їй було лише визначено перелік документів, необхідних для розгляду питання. Серед іншого, визначено і документи щодо права власності на будівлю. При цьому, інша частина будівлі по [ADDRESS] належить [PERSON], яка протягом тривалого часу доводила своє право власності на зазначену будівлю у судовому порядку. Крім того, зазначає, що ніяка комісія уповноважених посадових осіб управління земельних відносин Харківської міської ради 12 жовтня 2012 року фактичне обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] не здійснювала, долучені до акту № 3307/12 обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки схеми та фотокартки не відповідають дійсності, оскільки на той час приміщення мало інший вигляд. Також у вказаному акті невірно визначено площу земельної ділянки, оскільки згідно правовстановлюючих документів та технічного паспорту площа нежитлової будівлі по [ADDRESS], що належить їй, складає 285,6кв.м., натомість в акті визначено площу у розмірі 0,0287 га. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні додатково пояснив, що рішеннями судів адміністративної юрисдикції підтверджено, що, оскільки [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку, використовує належну їй на праві власності нежитлову будівлю по [ADDRESS] для ведення власної підприємницької діяльності, то вона звільняється від сплати земельного податку. Крім того, зазначає, що на підставі ст. 120 ЗК України до відповідача перейшло право власності на земельну ділянку, що знаходиться під нежитловою будівлею. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що на підставі рішення апеляційного суду Харківської області від 06.03.2008 року у справі № 22-ц-791/08 за [PERSON] визнано право власності на одноповерхове нежитлове приміщення літ. "А-1" загальною площею 285,6кв.м. по [ADDRESS]. Право власності на зазначене приміщення зареєстровано за [PERSON] у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 01.07.2008 року. Актом обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки № 3307/12 від 12.10.2012, складеним посадовими особами Управління земельних відносин Харківської міської ради при обстеженні земельної ділянки по [ADDRESS], на якій знаходиться належна відповідачу на праві власності нежитлова будівля, встановлено, що вказана земельна ділянка загальною площею 0,0287 га використовується [PERSON] для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (СТО). Право користування земельною ділянкою відповідно до положень чинного земельного законодавства не оформлено, що є порушенням вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України (т. 1, а.с. 157 - 159). Згідно інформації Управління Держкомзему у м. Харкові від 23.07.2012 року станом на 23.07.2012 року в управлінні за [PERSON] не обліковуються правовстановлюючі документи на право власності або право користування земельною ділянку по [ADDRESS]. Відповідно до листа Основ'янської МДПІ м. Харкова Харківської області від 16.10.2012 року № 13322/10/17-325 [PERSON] в інспекції на обліку не перебуває та не сплачує плату за земельну ділянку. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 638 від 17.10.2012 затверджено акт № 276 від 17.10.2012 про визначення збитків, згідно якого неодержаний Харківською міською радою дохід за використання [PERSON] земельної ділянки площею 0,0287 га по [ADDRESS] за період з 01.11.2009 по 01.10.2012 без оформлення документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, склав 230 018,85 грн. 17.11.2012 року Управління земельних відносин Харківської міської ради рекомендованим листом направило відповідачу повідомлення № 13383/0/84-12 від 14.11.2012, в якому запропонувало розглянути акт про визначення збитків та вирішити питання про добровільну сплату вказаної суми. Відповідно до статті 16 ЦК України відшкодування збитків є одним з способів захисту цивільних прав та інтересів, а згідно ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків. Загальні підстави позадоговірної відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди згідно чинного законодавства необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки - шкоди (збитків); причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності, хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає. Судом встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача суму збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 230 018, 85 грн. як неодержаний дохід від орендної плати за використання відповідачем земельної ділянки загальною площею 0,0287 га по [ADDRESS] за період з 01.01.2009 року по 01.10.2012 року. Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. За приписами ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Згідно п. 288.1. ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. У позовній заяві Харківська міська рада вказує на те, що відповідачем [PERSON] не вносилась плата за земельну ділянку (ані орендна плата, ані земельний податок). Щодо внесення відповідачем плати за спірну земельну ділянку суд зазначає, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку, використовує належну їй на праві власності нежитлову будівлю по [ADDRESS] для ведення власної підприємницької діяльності, а тому вона звільняється від сплати земельного податку. Зазначене підтверджується і постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 року по справі № 820/14005/13-а (т. 2, а.с. 80-81). У відповідності до приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 93, ст. 125 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту реєстрації цього права. Відповідно до п. 5 ст. 126 ЗК України право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Частиною першою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування передбачено статтею 123 ЗК України. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] відповідними заявами від 06.05.2009 року (т. 1, а.с. 78) та від 25.05.2012 року (т. 1, а.с. 79) зверталась до Харківської міської ради про надання їй дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки по [ADDRESS]. На вказані заяви листами від 15.05.2009 року (т. 1, а.с. 29) та від 22.06.2012 року (т. 1, а.с. 26), відповідно, Харківська міська рада роз'яснила відповідачеві перелік документів, необхідних для розгляду питання, рішення про дозвіл на розроблення проекту землеустрою або про відмову у його наданні не приймалось. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, актом обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки № 3307/12 від 12.10.2012, складеним посадовими особами Управління земельних відносин Харківської міської ради при обстеженні земельної ділянки по [ADDRESS], на якій знаходиться належна відповідачу на праві власності нежитлова будівля, визначено площу земельної ділянки, яка використовується [PERSON] для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (СТО) у розмірі 0,0287 га. Натомість, згідно рішення апеляційного суду Харківської області від 06.03.2008 року у справі № 22-ц-791/08 за [PERSON] визнано право власності на одноповерхове нежитлове приміщення літ. "А-1" загальною площею 285,6кв.м. по [ADDRESS]. Площа нежитлової будівлі, що належить відповідачу (285,6кв.м.), визначена і у технічних паспортах, виготовлених КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 14.08.1998 року та 07.02.2013 року (т. 2, а.с. 89-92, 97). Таким чином, мається невідповідність між розміром земельної ділянки, яка використовується [PERSON] під нежитловим приміщенням літ. "А-1" загальною площею 285,6кв.м. по [ADDRESS], та розміром земельної ділянки (0,0287 га), який став підставою нарахування відповідачеві збитків у відповідному акті № 276 від 17.10.2012 про визначення збитків. Суд також зазначає, що відповідно до ст.156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Згідно зі ст.157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Верховним судом України в п. 14 постанови Пленуму "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 року № 7 вказано, що розміри збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам вилученням (викупом) або тимчасовим зайняттям земельних ділянок у встановленому порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284). Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284 затверджено Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, згідно п. 1 якого власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Відповідно до п.1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою КМ України №284 від 19.04.1993 (надалі - Положення), передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні зокрема неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Крім того, у відповідності до ч. 4 ст. 623 Цивільного кодексу України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Суд зазначає, що позивачем в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів, які б підтверджували здійснення позивачем відповідних заходів щодо укладення договору оренди земельної ділянки з відповідачем, як то звернення до відповідача з листом-пропозицією про укладення Договору оренди земельної ділянки, тощо. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що заходами, спрямованими на уникнення збитків, було надання Харківською міською радою відповідачеві відповіді на її заяви від 06.05.2009 року та від 25.05.2012 року про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки. Крім того, заявлена до стягнення сума збитків у вигляді упущеної вигоди обґрунтовується умовним припущенням про можливість отримання позивачем прибутку, позивачем не доведено розміру збитків з урахуванням площі нежитлової будівлі 285,6кв.м. З урахуванням системного аналізу норм чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Харківської міської ради до [PERSON] про стягнення збитків.

Outcome: dismissed