Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

11 грудня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач 10.10.2008 року отримав кредит у розмірі 27000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 «Умов та правил надання банківських послуг», де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 10.11.2019 року загальна сума заборгованості по кредиту становить 74503 грн. 92 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача на його користь та судові витрати по справі в розмірі 1921 грн. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.12.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків. 03.01.2020 року на виконання вказаної ухвали до суду надійшла заява із додатками. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.01.2020 року відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд на 10 год. 00 хв. 30.01.2020 року, який через неявку відповідача відкладено на 11 год. 00 хв. 24.02.2020 року та за клопотанням відповідача на 15 год. 00 хв. 12.03.2020 року. 10.03.2020 року судом отримано відзив на позов відповідача [PERSON] , у якому останній позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити через не подання позивачем належних доказів на його підтвердження. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.03.2020 року за клопотанням відповідача судом витребувано письмові докази, а саме: належним чином завірену копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", підписаної відповідачем [PERSON] , розгляд справи відкладено на 15 год. 00 хв. 06.04.2020 року. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.04.2020 року за клопотанням відповідача судом витребувано письмові докази, а саме: належним чином завірені копії Договору страхування кредитного ліміту до кредитного договору від 10.10.2008 року і довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна Gold" із підписами відповідача [PERSON] , розгляд справи відкладено на 09 год. 00 хв. 07.05.2020 року. 17.04.2020 року судом отримано витребувану копію довідки про умови кредитування, підписану відповідачем. 24.04.2020 року судом отримано відповідь на відзив, надіслану представником позивача за довіреністю №723-К-Н-О від 10.02.2020 року Ванжою Н.В. , у якій остання вважає доводи відповідача безпідставними, позов підтримала з підстав, викладених у ньому, посилаючись на презумпцію правомірності правочину, належність та допустимість доказів, наданих позивачем, якими підтверджується, що відповідач отримував кредитні кошти та користувався ними, частково погашаючи виниклу заборгованість, отже знав про тарифи банку, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача за довіреністю №367-К-Н-О від 31 січня 2019 року Гребенюк О.С. у судове засідання не з`явився, подав з позовною заявою клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково та суду пояснив, що 10.10.2008 року ним була підписана анкета-заява у Приватбанку, для ознайомлення будь-яких документів в письмовому вигляді не отримував. Після виготовлення кредитної картки "Універсальна Gold", отримав її 21.10.2008 року, тоді підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна Gold". Кредитний ліміт був встановлений в розмірі 5000 грн, який в подальшому збільшено до 27000 грн. Підтвердив користування кредитною картою, строк дії якої визначений до травня 2020 року включно, часткове погашення виниклої заборгованості через проблеми зі здоров`ям. Не заперечував проти стягнення із нього заборгованості в розмірі встановленого кредитного ліміту в сумі 27000 грн., виходячи з визначення простороченого тіла кредиту, викладеного у позовній заяві самим позивачем та не надання ним доказів надання кредиту в більшому розмірі. У задоволенні решти позовних вимог просив відмовити з урахуванням правої позиції ВП ВС, викладеної у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, оскільки до виниклих правовідносин не підлягає застосуванню ч.1 ст. 634 ЦК України та підписані ним документи, а саме анкета-заява та довідка про умови кредитування не містили даних про пені, штрафи та проценти вказані позивачем у позові. Звертав увагу, що з наданих позивачем доказів (розрахунку, виписок) вбачається нарахування позивачем до простроченого тіла кредиту процентів в розмірах, не передбачених підписаними ним документами, де визначено лише 2,5 % на місяць. З`ясувавши думку представника позивача, викладену у письмовій заяві, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Судом встановлено, що [PERSON] став клієнтом ЗАТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим уклав договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви б/н від 10 жовтня 2008 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ КБ «ПриватБанк», яке було правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з чим на підставі рішення Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 змінено тип та найменування позивача, про що зазначено в його Статуті. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Позивач зазначає, що на даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк», що стало приводом для звернення до суду з вказаним позовом. АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовувало свій позов у частині стягнення простроченого тіла кредиту, процентів, пені і штрафів тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, останній не виконував зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість. На підтвердження вказаних обставин АТ КБ «ПриватБанк» надало суду: Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 10.10.2008 року, довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна Gold" від 21.10.2008 року, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; розрахунок заборгованості за кредитним договором [PERSON] станом на 10.11.2019 року, виписку по рахунку відповідача. Докази у справі достовірно вказують на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрило на ім`я відповідача картковий рахунок, видало кредитну картку, на яку перераховані кредитні кошти. Відповідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] згідно кредитного договору б/н отримав кредитну картку № [NUMBER] строком дії до вересня 2014 року, 18.11.2014 року - кредитну картку № [NUMBER] строком дії до травня 2017 року, 30.04.2015 року - кредитну картку № [NUMBER] строком дії до червня 2018 року, 25.03.2016 року - кредитну картку № [NUMBER] строком дії до червня 2018 року, 17.11.2016 року - кредитну картку № [NUMBER] строком дії до травня 2020 року. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти [PERSON] відбувалась зміна кредитного ліміту, а саме: 21.10.2008 року встановлено кредитний ліміт 5000 грн.; 28.01.2009 року - збільшено кредитний ліміт до 6700 грн.; 29.01.2009 року - знижено кредитний ліміт - до 5000 грн., 02.02.2009 року - збільшено кредитний ліміт до 6700 грн.; 18.04.2011 року - знижено кредитний ліміт до 1350 грн., 15.06.2011 року - збільшено кредитний ліміт до 5000 грн.; 06.02.2013 року - збільшено кредитний ліміт до 8000 грн.; 17.08.2016 року - збільшено кредитний ліміт до 10000 грн.; 17.11.2016 року - збільшено кредитний ліміт до 15000 грн.; 08.12.2016 року - збільшено кредитний ліміт до 20000 грн.; 22.04.2017 року - збільшено кредитний ліміт до 23000 грн.; 09.05.2017 року - збільшено кредитний ліміт до 25000 грн.; 11.01.2018 року - збільшено кредитний ліміт до 27000 грн.; 16.02.2019 року - знижено кредитний ліміт до 0 грн. З виписки по особовому рахунку [PERSON] станом на 02.04.2020 року вбачається, що відповідач отримував кредитні кошти та користувався ними. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 10.10.2008 року вбачається, що станом на 10.11.2019 року існує заборгованість в сумі 74503 грн. 92 коп., з яких: 38192 грн. 34 коп. - заборгованість за кредитом, 3603 грн. 49 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 28684 грн. 09 коп. - заборгованість по пені, 4024 грн. - заборгованість по судовим штрафам, з яких 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3524 грн. - штраф (процентна складова). З положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. В силу ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Із норм ст. 547 ЦК України слідує, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Як передбачено ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом також встановлено, що підписана відповідачем [PERSON] заява від 10.10.2008 року та довідка про умови кредитування від 21.10.2008 року не містять умов щодо встановлення відповідальності у вигляді неустойки (штрафу, пені) за порушення зобов`язання та їх розміру. За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника [PERSON] від 10.10.2008 року та довідці про умови кредитування від 21.10.2008 року процентна ставка за користування коштами визначена в розмірі 2,5% на місяць або 30% на рік. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченим тілом кредиту, за процентами, однак в розрахунку заборгованості та позовній заяві з посиланням на Умови та правила надання банківських послуг зазначив проценти за різні періоди в розмірі 30% річних, 34,8% річних, 43,2% річних, а також проценти згідно ст. 625 ЦК в розмірі 84,0%, а також пеню та штрафи. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 10 жовтня 2008 року, посилався на Витяг з «Тарифів Банку» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку як невід`ємні частини спірного договору. Дійсно, витяг із Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, розмір комісії, відповідальність сторін, зокрема пеню та штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років, а також інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяги з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. До того ж, АТ КБ «ПриватБанк» не надав суду Пам`ятку клієнта, яка за змістом анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 17.01.2012 року є складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору. Відсутність достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, штрафів, пені за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постановах від 3 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) та від 4 вересня 2019 року (справа № 382/1131/18, провадження № 61-4057ск19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права. Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий АТ КБ «ПриватБанк» розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом. Тому відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ КБ «ПриватБанк» пені та штрафів, а також процентів за користування кредитними коштами згідно ст. 625 ЦК України, оскільки остання з виданих відповідачу карток має строк дії по травень 2020 року, тобто станом на 10.11.2019 року кредитний договір між сторонами не був припинений та в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття відповідачем умов і тарифів кредитування. Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у виді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що право позивача на повернення фактично отриманої суми кредитних коштів підлягає захисту в судовому порядку. Враховуючи, що відповідно до довідки про зміну умов кредитування, відповідачу встановлено кредитний ліміт в розмірі 27000 грн., доказів, що банк може надавати відповідачу кошти в сумі, що перевищує кредитний ліміт, позивач не надав, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 27000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. А тому, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 696 грн. 17 коп. (27000 грн. становить 36,24% від 74503 грн. 92 коп; 36,24% від 1921 грн. становить 696 грн. 17 коп.).

Outcome: partial