Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

До Чернівецького районного суду звернулася [PERSON]. з вище зазначеним позовом. Сторони в судове засідання не зявилися, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач свої вимоги підтримує на умовах, викладених в позовній заяві, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, по невідомих суду причинах не подано відзиву на позовну заяву, відсутні відомості щодо надіслання відзиву позивачу, відповідачем не предявлено зустрічного позову, крім того, в строк для подання відзиву відповідачем не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 16.04.2019 року постановлено про проведення заочного розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON]. з огляду на наступне. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано у виконкомі Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області 29 серпня 1998 року, актовий запис №6. Згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 30.08.2017 року (справа №150/403/17 (провадження по справі №2/150/174/17) шлюб між сторонами розірвано (а.с. 5). В подружжя від даного шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-АМ №011043, видане 16.06.2005 року виконкомом Гонтівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області (а.с. 9) а також син - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження дитини серії І-АМ №105141, видане виконкомом Гонтівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, який досяг повноліття (а.с. 8). Згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 10.08.2017 року (справа №150/435/17 (провадження по справі №2/150/188/17) із [PERSON], [INFO], мешканця [INFO], стягувалися на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову, 18.07.2017, і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 6-7). 19.10.2017 року Чернівецьким районним судом Вінницької області [PERSON] було видано виконавчий лист №150/435/17 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів для утримання неповнолітніх дітей (а.с 10). Старшою дитиною сторін сином [PERSON] досягнуто повноліття. З огляду на вище вказану обставину виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №150/435/17, виданого 19.10.2017 року Чернівецьким районним судом Вінницької області про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову, 18.07.2017, і до досягнення старшою дитиною повноліття, - закінчено, що стверджується копією постанови головного державного виконавця Чернівецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] від 28.11.2018 року (а.с. 12). Для вирішення питання про стягнення аліментів для утримання неповнолітньої доньки [PERSON] позивач змушена звернутися до суду із даним позовом. В добровільному порядку відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу для утримання неповнолітньої доньки. Установленому судом факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються\~ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст. 5 Протоколу №7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст.\~7,\~141,\~150,\~180-184,\~191 СК України,\~ Законом України \~"Про охорону дитинства". Статтею 51 Конституції України\~передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття закріплений частиною 2 статті 51 Конституції України. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. В разі ухилення від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються у судовому порядку за ч.3 ст.181 цього Кодексу. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, а не солідарним. Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, №78 9 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч.2 ст.27 Конвенціїї ООН). Статтею 5 Протоколу №7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру... Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. За приписами ч. 8 ст. 7\~СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ч. 9 ст. 7\~Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12\~Закону України "Про охорону дитинства "\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ст. 141\~Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Статтею 7 Закону України Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» від\~23.11.2018\~року,\~№2629-VІІІзатверджено прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років: з 1\~січня 2019\~року -\~1626\~гривень,\~з 1\~липня -\~1699\~гривень,\~з 1\~грудня -\~1779\~гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Частиною 2 статті 182 СК України передбачає мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній визначається судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" орієнтує суди на те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. "Про виконавче провадження" максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати в цілому 50 відсотків заробітної плати цієї особи (абзац 4 п. 17). Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) встановлено, що за рішенням суду кошти для утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Беручи до уваги те, що відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу для утримання неповнолітньої доньки, суд приходить до висновку, що право неповнолітньої дитини на матеріальне утримання з боку батька порушено і підлягає судовому захисту. Такий висновок суду ґрунтується не лише на законодавстві України, а й на практиці Європейського Суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), де ЄСПЛ вказав, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до\~вимог ч.3\~ст.12\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~наякі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення аліментів для утримання неповнолітньої дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд не може врахувати стан здоровя відповідача, його матеріальне становище як платника аліментів,чи є у нього інші утриманці, оскільки, суду не надано відповідних доказів. Позивач просить стягувати аліменти для утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання щодо розміру частки заробітку (доходу)\~відповідача,\~як батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~неповнолітню дитину,\~судом враховується\~наступне. Відповідно до частини першої\~статті 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів, які стягуються на утримання дітей, визначений законом і може бути змінений судом лише у випадках, передбачених статтею 192 СК України. Стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька, матері має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Якщо раніше існувала в законі чітка фіксована частка стягнення аліментів: 1/4, 1/6, 1/3, 1/2 частки від заробітку і залежно від кількості дітей (ст. 82 КпШС), то в нині діючому Сімейному кодексі почала діяти загальноєвропейська традиція, за якою у кожному конкретному випадку розмір аліментів (частку) визначається саме судом. Тобто, при призначенні аліментів суд може присудити кошти на утримання дитини часткою від доходу зобов'язаної особи у визначеній грошовій сумі. Як свідчить судова практика, щодо цих категорій справ традиційно на одну дитину стягується 1/4 частина від заробітку (доходу) батька, матері. Частиною1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а вразі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. З огляду на вище викладені обставини, суд, беручи до уваги те, що батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей згідно статті 180 СК України, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, затвердженого статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року, №2629-VІІІ, для дітей віком до 6 років та дітей віком від 6 до 18 років, в силу положень статті 183 СК України приходить до висновку, що обґрунтованим і справедливим буде розмір аліментів для утримання неповнолітньої дитини - 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто, 06.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття та часткове задоволення позовних вимог [PERSON] При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. [PERSON] у відповідності до положень вище зазначеного Закону звільнена від сплати судового збору за вимогою щодо стягнення аліментів\~для утримання\~неповнолітньої дитини,\~томувідповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити рішення щодо стягнення аліментів до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. На підставі ст., ст.180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: partial