Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому зазначив, що 31.01.2017 між позивачем та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.111845, предметом якого є страхування автомобіля "Toyota", д.н.з. [NUMBER] . 01.09.2017 на вул. Кульпарківська у м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу "Toyota", д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Opel» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Франківського районного суду м.Львова відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накледно на такого штраф. ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи у розмірі 125 632,85 грн. Позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування та останняслатив на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності у розмірі 99 000,00 грн. Посилаючись на зазначене, а також враховуючи те, що страховик відповідача відшкодував позивачу страхове відшкодування в межах встановленого ліміту відповідальності, просив стягнути з [PERSON] різницю між реальними збитками та відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу та сумою франшизи у розмірі 26 132,93 грн., а також суму сплаченого судового збору. У судове засідання представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві міститься вимога про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як вбачається з матеріалів справи, 31.01.2017 між позивачем ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.111845, предметом якого є страхування автомобіля "Toyota", д.н.з. [NUMBER] . Автомобіль "Toyota Auris", д.н.з. [NUMBER] належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . 01.09.2017 на вул. Володимира Великого, 58 у м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу "Toyota", д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Opel» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Франківського районного суду м.Львова відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накледно на такого штраф. 04.09.2017 року [PERSON] звернувся до ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" з заявою про настання страхового випадку Відповідно до рахунку-фактури №ПП00000432 від 20.09.2017 року вартість ремонту транспортного засобу"Toyota Auris ZWE186", д.н.з. [NUMBER] , №кузова (шасі) [NUMBER] становить 125632,85 грн. Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України). На підставі Страхового акту №UA2017090400039/L01/02 від 26.09.2017, Страхового акту №UA2017090400039/L01/03 від 06.11.2017, а також Розрахунків страхового відшкодування до вказаних страхових актів позивач виплатив суму страхового відшкодування у розмірі 125632,85 грн. на користь ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжними дорученнями №6343 від 29.09.2017 року та №7846 від 07.11.2017 року, на недоотриману суму страхової премії в розмірі 6226,12 позивачем з [PERSON] було проведено акт взаємозаліку, про що зазначається в страховому акті. Як вбачається з претензії щодо відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП №1413119, позивач звернувся до відповідача з такою 19.06.2020 року щодо сплати непогашеної суми завданого збитку в розмірі 26132,85 грн., оскільки страхувальник відповідача здійснив часткове відшкодування шкоди на користь ПрАТ "СК "ПЗУ Україна". 10.07.2019 позивач звернувся до [PERSON] із регресною вимогою №1972-07/19 на суму 26 132,85 грн., внаслідок чого страховик відповідача відшкодував на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» страхове відшкодування у розмірі 28 560,25 грн. За приписами ст. 979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. За приписами ст. 993 ЦК України, а також ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ "СК "УСГ", яка на підставі ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувало на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 99000,00 грн. Положеннями ч. 1 ст. 988 ЦК України встановлено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 за №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у п. 9 роз`яснено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 02.12.2015 за №6-691цс15. Відповідно до закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та розпорядження Нацкомфінпослуг № 3470 від 29.12.2015 року встановлено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100000 гривень на одного потерпілого. Згідно ст.1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.1. ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відтак, враховуючи, що вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена рішенням суду, в межах встановленого ліміту страховика, сума матеріальних збитків виплачена не повністю, судом вбачаються підстави для задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення на його користь з відповідача майнової шкоди в сумі 26132,85 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved