Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

29.08.2017\~року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.08.2001 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Запорізькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 847. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], 20.01.2011 року. Шлюбні відносини між ними припинені з восени 2017 року з підстав різних розглядів на життя, спільне господарство не ведеться. Просив шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає. Ухвалою суду від 11.09.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 31.10.2017 року. У судовому засіданні 31.10.2017 року відкладено розгляд справи на 07.11.2017 року. Ухвалою суду від 15.11.2017\~року задоволено клопотання відповідача, надано сторонам строк на примирення до 15.02.2018 року. Судове засідання 15.02.2018 року не відбулось, у зв'язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по кримінальній справі, наступне судове засідання призначено на 15.05.2018\~року. У судовому засіданні 15.05.2018\~року, у зв'язку з набранням 15.12.2017 року чинності Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017, за яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції вирішено процесуальний порядок розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Наступне судове засідання призначено на 05.06.2018 року. 04.06.2018\~року від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. У заяві відповідач також зазначила, що в період спливу строку на примирення, кожне запрошення позивача до родинного кола перетворювалося на істеричну та грубу поведінку позивача та його спроби втягнути їхніх друзів, сусідів та малолітньої дитини у сімейний конфлікт. Зі свого боку, відповідач намагалася створити умови для комфортного перебування позивача з сином. Остання спроба примирення відбулася ввечері 31.12.2017 року, після чого впродовж новорічної ночі, відповідач тримала на руках сина, що безперервно плакав, бо був наляканий неадекватною поведінкою батька, що закінчилася раптовою втечею. Жоден позитивний вплив з боку сімейних друзів та безпосереднього керівництва [PERSON] на роботі, в цеху №\~11 "Мотор-Січ", не допоміг примиренню. Від примирення позивач категорично відмовився, оскільки сімейне життя заважає йому займатися статевими позашлюбними стосунками та вимагає відповідального ставлення до проблем сімї. У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, просить задовольнити його повністю. У засіданні повідомив, що конфліктні ситуації виникали у родині періодично. Повідомив, що на даний час сімейні стосунки припинені, подальше подружнє життя з відповідачем не вбачає можливим, навіть заради виховання спільного сина. В\~останній час з відповідачкою не може спілкуватись навіть телефоном, через її звинувачення та крики. Відповідач не передає сину подарунки від позивача. Після перебування у родині в новорічну ніч, позивач від сина дізнався, що відповідач налаштовує сина проти батька, забороняє спілкуватись. Позивач зазначає, що відповідач дозволить їй спілкуватись з сином лише у разі повернення до сім'ї. Розповів, що під час спільного проживання, через відсутність грошових коштів, позивач звернувся до фінансової установи за кредитом, у сім'ї розпочались постійні сварки. У судовому засіданні 05.06.2018 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Так, відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ЖС № 032207, виданого 25.08.2001 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис №\~847, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2001\~року (арк. справи 4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], 20.01.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 166601, виданого 01.02.2011\~року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №\~81 (арк. справи 5). Шлюбні відносини між сторонами припинені з восени 2017 року, спільне господарство не ведеться. Майнового спору між сторонами немає, до примирення не прагнуть. З вказаних підстав суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена. Відповідно до ст.ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.\~16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, з Колишева на [PERSON], у заяві поданої до суду 04.06.2018\~року (вх.\~№\~21361) просить суд залишити за нею прізвище [PERSON]. Крім того, у вищезазначеній заяві відповідач просить суд визначити місце проживання сина [PERSON] із матір'ю, як це зазначено у позові. З даного питання суд вважає зазначити, що позовні вимоги стосуються лише питання щодо розірвання шлюбу. Поставлена вимога може бути розглянута судом, у разі виникнення спору щодо місця проживання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить із того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, строк на примирення (наданий судом) не призвів до примирення сторін, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а також інтересам їх спільного сина [PERSON], а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 640,00 гривень (квитанція №\~0.0.834053075.1 від 22.08.2017\~року, видана Південним відділенням Запорізького регіонального управління ПАТ\~"Комерційний банк "Приватбанк").

Outcome: approved