Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточненої позовної заяви, зазначено, що 22 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNU0GK0000001603, згідно з яким [PERSON] отримала кредит в розмірі 40725 дол. США. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки № DNU0GK0000001603 від 22 квітня 2008 року, згідно з умовами якого в іпотеку було передано нерухоме майно будинок загальною площею 52,50 кв.м., що знаходиться за адресою: вул.Чкалова, 4, смт.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. 22 грудня 2010 року Відділом державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження та накладено арешт на все майно боржника [PERSON], в тому числі на будинок, що знаходиться в іпотеці. 5 січня 2015 року державним виконавцем Мовчан Л.О. ВДВС Великописарівського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 46119954 щодо примусового виконання виконавчого листа № 575/910/14-ц, який виданий 22 грудня 2014 року Великописарівським районним судом Сумської області про стягнення заборгованості кредитним договором з [PERSON] та накладено арешт на все майно боржника. На підставі вищевикладеного позивач просив суд звільнити з-під арешту, що накладений 22 грудня 2010 року ВДВС Верхньодніпровського районного управління юстиції, нерухоме майно, яке належить [PERSON], а саме домоволодіння за адресою: вул.Чкалова, 4, смт.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області; звільнити з-під арешту, що накладений 19 березня 2015 року ВДВС Великописарівського районного управління юстиції у виконавчому провадженні № 46119954, нерухоме майно, яке належить [PERSON], а саме домоволодіння за адресою: вул.Чкалова, 4, смт.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без його участі. У відповідності до ст. 224 ЦПК України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 22 квітня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNU0GK0000001603, згідно з яким відповідач отримала кредит в сумі 40725 дол.США зі сплатою за користування кредитом 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості на строк до 22 квітня 2018 року (а.с. 45-46). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 15 травня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно будинок загальною площею 52,50 кв.м., що знаходиться за адресою: вул.Чкалова, 4, смт.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с.47-50). На підставі договору іпотеки від 15 травня 2008 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна було зареєстровано заборону на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 7192652), що підтверджується Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 5 лютого 2016 року (а.с.73-75). 22 грудня 2010 року ВДВС Верхньодніпровського РУЮ було накладено арешт на все майно боржника, [PERSON], про що до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна внесено відповідні відомості (а.с.73-75). Також на виконання виконавчого листа № 575/910/14-ц, виданого 22 грудня 2014 року Великописарівським районним судом Сумської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 164653, 83 дол. США, у межах виконавчого провадження № 46119954 ВДВС Великописарівського районного управління юстиції 19 березня 2015 року було винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] (а.с.5-6). 24 березня 2015 року відомості про обтяження нерухомого майна було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідною Інформаційною довідкою від 5 лютого 2016 року (а.с.73-75). Згідно зі ст. 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Статтею 572 Цивільного кодексу України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Частинорю 1 ст. 575 Цивільного кодексу України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.Частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та розяснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Частиною 1 ст. 29 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом набуття права власності на предмет забезпечувального обтяження, якщо інше не встановлено законом або договором. Договором іпотеки квартири (п. 23) передбачено, що у випадку порушення кредитного договору позичальником Іпотекодержатель направляє Іпотекодавцю і Позичальнику письмову вимогу про усунення порушень. Якщо протягом тридцяти денного строку вимога Іпотекодерждателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до договору. Отже, [PERSON] має непогашену заборгованість перед іпотекодержателем публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», яка може бути погашена, в тому числі за рахунок майна, переданого в іпотеку, на яке позивач має першочергове право. У звязку з чим порушення майнових прав публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» полягає у накладенні державним виконавцем арешту на нерухоме майно, що є предметом іпотеки для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекоодержателем, що є перешкодою та позбавляє позивача реалізувати предмет іпотеки для погашення заборгованості. З урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про звільнення майна, що є предметом застави з-під арешту, а тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, а саме сплачений судовий збір (а.с.1), підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved