Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

08 лютого 2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись з позовною заявою до Бахмацької ЦРЛ і ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. [PERSON], як потерпіла від злочину, просила стягнути із страхової компанії на її користь, кошти, які вона витратила на придбання ліків за час знаходження на стаціонарному лікуванні в торакальному відділенні Чернігівського обласного протитуберкульозного диспансеру в період з 02.04.2015 року по 23.04.2015 року в сумі 13532 грн. 42 коп. і 5000 гривень моральної шкоди в зв'язку із отриманням нею моральних страждань в результаті ДТП. В зв'язку із смертю її чоловіка - [PERSON] в результаті ДТП просила стягнути із страхової компанії матеріальні витрати на поховання, поминальний обід, речі ритуального призначення, виготовлення пам'ятника, здійснення церковного обряду, придбання одягу небіжчику, загалом в сумі 21777грн. 55 коп., а також 4872 грн у відшкодування моральної шкоди в зв'язку зі смертю чоловіка [PERSON] Із Бахмацької ЦРЛ [PERSON] просила стягнути моральну шкоду в зв'язку зі смертю чоловіка в розмірі 145 128 грн. Сини померлого [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] просили стягнути із страхової компанії моральну шкоду в розмірі 4872 грн. кожному в зв'язку із смертю їх батька, а також із Бахмацької ЦРЛ моральну шкоду в розмірі по 145128 грн кожному в зв'язку із моральними стражданнями, пов'язаними зі смертю батька. Просили стягнути із відповідачів судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., і 1000 гривень витрат за надання правової допомоги адвокатом при складанні позовної заяви. Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14 липня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» на користь [PERSON] в відшкодування шкоди, що пов'язана з лікуванням потерпілої - 13393 грн, у відшкодування моральної шкоди - 669,65 грн; в відшкодування майнової шкоди, що пов'язана із похованням потерпілого [PERSON] і на придбання пам'ятника - 9750 грн; у відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю [PERSON] - 4872 грн, а всього стягнуто 28684,65 грн. Стягнуто з ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю [PERSON] - 4872 грн. Стягнуто з ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю [PERSON] - 4872 грн. Стягнуто із Бахмацької ЦРЛ на користь [PERSON], на користь [PERSON] та на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди, що спричинена смертю [PERSON] по 50000 грн кожному з позивачів. В іншій частині позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» відмовлено. Вирішено питання про судові витрати. В стягненні з відповідачів витрат на правову допомогу в розмірі 1000 гривень [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовлено. В апеляційній скарзі Бахмацька центральна районна лікарня просить оскаржуване рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» просить рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14 липня 2016 року скасувати в частині задоволення позовних вимог до ПАТ «СТ «Гарантія» і в зазначеній частині відмовити в задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги Бахмацької ЦРЛ полягають в тому, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права На думку апелянта, судом неповністю з'ясовано всі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки доказам у справі. Так, апелянт зазначає, що з його боку були вчинені всі дії щодо збереження життя [PERSON] Також, апелянт вказує на те, що позивач [PERSON] категорично відмовилась від госпіталізації, у зв'язку з чим її стан погіршився, про що зазначено у виписці з історії хвороби, тобто остання свідомо взяла на себе відповідальність за подальші можливі ускладнення отримані травми грудної клітини, що згідно з ч.2 ст.1193 ЦК України тягне за собою зменшення розміру відшкодування. Щодо стягнення моральної шкоди на користь інших позивачів - синів померлого, то апелянт посилається на те, що вони є повнолітніми, працездатними, мають свої сім'ї, окремо проживають, не перебували на утримання померлого, а тому, з огляду на ст.1200 ЦК України та ст.6 СК України, не мають законних підстав на відшкодування моральної шкоди. Ними не було доведено факт заподіяння моральної шкоди, не надано доказів - медичних довідок з відповідних медичних установ, які б підтверджували погіршення стану здоров'я після смерті батька, не надано розрахунків, з яких вбачалося б в якій матеріальній формі вони оцінюють заподіяну їй моральну шкоду. Крім того, апелянт звертає увагу суду на той факт, що лікарня не має змоги відшкодувати таку шкоду через брак коштів, які виділяє держава. Також апелянт вважає, що відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», матеріальну і моральну шкоду має відшкодовувати філія ПрАТ «СТ «Гарантія». Доводи апеляційної скарги ПАТ «СТ «Гарантія» зводяться до того, що в частині задоволення позовних вимог до них рішення суду постановлене внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального і процесуального права. Так, апелянт зазначає, що включення до суми стягнення вартості препарату «Кеталонг», зазначеному в фіскальному чеку від 07.04.2015 в сумі 38,25 грн, та зазначеному в фіскальному чеку від 09.07.2015 в сумі 38,25 грн, а також пластиру є невірним, так як такі медичні препарати позивачу не призначалися. Також апелянт звертає увагу на той факт, що суд не володіє знаннями в галузі медицини, а тому не в змозі і не в праві встановлювати наявність чи відсутність причинного зв'язку між отриманням [PERSON] закритої травми грудної клітини, її категоричною відмовою від лікування та розвитком у неї лівобічного скипного гемотораксу. Апелянт вважає, що відмова останньої від госпіталізації вплинула на виникнення у неї ускладнень, які є наслідком її свідомих недбалих дій по відношенню до власного здоров'я. Враховуючи це, відповідачі не повинні нести витрати зумовлені цим. Також, на думку апелянта, рішення винесене з грубим порушенням вимог ч.4 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Апелянт зазначає, що станом на день звернення з позовом, [PERSON] не надано ані страховику, ані суду розрахункового документу, який би підтверджував придбання саме [PERSON] пам'ятника. Надана позивачем «квитанція» б/н б/д не підтверджує ким куплений, у кого, чи отриманий він та чи був встановлений, і взагалі не відповідає вимогам, які пред'являються до розрахункового документа, що встановлені абз.16 ч.1 ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». В судовому засіданні представники відповідачів підтримали доводи власних апеляційних скарг і просили їх задовольнити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] просили апеляційні скарги відхилити, задовольнивши їх позов в повному обсязі. Стосовно надгробного пам'ятника на могилі чоловіка позивач [PERSON] пояснила, що пам'ятник встановлений і кожен може в цьому впевнитися. Щодо квитанції, яка оспорюється відповідачем, пояснила, що приватний підприємець [PERSON] видала саме цю квитанцію. На підставі саме цієї квитанції вона сплатила гроші за пам'ятник, після чого він був встановлений. Після отримання апеляційної скарги вона з сином зверталася до [PERSON], проте остання відмовилася надавати будь-які довідки, мотивуючи відсутністю печатки. [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення 25.10.2016 поштового відправлення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - [PERSON] був повідомлений про час розгляду справи 18.10.2016. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. По справі встановлено, що 29 березня 2015 року, близько 17 години, [PERSON], керуючи автомобілем марки „Тойота Н і Асе", днз [NUMBER], який належав Бахмацькій районній лікарні, рухаючись на 8 км. + 100 м. проїзду до станції Бахмач в напрямку автодороги Кіпті - Глухів - Бачівськ, в порушення вимог п. 2.3 „б" ; п. 10.1; п. 12.1 ПДР, виїхав на зустрічну смугу руху, а потім з'їхав в лівий кювет за напрямком свого руху, внаслідок чого вказаний автомобіль перекинувся. В результаті ДТП пасажир автомобіля [PERSON] отримав тілесні ушкодження згідно з висновком судово-медичної експертизи № 38 від 20.04.2015 у вигляді закритого перелому шийного відділу хребта між 4-5 шийними хребцями зі зміщенням відломків та забоєм головного мозку, що викликало висхідний набряк мозку, закритої травми грудної клітки з переломами 3-10 ребер зліва з масивним синцем на спині зліва в місці перелому ребер та поверхневим розривом лівої легені із крововтратою до 700 мл. крові, яка виявлена в лівій плевральній порожнині,та садна на спинці носа, які в своєму комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких останній помер на місці події. В результаті ДТП [PERSON], пасажир автомобіля, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 54 від 20.05.2015 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки з масивним синцем на грудній клітці зліва з розвитком лівобічного гемотораксу та синця в поперековій ділянці, які в своєму комплексі відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20 липня 2015 року [PERSON] визнаний винуватим у пред'явленому обвинуваченні за ст.286 ч.2 КК України і йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки шість місяців, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки. Зазначений вирок суду набрав законної сили. Відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, що набрав законної сили , або постанова суду у справі про адмінправопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З огляду на обставини, викладені вище, районний суд дійшов вірного висновку, що саме в результаті протиправних дій водія [PERSON], який перебував в трудових відносинах із Бахмацькою ЦРЛ і керував автомобілем, що належить останній, є винним у завданні майнової та моральної шкоди відповідачам, внаслідок вчиненої ним ДТП. Цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу „Тойота Н і Асе" була застрахована Бахмацькою ЦРЛ в ПАТ „Страхове товариство „Гарантія" на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.09.2014 на термін з 15.09.2014 по 14.09.2015 (поліс АІ/2685135). За змістом Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закону) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода , заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну 3-ої особи, в тому числі, й шкода, пов'язана зі смертю потерплого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, надає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до ст. 23 Закону, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; матеріальна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Згідно із положеннями ст. 24 Закону, шкодою у зв'язку із лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати , пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням, реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним лікуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до п.24.2 цієї статті, страховик (МТ СБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в п.24.2 цієї статті. Відповідно до епікризу з історії хвороби № 626 торакального відділення обласного протитуберкульозного диспансеру (а.с.29) [PERSON] з 02.04.2015 по 23.04.2015 знаходилася на стаціонарному лікуванні з приводу закритої травми грудної клітки, отриманої 29.03.2015. Стягуючи витрати, пов'язані з лікуванням, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з листком призначень медичної картки № 626 торакального відділення ОПД м. Чернігова та висновком судово-медичної експертизи №87 від 14.03.2016, під час лікування [PERSON] були призначені певні лікарські засоби, серед яких не має згадки про призначення наступних медичних препаратів, вказаних у фіскальних чеках: Фармадол, Ліофілізат, Дексалгін, Новопасит, які суд вірно не врахував у витрати, пов'язані з лікуванням. Не має серед призначених препаратів і Кеталонгу, вартість якого суд першої інстанції частково виключив із загальної суми майнової шкоди. Проте, судом першої інстанції безпідставно було стягнуто з ПАТ «СТ «Гарантія» на користь [PERSON] вартість медичного препарату Кеталонг на суму 38 грн 25 коп , який вказаний у фіскальному чеку від 07.04.2015 та на суму 38 грн 25 коп який вказаний у фіскальному чеку від 09.07.2015. В цій частині доводи апеляційної скарги ПАТ «СТ «Гарантія» є обґрунтованими. А тому, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про необхідність зменшення суми майнової шкоди, що пов'язана з лікуванням потерпілої з 13393 грн до 13316,5 грн (13393 - 38,25 - 38,25 = 13316,5). Доводи ПАТ «СТ «Гарантія» щодо безпідставного стягнення з них вартості медичного пластиру колегія суддів до уваги не приймає, оскільки його використання [PERSON] пов'язано з призначеними їй внутрішньовенними вливаннями, при яких голка повинна фіксуватися на руці саме медичним пластиром. Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком ( у випадках, передбачених пп. „г" і „ґ" п. 41.1 та п/п „в" п. 41.2 статті 41 цього Закону - МТ СБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Враховуючий той факт, що розмір майнової шкоди було зменшено до 13316 грн 50 коп., розмір моральної шкоди також підлягає зменшенню і складе 5% від 13316 грн 50 коп. = 665 грн 83 коп. В цій частині доводи апеляційної скарги ПАТ «СТ «Гарантія» також є ґрунтовними. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін, враховуючи наступне. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТ СБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик ( у випадках, передбачених пп. „г" і „г`" п. 41.1 та п/п „в" п. 41.2 статті 41 цього Закону - МТ СБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТ СБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника за умови надання страховику (МТ СБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно з визначенням, що наданий в ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Визначаючи розмір витрат, пов'язаних з похованням, суд першої інстанції врахував витрати: на придбання труни - 350 грн, вартість автомобіля для перевезення труни - 280 грн, вартість автобуса для перевезення людей до кладовища - 350 грн, вартість копачів могили - 380 грн, вартість корзини - 350 грн, вартість 2 вінків - 290,00 грн, вартість покривала згідно із товарним чеком від 29.03.2015 року у ФОП [PERSON], вартість речей, зазначених в накладній від 31.03.2015, необхідних для здійснення ритуального обряду поховання в розмірі 440 грн відповідно до звичаїв та традицій, і вартість пам'ятника - 6990 грн. Посилання позивачів при розгляді справи в апеляційній інстанції на безпідставне неврахування судом першої інстанції вартості костюма для небіжчика в розмірі 3500 грн суд до уваги не приймає, оскільки апеляційна скарга цими особами не подавалася. Доводи апелянта ПАТ «СТ «Гарантія» щодо виключення з суми відшкодування вартості надгробного пам'ятника колегія суддів до уваги не приймає. Надана позивачами квитанція дійсно не відповідає вимогам, що ставляться до платіжних документів, проте цей документ був виданий позивачам особою, що виготовила та встановила пам'ятник і надати інший документ вони не мають змоги. Відповідач ПАТ «СТ «Гарантія» не довів суду, що надгробний пам'ятник позивачами не оплачувався і не встановлювався на могилі [PERSON], а також те, що сплачена позивачами вартість встановленого пам'ятника перевищує середню вартість надгробків у даній місцевості. За цих обставин, відсутні підстави для неприйняття даної квитанції як доказу, що підтверджують витрати позивачів. Розмір стягнутої судом суми відповідає вимогам п.27.4 ст.27 Закону. Відповідно до ст. 27-3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моральна шкода, заподіяна смертю фізичної особи, стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі на день настання страхового випадку і виплачується рівними частинами. Згідно з ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» мінімальна зарплата на день ДТП 29.03.2015 становила 1218 грн, тому максимальний розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 14616 грн. /1218 х 12 місяців. Суд першої інстанції стягнув на користь кожного з позивачів моральну шкоду в розмірі по 4872 грн . Представник відповідача ПАТ «СТ «Гарантія» в судому засіданні в апеляційній інстанції пояснив, що в цій частині вони погоджуються з визначеною судом першої інстанції сумою та її розподілом між позивачами і їм немає різниці кому сплачувати 14616 грн одній [PERSON] чи всім трьом позивачам. В цій частині вони рішення суду не оспорюють. З огляду на це, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду в зазначеній частині. Доводи апелянтів щодо ускладнень, які виникли у [PERSON] в результаті її відмови від госпіталізації та збільшення через це суми затрат на лікування є безпідставними. За клопотанням відповідача ПАТ «СТ «Гарантія» у справі була проведена друга судово-медична експертиза на розгляд якої було поставлено ряд запитань в тому числі питання: «Чи вплинула відмова [PERSON] 29.03.2015 від госпіталізації до Бахмацької центральної районної лікарні та подальше самолікування на виникнення лівобічного скипного гемотораксу?». Висновком експертів від 05.10.2016 №163 (а.с.53 том 2) суду було роз'яснено, що лівобічний гемоторакс не є ускладненням травми грудної клітки, а є її проявом як наслідок травматичного процесу. Таким чином, відповідачі не довели тієї обставини, що відмова від госпіталізації ускладнила хворобливий стан потерпілої [PERSON] і вплинула на обсяг призначеного їй лікування. Доводи відповідача Бахмацької ЦРЛ щодо їхньої незгоди зі стягнутою сумою моральної шкоди колегія суддів апеляційного суду не приймає з огляду на наступне: Аналіз положень статей 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про те, що шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. При вирішенні питання про покладення відповідальності за завдану [PERSON] моральну шкоду на власника джерела підвищеної небезпеки Бахмацьку ЦРЛ, суд першої інстанції правомірно застосував в цьому випадку вказані вище норми права та правову позицію ВСУ, що викладена у справі №6-108 ЦС 13 від 06.11.2013 Доводи Бахмацької ЦРЛ щодо покладення повної відповідальності на ПАТ «СТ «Гарантія» є безґрунтовними з огляду на положення ст.1194 ЦК України. Відсутність коштів у відповідача також не є підставою для відмови позивачам у позові. Посилання апелянта Бахмацької ЦРЛ на відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди повнолітнім дітям померлого [PERSON] не можуть бути прийняті судом до уваги. Стаття 1167 ЦК України не регулює вік особи, якій завдано моральну шкоду. Посилання апелянта на ст. 1200 ЦК України є не вірним, оскільки ця норма не регулює спірні правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди. Відсутність в матеріалах справи медичних документів, що підтверджували б погіршення здоров'я позивачів через смерть [PERSON] не може спростовувати факту завдання моральної шкоди внаслідок передчасної смерті батька/чоловіка позивачів та не може нівелювати біль втрати та глибини страждань його синів та дружини. Відповідно до ст. 23 ч.2 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, врахувавши вимоги розумності, виваженості і справедливості, вірно визнав за доцільне стягнути із Бахмацької ЦРЛ на користь кожного із позивачів моральну шкоду в розмірі по 50 000 грн. З огляду на це підстави для зміни / скасування рішення суду в цій частині відсутні. Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі ПАТ "СТ "Гарантія" частково спростовують висновки суду першої інстнції, тому ця скарга підлягає частковому задоволенню з підстав викладених вище. Апеляційна скарга Бахмацької центральної районної лікарні обґрунтованості судових висновків не спростовує, тому підстави для її задоволення - відсутні.

Outcome: partial