overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суму необлікованої електроенергії - 3231,89 грн., що виникла внаслідок допущення відповідачем безоблікового користування електроенергією шляхом самовільного підключення фазного і нульового проводів для живлення струмоприймачів помимо електролічильника з ПЛ-0,4 кВ (електроенергія споживається та не сплачується). Просить стягнути з відповідача на користь ПАТ „ЕК "Херсонобленерго" вказану суму вартості необлікованої електроенергії. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судом встановлено, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на виконання ст.26 Закону України „Про електроенергетику" постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року за № 1357 було затверджено „Правила користування електричною енергією для населення", які є обов'язковими для виконання всіма споживачами та енергопостачальниками незалежно від форм власності (п.1 ПКЕЕН). Під час проведення рейду 18.12.2014 року допущення відповідачем безоблікового користування електроенергією шляхом самовільного підключення фазного і нульового проводів для живлення струмоприймачів помимо електролічильника з ПЛ-0,4 кВ. На момент перевірки електроенергія споживається, однак не обліковується. Таким чином, електроенергія споживалася, проте не обліковувалася та не оплачувалася. Відповідно до п. 48 ПКЕЕН споживач, зокрема, несе відповідальність за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до мереж. На підставі виявленого порушення, відповідно до п. 53 ПКЕЕН, в присутності споживача, представниками енергопостачальника був складений акт про порушення правил користування електричною енергією побутовим споживачем за № 226468 від 18.12.2014 року. На підставі акту та відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, було здійснено нарахування збитків. Розмір збитків, завданих відповідачами енергопостачальнику розрахований на підставі акту за № 226468 від 18.12.2014 року становить 3231,89 грн. Таким чином, відповідач протиправними діями та безобліковим використанням електроенергії заподіяв збитків позивачу. В добровільному порядку відшкодувати збитки відповідач ухиляється. На підставі викладеного, стягненню з відповідача на користь ПАТ „ЕК "Херсонобленерго" підлягає сума завданих збитків сумою 3231,89 грн. та судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів суму необлікованої електроенергії - 696,35 грн., що виникла внаслідок допущення відповідачами безоблікового користування електроенергією шляхом самовільного підключення до фазного і нульового дротів для живлення струмоприймачів помимо електролічильника (електроенергія споживається електролічильником не враховується та не сплачується). . Просить стягнути з відповідачів на користь ПАТ „ЕК "Херсонобленерго" вказану суму необлікованої електроенергії. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Суд вважає можливим слухати справу у відсутність відповідачів, за матеріалами справи. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, судом встановлено, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на виконання ст.26 Закону України „Про електроенергетику" постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року за № 1357 було затверджено „Правила користування електричною енергією для населення", які є обов'язковими для виконання всіма споживачами та енергопостачальниками незалежно від форм власності (п.1 ПКЕЕН). Під час проведення рейду 17.10.2012 року та 19.03.2012 року за місцем проживання відповідачів (в квартирі [ADDRESS]) представниками ХМЕМ було виявлено допущення відповідачами безоблікового користування електроенергією шляхом самовільного підключення до фазного і нульового дротів для живлення струмоприймачів помимо електролічильника. На момент перевірки електроенергія споживається, однак не обліковується. Таким чином, електроенергія споживалася, проте не обліковувалася та не оплачувалася. Відповідно до п. 48 ПКЕЕН споживач, зокрема, несе відповідальність за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до мереж. На підставі виявленого порушення, відповідно до п. 53 ПКЕЕН, в присутності споживача, представниками енергопостачальника був складений акт про порушення правил користування електричною енергією побутовим споживачем за № 223252 від 19.03.2012 року та № 223748 від 17.10.2012 року. На підставі актів та відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, було здійснено нарахування збитків. Розмір збитків, завданих відповідачами енергопостачальнику розрахований на підставі актів за № 223252 від 19.03.2012 року та № 223748 від 17.10.2012 року становить 696,35 грн. Таким чином, відповідачі протиправними діями та безобліковим використанням електроенергії заподіяли збитків позивачу. В добровільному порядку відшкодувати збитки відповідачі ухиляються. На підставі викладеного, стягненню з відповідачів на користь ПАТ „ЕК "Херсонобленерго" підлягає сума завданих збитків сумою 696,35 грн. та судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

В грудні 2015 року публічне акціонерне товаритсво комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначено, що 21 листопада 2007 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній було надано кредит у розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, позивач просить стягнути з неї заборгованість, яка утворилась станом на 30 вересня 2015 року, в сумі 13631,92 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом - 4523,97 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 6580,18 грн, заборгованість за пенею та комісією - 1402,44, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору - 500 грн (фіксована частина), 625,33 (процентна складова). В судове засідання сторони, які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явилися. Представник позивача подав до суду клопотання про підтримання позову та про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Судом встановлено, 21 листопада 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 2000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в сторки та порядку встановлені кредитним договором. Внаслідок несвоєчасного та неповного виконання відповідачем зобов»язань за кредитним договором станом на 30 вересня 2015 року утворився борг у розмірі 13631,92 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом - 4523,97 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 6580,18 грн, заборгованість за пенею та комісією - 1402,44, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору - 500 грн (фіксована частина), 625,33 (процентна складова), що підтверджується розрахунком позивача. Згідно статті 1054 частини 1 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України), за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідачем доводи позивача щодо невиконання нею зобов'язань за договором не спростовані, а тому майнові права ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми заборгованості. Відповідно до статті 88 частини 1 ЦПК України суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

У травні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначено, що 24 січня 2013 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній було надано кредит у розмірі 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, позивач просить стягнути з неї заборгованість, яка утворилась станом на 31 березня 2017 року, в сумі 50679,36 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом 1999,82 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 41440,05 грн, заборгованість за пенею та комісією - 4350,00 грн, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору - 500,00 грн (фіксована частина), 2389,49 (процентна складова). В судове засідання сторони, які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не зявилися. Представник позивача подав до суду клопотання про підтримання позову та про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Судом встановлено, що 24 січня 2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 300,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в сторки та порядку встановлені кредитним договором. Внаслідок несвоєчасного та неповного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 31 березня 2017 року утворився борг у розмірі 50679,36 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом 1999,82 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 41440,05 грн, заборгованість за пенею та комісією - 4350,00 грн, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору - 500,00 грн (фіксована частина), 2389,49 (процентна складова), що підтверджується розрахунком позивача. Згідно статті 1054 частини 1 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України), за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідачем доводи позивача щодо невиконання нею зобовязань за договором не спростовані, а тому майнові права ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми заборгованості. Відповідно до статті 88 частини 1 ЦПК України суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № К-4697456 від 22 листопада 2012 року, зазначивши, що між позивачем та відповідачем 22 листопада 2012 року було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 202 730,00 грн., а банк надав у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру, з кінцвим терміном повернення заборгованості до 21 листопада 2019 року включно. Заборгованість за договором станом на 23 грудня 2013 року склала 213 302,31 грн., яка складається з 187 371,45 грн. заборгованості за кредитом, 25930,86 грн. заборгованості по відсоткам. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій зазначив, що підтримує позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти сятгнення з нього заборгованості за кредитним договором. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 22 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та [PERSON] було укладено договір, за яким відповідачу було надано кредит у сумі 202 730,00 грн.. Погашення заборгованості мало відбуватися щомісячними платежамиі. За розрахунком позивача, заборгованість відповідача станом на 23 грудня 2013 року склала 213 302,31 грн., яка складається з 187 371,45 грн. заборгованості за кредитом, 25930,86 грн. заборгованості по відсоткам. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться. Відповідно до п.1. ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 213 302,31 грн.. Крім того, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Дельта Банк" підлягають стягненню сплачені судові витрати: судовий збір у розмірі 2133,02 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду з позовом до [PERSON], про стягнення 42364,58 грн. боргу за порушення умов договору кредиту. Позов мотивовано тим, що 14.07.2011 року відповідач став клієнтом ПАТ КБ "ПриватБанк", підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг позивачем. 16.04.2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" було надано відповідачу кредит в сумі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості. Однак, свої зобов'язання, передбачені договором, щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків відповідач не виконує, внаслідок чого в нього утворилась заборгованість по кредиту в розмірі 42364,58 грн., яку позивач просить стягнути. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Надіслав до суду заяву в якій зазначив, що просить провести розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, на суму 21666 гривень. Вказав, що заборгованість по кредиту складає 16000 грн., що є кредитним лімітом по кредитній картці відповідача і з цієї суми слід нараховувати відсотки та штрафні санкції. Доказів кредитного ліміту по картці в розмірі 16000 грн. суду надати не може. Вислухавши думку представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг позивачем до яких приєднався відповідач, останній зобов"язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Як вбачається з матеріалів справи позивачем виконані зобов'язання щодо надання кредитних коштів у повному обсязі. Відповідач, передбачені кредитні зобов'язання, щодо своєчасності виплат належним чином не виконує. В результаті чого прострочена заборгованість по кредитному договору становить 42364,58 грн., з яких заборгованість відповідача по кредиту становить 29614.73 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом становить 9540.81 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом становить 715,49 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1993,55 грн. Суд погоджується з розрахунком заборгованості по кредитному зобов"язанню, проведеним позивачем та не приймає до уваги заперечення з цього приводу представника відповідача, оскільки вони не грунтуються на доказах. Також підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача судових витрат 423,65 грн. сплаченого судового збору. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного Підприємства "Підприємство Коростенської виправної колонії Управління Державної Пенітенціарної служби України в Житомирській області (КВ № 71)" про стягнення заборгованості по не виплаченій заробітній платі. При цьому зазначає, що з 24.03.2004 року по 10.12.2012 року він працював на Державному Підприємстві "Підприємство Коростенської виправної колонії Управління Державної Пенітенціарної служби України в Житомирській області (КВ № 71)" та був звільнений за угодою сторін. На день звільнення йому була нарахована заробітна плата в розмірі 4306,92 грн. Однак, заробітна плата йому не була виплачена при звільненні. Тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь вищезазначену суму. Також позивач просить допустити негайне виконання рішення суду в межах місячного платежу. В судове засідання сторони не з"явились, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві, представник відповідача позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць... Відповідно до ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що з 24.03.2004 року по 10.12.2012 року [PERSON] працював на Державному Підприємстві "Підприємство Коростенської виправної колонії Управління Державної Пенітенціарної служби України в Житомирській області (КВ № 71)" та був звільнений за угодою сторін. На день звільнення підприємство нарахувало йому заробітну плату в сумі 4306,92 грн., однак вказану суму йому не виплатило. Вищевикладені обставини стверджуються письмовими матеріалами справи. А тому,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з даною заявою. В підтвердження заявлених вимог посилається на те, що він народився в с. Надиби Старосамбірського району Львівської області. При видачі свідоцтва про його народження було допущено описку в графі "мати", а саме невірно зазначено прізвище матері "[PERSON]" замість правильного "[PERSON]". Під прізвищем "[PERSON]", яке не відповідає дійсності, записано і його. Зауваживши вказані розбіжності, він звернувся до нотаріуса, де йому було роз'яснено, що в майбутньому він не зможе скористатися своїм правом на спадкування, а за захистом своїх порушених прав йому необхідно звернутися до суду щодо встановлення факту родинних відносин. Також йому було роз'яснено право на звернення до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин, встановлення якого йому потрібно для уникнення в подальшому проблем, зокрема і при можливому оформленні спадкових прав. А тому просить ухвалити рішення, яким встановити факт, що [PERSON], [INFO], уродженка с. Жегестів Ново - Сончського повіту, Краківського воєводства Республіки Польща, дійсно являється його мамою. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на викладені у ній обставини. Представник заінтересованої особи Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області у судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, щодо вирішення заяви покладається на думку суду. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.1 ч.1, ч.2 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо діюче законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення. Судом установлено, що заявник народився в с. Надиби Старосамбірського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 05.11.1961 року Сусідовицькою сільською радою Старосамбірського району Львівської області, при видачі якого було допущено описку в графі "мати", а саме невірно зазначено прізвище "[PERSON]." замість правильного "[PERSON].". Під прізвищем "[PERSON]", яке не відповідає дійсності, записано і заявника. Правильність прізвища мами заявника, а саме [PERSON] підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER], виданим 12.07.1963 року Старосамбірським бюро ЗАГСу та її паспортом серії [NUMBER], виданим 25.12.2001 року Старосамбірським РВ УМВС України у Львівській області. Як було встановлено в судовому засіданні, наявність родинних зв'язків між заявником та [PERSON], як сином та мамою підтверджується довідкою Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області № 1003 від 29.04.2015 року, а також показаннями свідків [PERSON], [PERSON] Отже, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] дійно являється мамою [PERSON], а відтак заява підлягає задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: approved