Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Дніпропетровське обласне об'єднання Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) в інтересах члена спілки [PERSON] звернулось з позовом до [PERSON] газети «Новомосковська правда», редактора газети «Новомосковська правда» [PERSON], про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди, якимпросять суд: - інформацію з газетної статті, розміщеної на сторінці 7 газети «Новомосковська правда»№ 13(13843), опублікованої02 квітня 2015 рокупід заголовком «Суд визнав безпідставність вимог [PERSON] і Ко щодо закриття газети «Новомосковська правда», а саме: «… у травні 2012 року [PERSON] образився на нашу газету, в якій були описані події на сесії, під час якої він робив усе, щоб депутати проголосували за продаж однієї з земельних ділянок по вулиці Сучкова. Мер подав на газету в суд за «приниження честі і гідності», потім, усвідомивши безперспективність затії, відмовився від неї…Але на газету щодо публікації про цю ж сесію подав його найближчий соратник колишній партійний колега (ще по БЮТ), колишній перший заступник міського голови (знятий депутатами через місяць після призначення на посаду), а нині член виконкому [PERSON]. Судовий розгляд цієї справи й досі триває, жодного рішення суду, яке б набрало законної сили, немає. Проте, починаючи з 2013 року, вже тричі в газеті «Новомосковськ сьогодні» (останній раз - минулого тижня) зявлялися «газетні качки» - про те, що начебто суд задовольнив вимоги [PERSON] і зобовязав нашу газету опублікувати відповідне спростування. Офіційно заявляємо: НЕПРАВДА! Інше питання, кому…», визнати недостовірною, неповною та перекрученою і такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] особисто та принижує роль Дніпропетровського обласного обєднання Української спілки ветеранів (воїнів-інтернаціоналістів) в захисті своїх членів від протиправних дій відповідачів та зобовязати редакцію газети «Новомосковська правда», її редактора [PERSON] першій сторінці найближчого номера газети з моменту набрання рішенням законної сили опублікувати спростування. - стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] таДніпропетровського обласного об'єднання Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів)завдану їм моральну шкодув розмірі 10\~000,00 гривень, а саме по 5\~000,00 гривень кожному; - судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування заявленого позову позивачі посилались на те, що 02 квітня 2015 рокув газеті «Новомосковська правда» № 13(13843), на сторінці 7, під заголовком «Суд визнав безпідставність вимог [PERSON] і Ко щодо закриття газети «Новомосковська правда», було опубліковано статтю, в якій серед мешканців, підприємств, державних і місцевих органів влади міста Новомосковська і Новомосковського району було поширено негативну недостовірну інформацію наклепницького характеру відносно члена спілки [PERSON], а саме: «… у травні 2012 року [PERSON] образився на нашу газету, в якій були описані події на сесії, під час якої він робив усе, щоб депутати проголосували за продаж однієї з земельних ділянок по вулиці Сучкова. Мер подав на газету в суд за «приниження честі і гідності», потім, усвідомивши безперспективність затії, відмовився від неї…Але на газету щодо публікації про цю ж сесію подав його найближчий соратник колишній партійний колега (ще по БЮТ), колишній перший заступник міського голови (знятий депутатами через місяць після призначення на посаду), а нині член виконкому [PERSON]. Судовий розгляд цієї справи й досі триває, жодного рішення суду, яке б набрало законної сили, немає. Проте, починаючи з 2013 року, вже тричі в газеті «Новомосковськ сьогодні» (останній раз - минулого тижня) зявлялися «газетні качки» - про те, що начебто суд задовольнив вимоги [PERSON] і зобовязав нашу газету опублікувати відповідне спростування. Офіційно заявляємо: НЕПРАВДА! Інше питання, кому…». Однак, 15 січня 2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області задоволено частково позов Дніпропетровського обласного об'єднання Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) в інтересах члена спілки [PERSON] до [PERSON] газети «Новомосковська правда» та редактора газети «Новомосковська правда» [PERSON], депутата Новомосковської міської ради [PERSON] третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «МОДУЛЬ-91», про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди. А саме, визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], інформацію, поширену [PERSON] 09 травня 2012 року в газеті «Новомосковська правда», в статті під назвою «На сесії міської ради», а саме:«…Р.Г.Лебедєв у своєму виступі підвів підсумок роботи комісії щодо конфлікту, який виник в ході визначення виконавця робіт по встановленню в місті у 2012 році чотирьох дитячих майданчиків. … Виявилось, що пошук більш вигідних пропозицій на ринку послуг не вівся, в обстановці таємничості право встановлювати дитячі майданчики отримало підприємство «Модуль-91», очолюване колишнім депутатом, колишнім першим заступником міського голови [PERSON] …»; зобовязаноЧервоноштан [PERSON] спростувати інформацію, поширену ним 09 травня 2012 рокув газеті «Новомосковська правда», в статті під назвою «На сесії міської ради», а саме:«…Р.Г.Лебедєв у своєму виступі підвів підсумок роботи комісії щодо конфлікту, який виник в ході визначення виконавця робіт по встановленню в місті у 2012 році чотирьох дитячих майданчиків. … Виявилось, що пошук більш вигідних пропозицій на ринку послуг не вівся, в обстановці таємничості право встановлювати дитячі майданчики отримало підприємство «Модуль-91», очолюване колишнім депутатом, колишнім першим заступником міського голови [PERSON] …», в той самий спосіб, в який вона була поширена, а саме шляхом розміщення на першій сторінці найближчого номера газети опублікування спростування; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] рахунок відшкодування моральної шкоди 1\~000,00 гривень; в іншій частині позовних вимог відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року вищезазначене рішення залишено без змін а відтак в цей же день, тобто 02 березня 2015 року Рішення суду першої інстанції набрало чинності. А відтак, твердження відповідача у статті, яка є предметом даного позову, про те, що «рішення суду не прийнято», є завідомо неправдивою інформацією, оскільки, [PERSON] було відомо на момент випуску статті про те, що рішення суду є, і воно набрало чинності. Дана обставина підтверджується і виконавчим листом, виданим на виконання вищезазначеного рішення. Неправдивим є і твердження «…Але на газету щодо публікації про цю ж сесію подав його найближчий соратник колишній партійний колега (ще по БЮТ), колишній перший заступник міського голови (знятий депутатами через місяць після призначення на посаду), а нині член виконкому [PERSON]», оскільки по-перше депутати не знімали [PERSON], він звільнився за власним бажанням, а по-друге вони не мають відповідних повноважень на такі дії. Недостовірним та перекрученими є і порівняння позову [PERSON] з позовом мера міста [PERSON], оскільки вони не є взаємоповязаними та ґрунтуються на різних підставах. Вказані відомості надруковані без підпису, в той час редактором вказаної газети являється [PERSON], а отже вони являються належними відповідачами у справі. Вказані відомості являються недостовірними та такими, що принижують честь гідність та ділову репутацію [PERSON]\~а також нашої організації з огляду на наступне. Зазначена поширена відповідачами інформація є негативною, стосовно [PERSON], який є членом спілки ветеранів Афганістану; відповідачі на його думку, зловживаючи свободою діяльності друкованих засобів масової інформації, безпідставно фактично звинуватили [PERSON] в причетності до якихось «таємних» звязків, стверджуючи про таємний зв'язок позову міського голови та позовом спілки в інтересах [PERSON], чим вчинено посягання на честь і гідність [PERSON] та його ділової репутації а також репутації спілки. [PERSON] того, як вважав [PERSON], за допомогою судового Рішення від 15 січня 2015 року, яке залишено без змін апеляційною інстанцією, він захистив свою честь, гідність та ділову репутацію, відновивши, таким чином свої порушені права, а тому недостовірне посилання [PERSON] на відсутність такого рішення принизило його знову. У звязку з поширенням відповідачем вказаної інформації постраждали гідність, честь та ділова репутація позивачів. Оскільки вказана вище інформація є недостовірною, позивач просить зобов'язати відповідачів спростувати вказану інформацію у такий же спосіб як вона була поширена, на підставі ст.. 277 ЦК України. [PERSON] того, внаслідок поширення вищезгаданої недостовірної інформації [PERSON] та спілці була спричинена моральна шкода, яка виразилась у приниженні їх честі, гідності та ділової репутації. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачі керувалися принципом розумності та справедливості, а також повторністю вчиненого діяння, а також, враховуючи неможливість відновлення становища, яке існувало до порушення права позивача на недоторканість його честі, гідності та ділової репутації, внаслідок незворотності часу, позивачі вважають, що завдана їм моральна шкода може бути відшкодована, шляхом стягнення з відповідачів солідарно 10\~000,00 гривень по 5\~000,00 гривень кожному позивачу. У звязку з вищевикладеним, посилаючись на ст.ст.3, 68 Конституції України, ч.1 ст.15, ст.ст.16, 23, 275, 276, ч.ч. 1, 3, 7 ст. 277, ст.280, ч.ч. 1-3 ст. 297, ч.ч. 1-2 ст. 299 ЦК України, ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію», п. 19, абз.2 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності, та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», просили суд: - інформацію з газетної статті, розміщеної на сторінці 7 газети «Новомосковська правда»№ 13(13843), опублікованої 02 квітня 2015 рокупід заголовком «Суд визнав безпідставність вимог [PERSON] і Ко щодо закриття газети «Новомосковська правда», а саме: «… у травні 2012 року [PERSON] образився на нашу газету, в якій були описані події на сесії, під час якої він робив усе, щоб депутати проголосували за продаж однієї з земельних ділянок по вулиці Сучкова. Мер подав на газету в суд за «приниження честі і гідності», потім, усвідомивши безперспективність затії, відмовився від неї…Але на газету щодо публікації про цю ж сесію подав його найближчий соратник колишній партійний колега (ще по БЮТ), колишній перший заступник міського голови (знятий депутатами через місяць після призначення на посаду), а нині член виконкому [PERSON]. Судовий розгляд цієї справи й досі триває, жодного рішення суду, яке б набрало законної сили, немає. Проте, починаючи з 2013 року, вже тричі в газеті «Новомосковськ сьогодні» (останній раз - минулого тижня) зявлялися «газетні качки» - про те, що начеб то суд задовольнив вимоги [PERSON] і зобовязав нашу газету опублікувати відповідне спростування. Офіційно заявляємо: НЕПРАВДА! Інше питання, кому…», визнати недостовірною, неповною та перекрученою і такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] особисто та принижує роль Дніпропетровського обласного обєднання Української спілки ветеранів (воїнів-інтернаціоналістів) в захисті своїх членів від протиправних дій відповідачів та зобовязати редакцію газети «Новомосковська правда», її редактора [PERSON] першій сторінці найближчого номера газети з моменту набрання рішенням законної сили опублікувати спростування. - стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] таДніпропетровського обласного об'єднання Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів)завдану їм моральну шкодув розмірі 5\~000,00 гривень кожному; - судові витрати покласти на відповідачів. Позивач [PERSON] та представник позивачів в одній особі [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, мотивуючи його обставинами, викладеними у позовній заяві, просили суд його задовольнити. Відповідач та представник відповідача [PERSON] газети «Новомосковська правда» в судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином, тому суд, з погодження позивача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. Суд, вислухавши позивачів та їх представників, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом по справі встановлено, що [PERSON] являється учасником бойових дій, членом Української спілки ветеранів Афганістану. 02 квітня 2015 року на сторінці 7 газети «Новомосковська правда»№ 13(13843), була опублікована стаття під заголовком «Суд визнав безпідставність вимог [PERSON] і Ко щодо закриття газети «Новомосковська правда», в якій, зокрема, зазначено: «… у травні 2012 року [PERSON] образився на нашу газету, в якій були описані події на сесії, під час якої він робив усе, щоб депутати проголосували за продаж однієї з земельних ділянок по вулиці Сучкова. Мер подав на газету в суд за «приниження честі і гідності», потім, усвідомивши безперспективність затії, відмовився від неї…Але на газету щодо публікації про цю ж сесію подав його найближчий соратник колишній партійний колега (ще по БЮТ), колишній перший заступник міського голови (знятий депутатами через місяць після призначення на посаду), а нині член виконкому [PERSON]. Судовий розгляд цієї справи й досі триває, жодного рішення суду, яке б набрало законної сили, немає. Проте, починаючи з 2013 року, вже тричі в газеті «Новомосковськ сьогодні» (останній раз - минулого тижня) зявлялися «газетні качки» - про те, що начеб то суд задовольнив вимоги [PERSON] і зобовязав нашу газету опублікувати відповідне спростування. Офіційно заявляємо: НЕПРАВДА! Інше питання, кому…». Редактором газети «Новомосковська правда» є [PERSON] Згідно ст. 7 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» до суб'єктів діяльності друкованих засобів масової інформації належать засновник (співзасновники) друкованого засобу масової інформації, його редактор (головний редактор), редакційна колегія, редакція, трудовий колектив редакції, журналістський колектив, журналіст, автор, видавець, розповсюджувач. При цьому засновник може об'єднувати в одній особі редакцію, видавця, розповсюджувача. Статтями 21, 23 вказаного Закону передбачено, що підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації може здійснювати редакція, яка являється юридичною особою та очолюється редактором (головним редактором). Абзацом 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції. У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації. Абзацом 5-7 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»встановлено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Відповідно до ст.3 Конституції України, честь і гідність людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст.28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009\~\~"Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи"\~\~при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б однієї особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до ч.3 ст.277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Аналізуючи, досліджені в ході судового засідання докази, суд прийшов до наступного. Факт поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б однієї особи вважається судом встановленими, оскільки предметом спору є стаття, опублікована в засобах масової інформації, а саме в газетіНовомосковська правда»№ 13(13843), (Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 розяснено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі). Поширена інформація\~стосується особи позивача, була поширена в місцевому засобі масової інформації газеті «Новомосковська правда» та стала доступною необмеженому колу осіб. Поширена інформація стосується певної фізичної особи, тобто позивача, оскільки містить імя та прізвище позивача. Згідно зі статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Так, дійсно, статтею 47-1 Закону України "Про інформацію" встановлено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції. За роз'ясненнями п. 19 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 р., вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона є фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Суд приходить до висновку про те, інформація наступного змісту:«… у травні 2012 року [PERSON] образився на нашу газету, в якій були описані події на сесії, під час якої він робив усе, щоб депутати проголосували за продаж однієї з земельних ділянок по вулиці Сучкова. Мер подав на газету в суд за «приниження честі і гідності», потім, усвідомивши безперспективність затії, відмовився від неї…Але на газету щодо публікації про цю ж сесію подав його найближчий соратник колишній партійний колега (ще по БЮТ), колишній перший заступник міського голови (знятий депутатами через місяць після призначення на посаду), а нині член виконкому [PERSON]. Судовий розгляд цієї справи й досі триває, жодного рішення суду, яке б набрало законної сили, немає. Проте, починаючи з 2013 року, вже тричі в газеті «Новомосковськ сьогодні» (останній раз - минулого тижня) зявлялися «газетні качки» - про те, що начебто суд задовольнив вимоги [PERSON] і зобовязав нашу газету опублікувати відповідне спростування. Офіційно заявляємо: НЕПРАВДА! Інше питання, кому…», є недостовірною в частині: «…Але на газету щодо публікації про цю ж сесію подав його найближчий соратник колишній партійний колега (ще по БЮТ), колишній перший заступник міського голови (знятий депутатами через місяць після призначення на посаду), а нині член виконкому [PERSON]. Судовий розгляд цієї справи й досі триває, жодного рішення суду, яке б набрало законної сили, немає. Проте, починаючи з 2013 року, вже тричі в газеті «Новомосковськ сьогодні» (останній раз - минулого тижня)зявлялися «газетні качки» - про те, що начеб то суд задовольнив вимоги [PERSON] і зобовязав нашу газету опублікувати відповідне спростування. Офіційно заявляємо: НЕПРАВДА! Інше питання, кому…», оскільки в судовому засіданні [PERSON] не довів протилежного. Суд прийшов до такого висновку, виходячи з наступного. Як зазначалося вище 15 січня 2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області задоволено частково позов Дніпропетровського обласного об'єднання Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) в інтересах члена спілки [PERSON] до [PERSON] газети «Новомосковська правда» та редактора газети «Новомосковська правда» [PERSON], депутата Новомосковської міської ради [PERSON] третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «МОДУЛЬ-91», про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди. А саме, визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], інформацію, поширену [PERSON] 09 травня 2012 року в газеті «Новомосковська правда», в статті під назвою «На сесії міської ради», а саме:«…Р.Г.Лебедєв у своєму виступі підвів підсумок роботи комісії щодо конфлікту, який виник в ході визначення виконавця робіт по встановленню в місті у 2012 році чотирьох дитячих майданчиків. … Виявилось, що пошук більш вигідних пропозицій на ринку послуг не вівся, в обстановці таємничості право встановлювати дитячі майданчики отримало підприємство «Модуль-91», очолюване колишнім депутатом, колишнім першим заступником міського голови [PERSON] …»; зобовязаноЧервоноштан [PERSON] спростувати інформацію, поширену ним 09 травня 2012 рокув газеті «Новомосковська правда», в статті під назвою «На сесії міської ради», а саме:«…Р.Г.Лебедєв у своєму виступі підвів підсумок роботи комісії щодо конфлікту, який виник в ході визначення виконавця робіт по встановленню в місті у 2012 році чотирьох дитячих майданчиків. … Виявилось, що пошук більш вигідних пропозицій на ринку послуг не вівся, в обстановці таємничості право встановлювати дитячі майданчики отримало підприємство «Модуль-91», очолюване колишнім депутатом, колишнім першим заступником міського голови [PERSON] …», в той самий спосіб, в який вона була поширена, а саме шляхом розміщення на першій сторінці найближчого номера газети опублікування спростування; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] рахунок відшкодування моральної шкоди 1\~000,00 гривень; в іншій частині позовних вимог відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року вищезазначене рішення залишено без змін а відтак в цей же день, тобто 02 березня 2015 року Рішення суду першої інстанції набрало чинності (а.с.52-53). А відтак, твердження відповідача у статті, яка є предметом даного позову, про те, що «рішення суду не прийнято», є завідомо неправдивою інформацією, оскільки, [PERSON] було відомо на момент випуску статті про те, що рішення суду є, і воно набрало чинності. Дана обставина підтверджується і виконавчим листом, виданим на виконання вищезазначеного рішення (а.с.54). Дійсно, інформація про відсутність судового рішення, не є інформацією про особу, однак на переконання суду, в даному випадку, вона стосується певної особи [PERSON], оскільки мова йде про конкретне Рішення, за допомогою якого [PERSON] намагався захистити свої інтереси та відновити порушені права, а тому поширення інформації про відсутність такого рішення (яка є недостовірною) , автоматично повернуло його у стан, який існував до винесення судового рішення. А, відтак, суд приходить до переконання, що ця інформація стосується саме [PERSON] і є недостовірною. Недостовірною та такою, що ганьбить честь та гідність [PERSON] є і інформація наступного змісту: «…Але на газету щодо публікації про цю ж сесію подав його найближчий соратник колишній партійний колега (ще по БЮТ), колишній перший заступник міського голови (знятий депутатами через місяць після призначення на посаду), а нині член виконкому [PERSON]», оскільки [PERSON] надано заяву та Розпорядження, відповідно до яких, звільнився із займаної посади він за угодою сторін (а.с.44-45). Зокрема, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», призначає та звільняє з посади заступника міського голови, сам міський голова, депутати не наділені такими повноваженнями. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що, висловлювання [PERSON] в статті, яка є предметом позову, про відсутність судового рішення та про зняття [PERSON] депутатами з посади, не є оціночним судженням, а є фактичним твердженням автора. А тому дану інформацію суд вважає недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] і дана інформація підлягає спростуванню у той самий спосіб. На підставі ч. 6 ст. 277 ЦК України, згідно якої спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Що стосується визначення осіб, які зобов'язані спростувати недостовірну інформацію викладену вище, то суд приходить до наступного. Частиною 4 ст. 277 ЦК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Інформацію було поширено редактором [PERSON] в газеті «Новомосковська правда», редактором якої є сам [PERSON], тому суд вважає за необхідне зобов'язати відповідачів здійснити таке спростування. Щодо іншої інформації, зазначеної у цій статті, а саме: «…у травні 2012 року [PERSON] образився на нашу газету, в якій були описані події на сесії, під час якої він робив усе, щоб депутати проголосували за продаж однієї з земельних ділянок по вулиці Сучкова. Мер подав на газету в суд за «приниження честі і гідності», потім, усвідомивши безперспективність затії, відмовився від неї..», то вона стосується особи, яка не була учасником даного процесу і не уповноважувала позивачів на такі дії, а відтак не стосується інтересів позивачів, у звязку з чим в частині визнання її недостовірною та такою, що ганьбить їх честь та гідність, суд вважає за необхідне відмовити. Тако ж суд вважає за необхідне відмовити і в частині позовних вимог, які стосуються інтересів Дніпропетровського обласного об'єднання Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів), оскільки стаття, яка є предметом даного позову жодним чином не згадує про дану організацію, а лише той факт, що [PERSON] є її членом, не може свідчити про те, що у разі посягання на честь гідність та ділову репутацію членів спілки, автоматично відбувається посягання на честь гідність та ділову репутацію спілки. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідачів моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації, то суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 28, 68 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, а згідно ст. 270 ЦК України фізична особа має право на повагу до гідності та честі. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності. З честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Суд вважає, опублікуванням в статті «Суд визнав безпідставність вимог [PERSON] і Ко щодо закриття газети «Новомосковська правда»,зазначеної вище недостовірної інформації було порушено право позивача на повагу його честі та гідності, оскількинадавалась оцінка його діловим та професійним якостям, а також в даній статті [PERSON] надав негативну соціальну оцінку позивачевіКриша В.В. Відповідно до п. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 282 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. На підставі викладеного, суд вважає встановленим той факт, що опублікуванням статті, [PERSON] спричинено моральну шкоду, шляхом приниження його честі та гідності. Враховуючи все вищевикладене, при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує, характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, їх тривалість, стан здоров'я позивача. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і вважає за можливе стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1\~000,00 гривень. Однак вказана шкода не підлягає стягненню в солідарному порядку, виходячи з наступного. Згідно ст.ст. 541, 543 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. З наведених положень випливає, що солідарне зобовязання з відшкодування шкоди виникаєякщо: 1) шкоду заподіяно спільними діями чи бездіяльністю декількох осіб; 2) такий порядок відшкодування шкоди передбачений законом або договором, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за необхідне стягнути 1\~000,00 в рахунок відшкодування моральної шкоди з [PERSON], як з особи, яка безпосередньо є автором статті, яка є предметом даного позову. В іншій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити. [PERSON] того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягають стягненню судові витрати, пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме судовий збір у розмірі 243,60 гривень. На підставі ст.ст. 23, 1167, 1172 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: partial