Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], відділу Держземагенства у Братському районі миколаївської області про визнання договору оренди землі неукладеним, визнання , визнання незаконними дії щодо реєстрації договору оренди землі та скасування його державної реєстрації. Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка розміром 9,1200 га, що розташована в межах території Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого Братською райдержадміністрацією 14 березня 2012 року на підставі розпорядження Братської районної державної адміністрації Миколаївської області від 04.05.2011р. №145-р. 04 травня 2012 року між позивачкою та відповідачем було досягнуто домовленість щодо укладення договору оренди вказаної земельної ділянки терміном на 5 років, який того дня нею було підписано. Однак, прочитавши договір уважніше, остання встановила, що [PERSON], який займався підготовкою договору в письмовому виді, не виконав їхню домовленість щодо розміру орендної плати і вказав у тексті договору, що орендна плата становить 3% від нормативної грошової оцінки землі, а сторони домовлялись про те, що орендна плата буде встановлена у розмірі 10 000 грн. щорічно, в подальшому з урахуванням індексації. Так, як це була одна із істотних умов договору, [PERSON] 07 травня 2012 року звернулася до відділу Держкомзему у Братському районі із заявою про те, щоб спірний договір оренди землі підписаний між нею та [PERSON] не реєстрували. Але, всупереч її волі вказаний договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Братському районі 10.05.2012 року за №482140004003115, про що позивачці стало відомо влітку 2012 року після звернень відповідача до різних установ. До вказаного договору долучено акт прийому-передачі земельної ділянки який позивачкою не підписано, чий підпис стоїть замість її підпису, невідомо. Позивачка в натурі земельну ділянку до цього часу так і не передала відповідачу. Вона протягом всього періоду після підписання договору оренди сама займалась обробітком належної земельної ділянки. Акт прийому-передачі земельної ділянки датований 10 травня 2012 року, вже після її звернення до відділу Держкомзему у Братському районі 07 травня 2012 року. В акті про встановлення меж земельної ділянки в натурі від 10 травня 2011 року не має підпису позивачки та підписів суміжних землекористувачів і підпису голови Новоолександрівської сільської ради, що говорить лише про те, що в натурі на земельній ділянці належним чином не були винесені межі, а отже фактично предмет договору - земельну ділянку неможливо ідентифікувати, що також є підставою для визнання спірного договору оренди землі неукладеним. Оскільки, за даним договором фактично не передано предмет договору, такий договір є неукладеним, а неукладений договір не породжує для його сторін прав та обов'язків, на досягнення яких було спрямоване їх волевиявлення при його документальному оформленні. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному об'ємі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги, пояснивши, що оскільки договір оренди землі пройшов державну реєстрацію, то він є дійсним і не може бути скасовано його державну реєстрацію. Представник відділу Держземагенства у Братському районі миколаївської області Березнякова І.В. в судовому засіданні підтвердила те, що 07 травня 2012 року до них звернулася [PERSON] із заявою, в якій просила не реєструвати договір оренди землі , укладений між нею та [PERSON]. Начальником відділу Держземагенства було накладено резолюцію та направлено на виконання заяву [PERSON] та [PERSON], однак оскільки на той момент працювало два реєстратора, одна із них не знала про заяву гр.. [PERSON] та здійснила 10 травня 2012 року реєстрацію договору, яку не мала права вже на той момент її здійснювати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка розміром 9,1200 га, що розташована в межах території Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого Братською райдержадміністрацією 14 березня 2012 року на підставі розпорядження Братської районної державної адміністрації Миколаївської області від 04.05.2011р. №145-р. 04 травня 2012 року між позивачкою та відповідачем було досягнуто домовленість щодо укладення договору оренди вказаної земельної ділянки терміном на 5 років, який того дня нею було підписано. Однак, прочитавши договір уважніше, остання встановила, що [PERSON], який займався підготовкою договору в письмовому виді, не виконав їхню домовленість щодо розміру орендної плати і вказав у тексті договору, що орендна плата становить 3% від нормативної грошової оцінки землі, а сторони домовлялись про те, що орендна плата буде встановлена у розмірі 10 000 грн. щорічно, в подальшому з урахуванням індексації. Так, як це була одна із істотних умов договору, [PERSON] 07 травня 2012 року звернулася до відділу Держкомзему у Братському районі із заявою про те, щоб спірний договір оренди землі підписаний між нею та [PERSON] не реєстрували. Але, всупереч її волі вказаний договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Братському районі 10.05.2012 року за №482140004003115, про що позивачці стало відомо влітку 2012 року після звернень відповідача до різних установ. До договору оренди землі долучено акт прийому-передачі земельної ділянки який позивачкою не підписувався. Вона в натурі земельну ділянку до цього часу так і не передала відповідачу. Протягом всього періоду після підписання договору оренди сама займалась обробітком належної земельної ділянки. Акт прийому-передачі земельної ділянки датований 10 травня 2012 року, вже після її звернення до відділу Держкомзему у Братському районі 07 травня 2012 року. В акті про встановлення меж земельної ділянки в натурі від 10 травня 2011 року не має підпису позивачки та підписів суміжних землекористувачів і підпису голови Новоолександрівської сільської ради, що говорить лише про те, що в натурі на земельній ділянці належним чином не були винесені межі, а отже фактично предмет договору - земельну ділянку неможливо ідентифікувати, що також є підставою для визнання спірного договору оренди землі неукладеним. За даним договором фактично не передано предмет договору, такий договір є неукладеним, а неукладений договір не породжує для його сторін прав та обов'язків, на досягнення яких було спрямоване їх волевиявлення при його документальному оформленні. Так, ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За правилами п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Законом України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року (з наступними змінами та доповненнями) врегульовані відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами в зв'язку із передачею її у користування та володіння. Законом встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст.16 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року (з наступними змінами та доповненнями), укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно із ст.ст.16,18,19 зазначеного вище Закону договір оренди земельної ділянки набуває чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов, підписання його сторонами і державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов"язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов"язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Згідно ч.2 ст.15 Закону України "Про оренду землі" підставою визнання договору оренди недійсним є відсутність у договорі однієї з істотних умов. Ч.4 ст.15 Закону України "Про оренду землі", передбачено, що невід'ємною частиною договору оренди землі є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до ст.17 Закону України "Про оренду землі" передача об"єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом прийому-передачі. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом як істотні. Відповідно ст.640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними " роз'яснено, що не є укладеними правочини (договори), в яких відсутні встановленні законом умови, необхідні для їх укладення(відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна передача тощо). Частиною 2 ст.152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов"язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини сьомої статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви правонабувача, сторін (сторони) правочину, за яким виникло право, або уповноважених ними (нею) осіб. Згідно зі статтею 19 даного закону державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених в порядку, встановленому законом. Якщо ж орендодавець заперечує проти реєстрації договору оренди земельної ділянки, про що свідчить подана ним заява, тобто, в даному випадку відсутня згода орендодавця на державну реєстрацію договору оренди. Відповідно до частини першої статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Вирішення спору щодо укладання договору оренди не є компетенцією відділу Держкомзему, він лише перевіряє наявність необхідних документів, та відсутність перешкод для реєстрації. В даному випадку перешкодою є заява власника земельної ділянки (орендодавця) про не реєстрацію договору оренди. Не дивлячись на це, договір оренди було зареєстровано, тому суд вважає за можливе задовольнити позов в повному об'ємі. На підставі ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, оскільки позивачем не заявлено вимог щодо стягнення з відповідача судових витрат, тому суд вважає за необхідне залишити судові витрати за позивачем.

Outcome: approved