Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21.01.2017 року Міжрайонним відділом записів актів цивільного стану по Фрунзенському та Волжському районам м. Саратова Управління по справам ЗАГС Уряду Саратовської області Російської Федерації, актовий запис № 07. В обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу позивач зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі. Спільне життя сторін не склалось. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, примирення між сторонами неможливе. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій позов підтримала, просила суд розглянути справу без її участі. Представник позивача адвокат Клитний Ф.А. також надав суду заяву, в якій позов підтримав, просив суд розглянути справу без його участі, ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Крім того, на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет 01.07.2021 року було викладено оголошення про виклик до суду відповідача. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали цивільної справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 21.01.2017 року Міжрайонним відділом записів актів цивільного стану по Фрунзенському та Волжському районам м. Саратова Управління по справам ЗАГС Уряду Саратовської області Російської Федерації, актовий запис № 07. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Згідно ст.\~58\~Закону України\~"Про\~міжнародне приватне\~право" шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умовами додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу\~України щодо підстав недійсності шлюбу. Згідно ст.\~63\~Закону України\~"Про\~міжнародне приватне\~право" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків. Обґрунтовуючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, позивач вказував, що їхнє з відповідачем сімейне життя поступово погіршувалось, призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, вони проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть; оскільки почуття любові та поваги один до одного втрачено, примирення між ними та відновлення сім`ї неможливе. Відповідно до ст. 2 Цивільно-процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та "Про міжнародне приватне право". Питання, що виникають у сфері приватно-правових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право". Згідно\~ст.\~60\~Закону України "Про міжнародне приватне право"\~правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке немає спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.\~\~Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним. Наявні у справі докази об`єктивно свідчать про те, що позивач [PERSON] є громадянкою України. Позивач [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги, вказала що вони з чоловіком після укладення шлюбу проживали за місцем її реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із копії паспорта та довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб позивач [PERSON] зареєстрована з 18.12.2013 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вище викладене, а також те, що останнє спільне місце проживання [PERSON] та [PERSON] як подружжя було в Україні, позивачка проживає на даний час в Україні, де має постійне місце проживання, суд вважає за необхідне до даних правовідносин при вирішення справи про розірвання шлюбу застосувати право України. Виходячи з положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень ч. ч. 3, 4\~ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення. Таким чином, суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинені, вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім`ї.

Outcome: approved