Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що на підставі договору від 23 травня 2017 року передала в оренду Фермерському господарству "УКРАГРО-ДАР" належну їй на праві власності земельну ділянку, однак відповідач не виконує взятий на себе обов`язок зі сплати орендної плати. У зв`язку з наведеним, позивачка просить суд розірвати зазначений договір оренди земельної ділянки від 23 травня 2017 року. У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов у зв`язку з відсутністю належних доказів на підтвердження спати відповідачем орендної плати за земельну ділянку. Представники відповідача у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю. Пояснили, що грошові кошти у сумі 60000 грн були сплачені позивачці в повному обсязі за оренду земельної ділянки за 49 років, що знайшло своє підтвердження у п. 8 договору оренди земельної ділянки та касовими ордерами (а.с. 98-99). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 23 травня 2017 року сторони уклали договір оренди, за яким позивачка надала відповідачу в строкове платне користування земельну ділянку площею 5 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 1822083500:01:002:0569, що розташована за адресою: Коднянська сільська рада Житомирського району Житомирської області (а.с. 43-46). Пунктом 8 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі за користування земельною ділянкою за весь період оренди, а саме за 49 років; суму в розмірі 60000 грн. орендар сплатив орендодавцю до моменту підписання цього договору. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них (ч. 1 ст. 792 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі (стаття 22 Закону). Статтею 24 Закону України "Про оренду землі" передбачене право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач не сплатив орендну плату за користування належною їй на праві власності земельною ділянкою. Однак, зазначені твердження спростовуються матеріалами справи. 23 травня 2017 року один із засновників Фермерського господарства "УКРАГРО-ДАР" [PERSON] отримав 60000 грн для оплати [PERSON] орендної плати за договором оренди землі (а.с. 23, 99). Пунктом 8 укладеного сторонами договору зазначено, що орендну плату орендар сплатив орендодавцю до моменту підписання цього договору. У акті приймання-передачі земельної ділянки сторони вказали, що не мають одна до одної будь-яких претензій (а.с. 45). Факт передачі та отримання суми коштів підтверджується власноручними підписами сторін на договорі оренди земельної ділянки від 23 травня 2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Демецькою С. Л., зареєстрованим в реєстрі за № 3705, та в акті приймання передачі від 23 травня 2017 року (а.с. 44-45). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). З огляду на наведене, суд дійшов висновку про недоведеність позивачкою факту порушення її прав шляхом несплати відповідачем орендної плати та відсутність підстав для розірвання укладеного сторонами договору оренди земельної ділянки, у зв`язку з чим вважає за потрібне відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed