Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

19.10.2021 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить встановити факт незаконної реєстрації, як проживаючого в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , та зобов`язати відповідача внести зміни в список зареєстрованих, як проживаючих в житловому будинку за цією адресою, шляхом виключення [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі договору дарування їй належить житловий будинок [ADDRESS] . 26.08.2020 року позивач подала договір дарування житлового будинку для державної реєстрації права власності на нерухоме майно у відповідності до чинного на даний час законодавства. Під час оформлення правовстановлюючих документів, в червні 2021 року з`ясувалося, що у належному їй будинку зареєстрований [PERSON] , хоча в домовій книзі, оформленій з 1985 року, останній зареєстрованим в житловому будинку не значиться. 06.07.2021 року звернулася із заявою з проханням виключити особу, як зареєстровану в належному їй на праві власності житловому будинку до відділу реєстрації Валківської міської ради Харківської області, яким підтверджено факт реєстрації [PERSON] та рекомендовано звернутися до суду з позовом про зняття особи з реєстрації. Наполягала, що [PERSON] ніколи не був зареєстрований в належному їй житловому будинку. Звернула увагу, що рішенням виконавчого комітету Валківської міської ради Харківської області №764 від 16.12.1997 року «Про затвердження списків про перенумерацію домоволодінь у м. Валки у зв`язку з підготовкою до Всеукраїнського перепису населення» належному позивачу будинку присвоєний [ADDRESS], замість [ADDRESS], а будинок [ADDRESS] отримав [ADDRESS] , тому всі зареєстровані в ньому громадяни мали б бути перереєстровані у [ADDRESS], в тому числі і [PERSON] . Вказала, що змушена звернутися до суду за захистом свого права, як приватного власника житлового будинку, з метою усунення перешкод у вільному розпорядженню своєю приватною власністю, отримання передбачених законодавством пільг зі сплати комунальних послуг. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 25.10.2021 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. Копію позовної заяви та доданих до неї документів вручено представнику відповідача 10.11.2021 року, але правом надання відзиву не скористався. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 19.01.1985 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 02.02.2004 року Валківським РВ УМВС України в Харківській області. Як зазначено в договорі дарування, посвідченому 07.04.1995 року державним нотаріусом Валківської ДНК Кобзар Н.Я., зареєстрованому в реєстрі за №945, позивачу належить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Із наданої позивачем копії домової книги для прописки громадян від 30.03.1985 року, в будинку за адресою: [ADDRESS] , значаться зареєстрованими лише позивач та члени її сім`ї. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Валківської міської ради Харківської області №02-10/207 від 16.02.2009 року, рішенням виконавчого комітету №764 від 16.12.1997 року «Про затвердження списків про перенумерацію домоволодінь у м. Валки у зв`язку з підготовкою до Всеукраїнського перепису населення» домоволодінню, що розташоване в [ADDRESS] , присвоєно [ADDRESS] замість [ADDRESS] . Як слідує із довідки виконавчого комітету Валківської міської ради Харківської області №04-31/4154 від 06.10.2021 року, відповідно до рішення виконавчого комітету від 18.05.2017 року №44 «Про затвердження списків нумерації домоволодінь та приведення у відповідність перейменованих об`єктів топоніміки міста Валки Валківської міської ради» домоволодінню, яке розташоване в [ADDRESS] присвоєно [ADDRESS] . Відповідно до витягу №1975/12-33 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 25.08.2021 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] з 08.07.2000 року по теперішній час, [PERSON] з 19.01.1985 по теперішній час, [PERSON] з 18.02.2009 року по теперішній час, [PERSON] по теперішній час. Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1,2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Ст.315 ЦПК України називає окремі категорії справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Це справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Поряд з цим, такий перелік не є вичерпним та відповідно до частини другої вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 зазначала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналізуючи наведені норми, суд вважає, що в позовній заяві відсутня мета встановлення юридичного факту, а саме мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне за собою правові наслідки, тому позовні вимоги в частині вставлення факту незаконної реєстрації особи в житловому будинку задоволенню не підлягають. Відповідно до постанови КМУ №207 від 02.03.2016 року «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру»: - до 1 квітня 2021 р. інформація про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, яка наявна в реєстрі територіальної громади та раніше не була передана до Державної міграційної служби, передається в електронній формі виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, сільських голів (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснюють реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, до відомчої інформаційної системи Державної міграційної служби; - з 1 квітня 2021 р. інформація про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб від виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, сільських голів (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснюють реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, передається в електронній формі до відомчої інформаційної системи Державної міграційної служби з подальшою передачею інформації до Єдиного державного демографічного реєстру. Структура та формат файлів, технічний опис сервісу електронної інформаційної взаємодії встановлюються Міністерством внутрішніх справ. Обмін інформацією між органами реєстрації, відомчою інформаційною системою Державної міграційної служби, Єдиним державним демографічним реєстром здійснюється шляхом електронної інформаційної взаємодії згідно з Порядком організації електронної інформаційної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 травня 2018 р. № 357 "Деякі питання організації електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів". Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за відповідною формою. Згідно п.33 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень ст.ст.391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Кожна сторона відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наведені докази свідчать, що позивач має право власності на будинок, а отже має всі передбачені законом права власника житлового приміщення. Доказів, які б свідчили про незаконність набуття позивачем права власності на будинок, суду не надано. Разом з тим, всупереч вимог ст.ст.81,175 ЦПК України [PERSON] не надано жодного доказу порушення саме відповідачем її права власності чи законного володіння, оскільки реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи може бути здійснена лише за заявою особи з обов`язковою відміткою у правовстановлюючому документі. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. "На підставі" - означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. "У межах повноважень" - означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. "У спосіб" - означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.» З огляду на викладене, суд доходить висновку, що Валківською міською радою Харківської області не було порушено вимог чинного законодавства, оскільки вона діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому підстав для задоволення позову не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed