Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

15 лютого 2017 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 02 червня 2005 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір № DNN0GK00000006, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 37 695,00 грн., терміном до 29 травня 2020\~року. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобовязань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 08 лютого 2017 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 24 338,04 грн. яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 20 105,54 грн., заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 3 198,83 грн., заборгованості за комісії за користування кредитом у розмірі 554,40 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 479,27 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи за його відсутності не клопотав, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Публічне акціонерне товариство "ПриватБанк" передало 02 червня 2005 року відповідачу [PERSON] у власність 37 695,00 гривень, на умовах укладеного з ним цього ж дня згідно з ст. 1054 ЦК України кредитного договору № DNN0GK00000006 відповідно до ст.ст. 207, 639 цього кодексу, долученого до справи в копії (а.с. 9-10). За умовами цього договору, що обовязкові для сторін у справі згідно з ст. 629 ЦК України, відповідач [PERSON] отримав в кредит кошти під проценти за користування ними в розмірі 1,00 % на місяць, з поверненням позивачу частинами у розмірі 492,00 грн. щомісяця строком до 29 травня 2020 року включно зі сплатою щомісячної комісії у розмірі 0,28 % від суми виданого кредиту. Відповідно до п.п. 2.2.2, 2.2.3 кредитного договору, відповідач зобов'язався належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти), сплатити відсотки за його користування, винагороду та інші платежі, що мав виконати згідно з ст. 526 ЦК України. Зобовязання відповідача за укладеним договором щодо дотримання строків та умов виконання відповідно до ст.ст. 548, 551 ЦК України забезпечені в п. 4.1 кредитного договору пенею в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1\~гривні за кожний день прострочки платежу та в п. 1.1 кредитного договору комісією у розмірі 0,28 % від суми виданого кредиту. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобовязання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с. 3-8), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми безспірно спростовують добросовісність відповідача, що він не оспорював. Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] в порушення ст.ст. 529, 530, 536 ЦК України відступив від умов про частину виконуваного обовязку, і строків виконання за договором, у звязку з чим відповідач прострочив виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення позивачу кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Таким чином, відповідач [PERSON] порушив взяте перед позивачем зобов'язання, на підставі чого з урахуванням визнаних позивачем сум, як ним отриманих, його права згідно ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням з відповідача 20 105 гривень 54 коп. боргу за кредитом і 3 198 гривень 83 коп. боргу з процентів, так само, за перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача на його користь відповідно до ст. 550 ЦК України відповідач зобовязаний сплатити за весь час прострочення сплати боргу 479 гривень 27 коп. пені. В той же час, зі змісту поданого позивачем до суду договору не вбачається будь-яких істотних умов, які б вказували відповідно до ст.ст. 628, 638 ЦК України на укладання змішаного договору з елементами комісії за визначенням ст. 1011 цього Кодексу, окрім як комісійної плати. Згідно ст.ст. 202, 203, 509 ЦК України за загальним правилом не допускається зобовязання без відповідної правової підстави його виникнення, через що недоведеність позивачем факту надання послуг комісії виключає нарахування комісійної плати, яка кредитними відносинами не передбачена бо єдиною платою за надання коштів в кредит згідно зі ст. 1048 ЦК України визнаються проценти, а тому в позові в частині цих вимог належить відмовити за відсутності згідно ст. 11 ЦК України підстав виникнення права у позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача, таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial