Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно сина, [PERSON], [INFO] та стягнення з [PERSON], на користь позивача аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 750,00 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви до суду і до досягнення сином повноліття. Під час розгляду справи, позивачем подано заяву (вх. № 4148 від 06.02.2015 року) про позбавлення [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно сина, [PERSON], [INFO] та стягнення з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 750,00 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви до суду і до досягнення сином повноліття (а.с. 109). Позов мотивований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду розірвано. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який був викрадений відповідачем. Рішенням суду відповідача позбавлено батьківських прав відносно [PERSON]. [PERSON] проживає разом з позивачем, відповідач жодної допомоги та коштів на утримання дитини не надає, участі у вихованні дитини не приймає. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягали на їх задоволенні. Також, позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, про що суду надала відповідну заяву (а.с. 201). Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з доданими до неї копіями документів, а також судова повістка у даній справі, повернуті на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 27-28, 38-39, 52-53, 78-79, 88-89, 104-105, 122, 164, 181-183, 197-199). Вказана кореспонденція направлена на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та за якою відповідача зареєстровано за відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області (а.с. 174). Відповідно до статті 74 Цивільного процесуального кодексу України, судові повістки надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місяця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Прокурор м. Кіровограда в судовому засіданні вказала на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, з підстав ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Представник третьої особи, Служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради в судовому засіданні підтримала наданий комісією висновок № 7576/49-05-24 від 31.10.2014 року, вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки дитиною опікується мати, [PERSON], здійснює його виховання та утримання, піклується про його стан здоров'я, забезпечує дитині належні умови для проживання та розвитку. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.03.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Службу у справах дітей м. Києва. На підставі статті 137 Цивільного процесуального кодексу України зобов'язано Службу у справах дітей м. Києва надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO] (а.с. 184-185). Представник третьої особи, Службу у справах дітей м. Києва в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 200). Причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи належне повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, Служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, думку прокурора, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградський області 02.08.2008 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу: [PERSON], жінки: [PERSON], про що складно актовий запис за № 522, зазначене підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00015067473 від 19.02.2015 року (а.с. 140-141). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.03.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 02.08.2008 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий заспи № 522, розірвано (а.с. 5). Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER] від 01.03.2010 року, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 457 (а.с. 4). Державною міграційною службою України повідомлено (вх. № 6514 від 25.02.2015 року), що за інформацією наданою УДМС України в Рівненській області [PERSON], [INFO], документований паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданим 23.04.2012 року Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області, у зв'язку зі зміною прізвища на «[PERSON]». Одночасно повідомлено, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 145). Також, про те, що [PERSON] змінив прізвище на «[PERSON]», свідчить Повний витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про зімну імені № 00015059388 від 17.02.2015 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції складено актовий запис за № 34 від 20.04.2012 року (а.с. 129-130). Згідно довідки № 361 від 20 жовтня 2014 року, виданої Квартальним комітетом № 33 Кіровського району м. Кіровограда, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], разом з сином [PERSON] (а.с. 55). За висновком № 7576/49-05-24 від 31.10.2015 року Органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради батько не бере участі у вихованні та утриманні своєї дитини, [PERSON], не цікавиться її розвитком та умовами проживання (а.с. 61-62). Відповідно до довідки № 10-01/147 від 27.10.2014 року, наданої Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) № 47 «Горобинка», за час перебування [PERSON] в дошкільному навчальному закладі батько участі у вихованні не приймав (а.с. 60). Згідно довідки № 1308 від 20.10.2014 року, виданої Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Кіровограда», [PERSON], [INFO] перебуває під наглядом лікаря-педіатра. Під час хвороби та на амбулаторні прийоми дитина з'являлась в супроводі матері, батько з дитиною на прийоми не з'являвся (а.с. 59). Відповідно до характеристики від 28.10.2014 року, наданої головою квартального комітету № 33, [PERSON] проживає разом з сином [PERSON], 2010 року народження. Вона добра, дбайлива мати, багато часу приділяє вихованню та розвитку дитини. Батько хлопчика не займається вихованням дитини, за адресою його проживання не з'являвся вже чотири роки (а.с. 56). Також за характеристикою від 20.10.2014 року, наданої сусідами позивача, її знають як чемну, ввічливу людину, дуже дбайливу та турботливу мати з позивачем мешкає її син, [PERSON], якому вона приділяє весь свій час, постійно грає з ним, гарно вдягає (а.с. 58). Згідно акту від 20.10.2014 року, [PERSON] не бачили за адресою: [ADDRESS], вже майже чотири роки, сина [PERSON] він не відвідує. Акт складений [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Підписи засвідчені головою квартального комітету [PERSON] (а.с. 57). Від шлюбу сторони мають ще одну дитину, [PERSON], [INFO], який викрадений відповідачем. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.09.2011 року оголошено розшук малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.08.2011 року оголошено розшук [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Згідно відповіді Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області № 6/Ж 303 від 10.06.2014 року, досудова розслідування у кримінальному провадженні № 12012120050000044 встановлено, що розпочатому 23.11.2012 року за заявою [PERSON] про викрадення малолітнього [PERSON], за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України триває (а.с. 6). Постановою Кіровоградського міського відділу міліції УМВС України в Кіровоградській області про оголошення розшуку від 02.10.2013 року оголошено в розшук підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 382, ч. 2 ст. 146 КК України, [PERSON], [INFO], який за місцем проживання в [ADDRESS] не з'являється та місцезнаходження його невідоме (а.с. 63-65). З огляду на викладене, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.01.2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 19.06.2013 року, позбавлено [PERSON], [INFO] батьківських прав стосовно [PERSON], [INFO] (а.с. 7-10, 11-12). Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки, де б вони не перебували, зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Пункти 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначають, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму та наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, статтею 12 Закону "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За приписом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно наданого висновку № 7576/49-05-24 від 31.10.2014 року Орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 29.10.2014 року, вважає доцільним позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 61-62). Доказів щодо належного утримання та виховання свого сина відповідач до суду не подав та пояснення позивача не спростував. Таким чином, суд вважає, що до відповідача необхідно застосувати один із заходів сімейно-правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме: [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В силу статті 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої або неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при цьому суд враховує, що дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, суд приходить до висновку, що позивач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі, заявленому позивачем. Згідно пункту 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved