Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] [INFO] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на час навчання, починаючи з досягнення дитиною 18 років; рішення суду у межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання; судові витрати покласти на відповідача. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 08.06.1996 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.07.2011 року . Від шлюбу мають повнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Їх син з дня розлучення і по сьогоднішній день проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З 1998 року вони разом мешкали за адресою [ADDRESS] . Син самостійно навчається на 1 курсі відділення денної форми навчання у Львівському Національному Політехнічному Університеті. Син самостійного джерела засобів існування не має, на роботу не може влаштуватись через навчання на денній формі, знаходиться на її утриманні, тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. За рішенням Дніпровського районного суду від 17.09.1999 р. Відповідач виплачував аліменти на утримання сину до повноліття. Крім того, у Відповідача вже є заборгованість з виплати аліментів, відсутність матеріального утримання з боку Відповідача з досягненням сину повноліття ставить її в скрутне матеріальне становище. Відповідач добровільно надавати допомогу відмовляється, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду. Місце роботи відповідача невідоме. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 жовтня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, письмово просила розглядати справу за її відсутністю. Надала до суду заяву про зміну позовних вимог, просила стягувати з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі 500,00 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати справу за його відсутністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 500,00 гривень. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Позов підтримує. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.06.1996 року. Розірвано шлюб за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.07.2011 року (а.с.6). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] .(а.с.7) [PERSON] , [INFO] , є студентом першого курсу денної форми навчання Освітньо-кваліфікаційного рівня "Бакалавр" Інституту енергетики та систем керування Національного університету "Львівська політехніка" ІV рівня акредитаці. Закінчує навчання 30 червня 2023 року, що підтверджується довідкою № 149 від 09.09.2019 року.(а.с.9) Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 зазначається, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір аліментів на час навчання, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги, що відповідач згоден сплачувати аліменти в розмірі по 500,00 грн. щомісяця, на утримання сина на період навчання. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 17). Оскільки суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, а позивача при зверненні з позовом до суду було звільнено від його сплати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України також стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, а саме у сумі 768,40 грн. Також на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved