Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Генеральної прокуратури України, третя особа - Державна казначейська служба України та просить стягнути з Генеральної прокуратури України згідно Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" 3 000 000 грн. відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що внаслідок незаконних дій працівників Генеральної прокуратури України, які не внесли відомості за його заявою від 31.03.2014 року про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст.214 КПК України та 09.04.2014 року направили заяву про кримінальне правопорушення до прокуратури Житомирської області, йому було спричинено моральну шкоду. Вважає, що факт порушення принципу верховенства права відповідачем встановлено ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.04.2014 року, а тому доказувати факт спричинення йому моральної шкоди він не зобов'язаний. Позивач у судовому засіданні позовну вимогу підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Також пояснив, що розмір спричиненої моральної шкоди визначив, виходячи з внутрішнього переконання та розміру матеріальних збитків, про які ним зазначено у скарзі від 04.11.2013 року. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.29-31) та пояснив, що 02.04.2014 року до Генеральної прокуратури України надійшла заява [PERSON] від 31.03.2014 року щодо неправомірних дій працівників прокуратури Житомирської області з приводу невиконання вимог ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 03.12.2013 року про зобов'язання внести відомості до ЄРДР. Оскільки у заяві вказувалось про можливе кримінальне правопорушення, вчинене на території Житомирської області, тому за принципом територіальності 09.04.2014 року заяву направлено до прокуратури Житомирській області для розгляду, про що було повідомлено [PERSON]. Вважає посилання на Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" як на правову підставу відшкодування шкоди необгрунтованими. Крім того, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.04.2014 року скаргу позивача на бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою про кримінальне правопорушення від 31.03.2014 року та зобов'язання вчинити дії залишено без задоволення. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Державної казначейської служби України у судовому засіданні проти позову заперечував, надав письмові пояснення (а.с.25) та пояснив, що позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди. Крім того, Державна казначейська служба України не перебувала в правових відносинах з позивачем щодо суті спору та не відповідає за зобов'язаннями інших осіб. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Встановлено, що позивач звернувся до Генерального прокурора України з заявою від 31.03.2014 року про наявність в діях посадових осіб прокуратури Житомирської області ознак кримінального правопорушення щодо невиконання вимог ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 25.03.2014 року (а.с.6-7). Для організації перевірки викладених у заяві доводів та прийняття відповідного рішення Генеральна прокуратура України 09.04.2014 року направила заяву [PERSON] до прокуратури Житомирської області, про що повідомлено заявника (а.с.8). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.04.2014 року у справі №757/8970/14-к скаргу [PERSON] на бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей за заявою про кримінальне правопорушення від 31.03.2014 року та зобов'язання вчинити дії залишено без задоволення, оскільки дії Генеральної прокуратури України щодо направлення заяви до прокуратури Житомирської області за територіальним принципом відповідають положенням закону та наказу Генерального прокурора України №125 від 03.12.2012 року (а.с.5). Відповідно до положень ст.ст.1, 2, 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження виникнення у нього права на відшкодування моральної шкоди у порядку Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed