Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON], яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини його доходів, на весь час її навчання, щомісячно, на період навчаня, починаючи з 12.07.2016 року і до закінченню нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона з відповідачем знаходились в зареєстрованому шлюбі з 21.08.2007 року до 02.11.2011 року, мають спільних дітей малолітню дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], якій вже виповнилось 18 років, і яка навчається в "Академії перукарської майстерності "Володимира Тарасюка"- ПП "Володимир Тарасюк" в м. Київ за спеціальністю "Перукар", без отримання стипендії. У зв'язку з навчанням донька потребує матеріальної допомоги від батьків, проте батько їй матеріальної допомоги не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягає на стягненні аліментів на навчання дочки [PERSON]. Пояснила, що дочка [PERSON] з нею не мешкає, постійно проживає в м. Київ та там навчається. Раніше відповідач сплачував аліменти на двох дітей, а після досягнення дочкою [PERSON] повноліття, сплачує лише аліменти на дочку [PERSON] в розмірі 1/6 частини його доходів. Вважає, що дочка [PERSON] потребує матеріальної допомоги батька на період навчання. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав свої письмові запречення проти позову згідно яких вказує, що позивач не має права на звернення до суду з таким позовом, оскільки дочка з нею не проживає, що виключає право позивача на звернення до суду згідно ч.3 ст.199 СК України. Також, зазначив, що позивачем не доведено факт продовження навчання дочкою, твердження відповідача щодо знаходження на її утриманні дітей не відповідають дійсності, відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу у вказаному позивачем розмірі, аліменти не можуть стягуватися за період вказаний позивачем (з 12.07.2016 року), оскільки на той час дочка була неповнолітньою і на неї стягувались аліменти до її повноліття. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову, просила суд у задоволенні позову відмовити, підтримала письмові заперечення відповідача, вважає неможливим стягнення аліментів на користь позивача на утримання повнолітньої дочки, яка не проживає з позивачем. Третя особа в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомляла, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримує. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач і відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 791 від 25.11.1998 року (а.с. 5). 16 жовтня 2016 року дочка сторін [PERSON] досягла повноліття, і продовжує навчання у навчальному закладі ПП "Володимир Тарасюк" за спеціальністю "Перукар" з 12 липня 2016 року по 12 березня 2017 року, мешкає окремо від батьків в місці Києві, сплачує за навчання, що підтверджується довідкою з місця навчання ПП "Володимир Тарасюк" від 21.07.2016 року (а.с. 11), Правилами навчання в Академії перукарского мистецтва ПП "Володимир Тарасюк" (а.с. 12), квитанціями до прибуткового касового ордеру № 130116 на загальну суму 14000 грн. (а.с. 13) і квитанціями ПАТ КБ "Приватбанк" від 01.08.2016 року і 11.08.2016 року на загальну суму 9000 грн. Також, обставини постійного проживання дочки [PERSON] в м. Києві визнано сторонами у справі, та ні ким із учасників судового розгляду не оспорювалось. Відповідач працює в ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго", займає посаду начальника служби підстанцій, що підтверджується довідкою ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (а.с. 28) та відомостями ДПІ у Бабушкинському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області (а.с. 30, 31-33). Як встановлено судом згідно довідки ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (а.с. 47), свідоцтв про народження дітей (а.с. 5, 48), відповідач є батьком трьох дітей, і був зобов'язаний до сплати аліменти на користь позивача за рішенням суду на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі по 16,66 % своїх доходів на кожну дочку, а також мав відрахування по аліментам в розмірі 25% своїх доходів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO]. Має заборгованість по аліментам перед позивачем [PERSON] в сумі 74585,98 грн. Згідно наданої відповідачем довідки з місця навчання (а.с. 42), дочка [PERSON] з 01.09.2016 року являється студенткою 1 курсу очної платної форми навчання "Московского государственного университета путей сообщения Императора Николая ІІ". Згідно заяви відповідача до ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" від 07.02.2017 року (а.с. 43), останній просив за місцем роботи добровільно утримувати аліменти з його заробітку на користь матері його дочки [PERSON] - [PERSON], у розмірі 1/8 частини його заробітку, щомісячно з 01.02.2017 року. Згідно наданих відповідачем квитанцій (а.с. 44-46), останній перераховував на користь дочки [PERSON] грошові кошти в сумі 800 грн.-03.02.2017 року, 800 грн. -03.02.2017 року, та 1000 грн. - 10.01.2017 року. Відповідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1, 2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. За роз'ясненням Верховного суду України у постанові пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006р. у п.20 такий обов'язок виникає, коли діти продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), та за сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дитиною віку, що перевищує 18 років, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сину у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, необхідною складовою задоволення заявлених вимог є потреба дитини у наданні допомоги та можливість надання такої допомоги батьком. Вирішуючи спір, враховуючи зазначені положення закону, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження вказані позивачем обставини щодо дійсної потреби доньки [PERSON] у матеріальній допомозі батька та у якому розмірі їй потрібна допомога. Судом не здобуто даних про матеріальне становище дитини, наявність або відсутність у неї самостійних доходів, а також розміру допомоги, яку надає матір за власним матеріальним станом, вказуючи в своїй позовній заяві про знаходження дочки у неї на утриманні. Таким чином, суд вважає не доведеними доводи позивача про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчання за відсутності доказів на підтвердження цих обставин. Судом враховано майновий стан відповідача, який працює, сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] - в розмірі 1/6 частини доходів, добровільно відраховує із заробітної плати на утримання доньки [PERSON] - в розмірі 1/8 частини доходів, має заборгованість по аліментам перед позивачем [PERSON] в сумі 74585,98 грн., та в січні-лютому 2017 року добровільно матеріально допомогає дочці [PERSON] в сумах не менше 800 грн. на місяць. Судом прийняті заперечення проти позову відповідача і його представника в частині відсутності у позивача права на звернення до суду з таким позовом, виходячи з наступних мотивів. Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка та син. За змістом зазначених статей позивач позбавлена право звернутися з даним позовом у зв'язку з непроживанням з нею повнолітньої доньки [PERSON], оскільки, такий позов подається в інтересах повнолітньої особи, та в даному випадку донька [PERSON] повинна бути позивачем по справі та на її користь мають бути стягнуті аліменти. Виходячи з цього, суд не вправі призначати аліменти на утримання повнолітньої дієздатної особи на користь її матері, яка проживає окремо. Враховуючи, що [PERSON] не була зазначена у якості позивача в даній позовній заяві та не заявляла самостійних позовних вимог, у суду відсутні підстави стягувати аліменти на її користь, що не позбавляє її або її матір в інтересах дочки звернутися до суду позовом про стягнення аліментів з відповідача на користь дочки у встановленому законом порядку. З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог позивача, та про відмову в задоволенні позову з вищенаведених підстав.

Outcome: dismissed