Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з зазначеним позовом, зазначивши на його обґрунтування, що 28 травня 2014 року відповідач [PERSON], керуючи транспортним засобом автомобілем ІМ 412, державний номерний знак А 3905 ЄІ по вул. Кірова в м. Кіровограді, рухаючись заднім ходом, не переконався в безпеці, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем Фольксваген, державний номерний знак ВА 3661 ЄІ, який належить [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив ст. 124 КУпАП, при цьому, на дату скоєння ДТП, водій [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні зазначеної ДТП підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 липня 2014 року. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту № 1840 про оцінку автомобіля Фольксваген, державний номерний знак ВА 3661 ЄІ складає 9 207, 00 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП [PERSON] не була відшкодована потерпілій особі. В свою чергу, власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транпортного) страхового бюро України з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8716608 з терміном дії з 09.11.2013 року до 08.11.2014 року. У звязку з настанням події, передбаченої п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів», МТСБУ 22 жовтня 2014 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 7 672, 50 грн.(наказ № 5391 від 21.10.2014 року про сплату, копія платіжного доручення № 1/23665 від 21.10.2014 року). Позивач також зазначив, що ним додатково понесені витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 720, 00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1500, 00 грн. З огляду на викладене вище, та з посиланням на ст.1191 ЦК України, п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] кошти в розмірі понесених витрат, що складає 7 672, 50 грн., витрати на правову допомогу 1 500, 00 грн., витрати на аварійного комісара в розмірі 720, 00 грн., а також покласти на відповідача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, направив на адресу суду заяву (клопотання) за вх.№ 28990 від 10 листопада 2016 року про розгляд справи за відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому Законом порядку, причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань не надходило. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та в порядку ч.1 ст.225 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно, про що в адресованій на адресу суду заяві представник позивача не заперечував. Зваживши доводи, викладені в позовній заяві на обґрунтування позовних вимог, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, у зв'язку з чим підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 травня 2014 року о 19.30 год. по вул. Кірова в м. Кіровограді мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобіля ІМ - 412, державний номерний знак А 3905 ЄІ, яким керував [PERSON], та автомобіля «Фольксваген», державний номерний знак ВА 3661 ЄІ, під керуванням [PERSON], при цьому водій транспортного засобу автомобіля ІМ - 412, рухаючись заднім ходом не переконався в безпеці, в результаті чого скоїв наїзд на припаркований позаду автомобіль VOLKSWAGEN GOLD 1/9/D, держаний номерний знак ВА 3661 ЄІ, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 10.1, 10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 липня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Постанова мотивована тим, що 28 травня 2014 року, о 19.30 год. [PERSON], керуючи автомобілем марки ІМ-412, державний номерний знак А 3905 ЄІ в м. Кіровограді по вул. Кірова, у дворі навпроти магазину «Візит» по вул. Червоногвардійська, 2 , рухаючись заднім ходом, не переконався в безпеці, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований позаду автомобіль VOLKSWAGEN GOLF 1/9 D, державний номерний знак ВА 3661 ЄІ, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 10.1, 10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої вона ухвалена, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом також встановлено, що на момент ДТП водій [PERSON], який керував транспортним засобом автомобілем ІМ- 412, номерний знак А 3905 ЄІ, не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «VOLKSWAGEN GOLF», номерний знак ВА 3661 ЄІ, яким керувала [PERSON], була застрахована у ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія » що підтверджується полісом АС/8716608 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з терміном дії з 09.11.2013 року по 08.11.2014 року з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну 50 000 грн. Крім того, судом встановлено, що власник пошкодженого транспортного засобу автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», державний номерний знак ВА 3661 ЄІ, [PERSON] відповідно до ст. 35 та пп. а) ст. 41.1 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 23.06.2014 року звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу «VOLKSWAGEN GOLF», державний номерний ВА 3661 ЄІ, під час дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), яка мала місце 28 травня 2014 в м. Кіровограді по вул. Кірова за участі транспортного засобу «ІМ- 412», державний номерний знак А 3905 ЄІ, яким керував водій [PERSON], та який на час скоєння ДТП не мав полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на дану ДТП. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом, зокрема, є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин, які виникли між сторонами цивільного процесу. Відповідно до ч.1 ст.39 зазначеного Закону МТСБУ є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП (ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Згідно з п.п. "а"п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до звіту № 1840 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF», державний номер В 3661 ЄІ від 23 червня 2014 року, проведеного ТОВ «ЕКСАС», вартість відновлювального ремонту VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер [NUMBER], складає 19 433, 34 грн. Вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 9 207,00 грн. Ринкова вартість VOLKSWAGEN GOLF, державний номер [NUMBER] визначена за порівняльним підходом складає 57 588,30 грн. Коефіцієнт фізичного зносу становить 0,70. Відповідно до наказу МТСБУ № 5391 від 21.10.2014 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON]П.» МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 7 672, 50 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 1/23665 від 21.10.2014 року, з призначенням платежу: страхове відшкодування згідно наказу № 5391 від 21.10.2014 року, ТЗ: В 3661 ЕІ. Таким чином, позивач МСТБУ виконав покладений на нього Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок з відшкодування шкоди потерпілій особі, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В свою чергу, відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зазначені положення щодо права зворотної вимоги (регресу) до винної особи містяться і в п.38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до якого страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. З огляду на положення ст.1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та після виплати позивачем потерпілій в ДТП особі [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 7 672, 50 грн., позивач МСТБУ набув права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування відповідно до положень п. 38.2.1. ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом також встановлено, що відповідачу [PERSON] позивачем було направлено лист-повідомлення від 21.10.2014 року за вих. № 3/1-05/28793 про добровільну сплату понесених МСТБУ витрат по виплаті потерпілій в ДТП [PERSON], яка мала місце 28.05.2014 року регламентної виплати, яке залишено відповідачем без задоволення. Враховуючи викладене вище, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача МТСБУ кошти, в розмірі понесених витрат з відшкодування потерпілій особі [PERSON], які становлять 7 672, 50 грн. Крім того, суд вважає, що підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів в розмірі 720 грн.00 коп., як витрати, понесені позивачем за послуги аварійного комісара, виходячи з наступного. Відповідно до п. 40.3 ст. 40 та п.41.4 ст. 41 Закону передбачено, що МТСБУ має право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків; та за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює оплату послуг аварійних комісарів, залучених відповідно до пункту 40.3 статті 40 цього Закону. Копією платіжного доручення № 7082 від 26 серпня 2014 року підтверджується перерахування позивачем МТСБУ на рахунок ТОВ «Ексас» коштів у розмірі 720 грн. 00 коп. з призначенням платежу: за послуги аварійного комісара згідно з рахунком № 6/50 від 31.07.2014 року. (рахунок № 7082 від 26.08.2014 року на суму 720 грн. 00 коп., акт виконаних робіт за дорученням МТСБУ №3/1-05/149668 від 04.06.2014 року по справі МСТБУ №23665, складений та підписаний аварійним комісаром ТОВ «Ексас» [PERSON] та представником МСТБУ [PERSON]Д.) Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З огляду на викладене вище, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп., що документально підтверджується платіжним дорученням № 43379 від 02 червня 2016 року. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на правову допомогу (ч.3 ст.79 ЦПК України). Позивач МСТБУ просив стягнути з відповідача [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн., які задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Як роз'яснено в п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до додаткової угоди №266 від 12.05.2016 року до контракту про надання правової допомоги №77 від 04.10.2012 року, укладеного між МТСБУ, як Замовником, та ФОП [PERSON], як Виконавцем, Замовником передано, а Виконавцем прийнято завдання на ведення від імені Замовника наступні справи, в т.ч. під п/н 12 № справи 23665 [PERSON], ціна позову 8 392, 50 грн. визначено розмір винагороди виконавця, що становить 1500 грн. Відповідно до п.2 Угоди оплата послуг Виконавця в розмірах, визначених в Контракті, здійснюється Замовником шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок виконавця винагороди протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання [PERSON] про виконані роботи по кожній справі окремо. З огляду на викладене вище, судом відзначається, що позивачем не надано документальних підтверджень того, що особа, яка надавала правову допомогу є адвокатом, або іншим фахівцем в галузі права, крім того,витрати, повязані з оплатою правової допомоги документально не підтверджені та не доведені, більш того, відсутній належний розрахунок таких витрат, відсутній підписаний сторонами акт про виконані роботи по конкретній справі, крім того, погоджений сторонами в додатковій угоді розмір винагороди, не містить належного розрахунку таких витрат, що є підставою для відмови позивачу у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.1191 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial