Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~позивач та її представник просять суд визначити їй, [PERSON] , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , до двох місяців, з дня набрання законної сили даного рішення, обгрунтовуючи позов наступним. [INFO] , у віці 90 років, померла спадкодавець - [PERSON] , яка була її рідною бабусею по лінії батька. Факт її споріднення та спадкодавця [PERSON] , підтверджується наступними документами: ?свідоцтвом про її народження, серії [NUMBER] , яке видане 17.03.1966 року Сущанською сільською радою Кагарлицького району, де в графі батько зазначений [PERSON] . ?свідоцтвом про її одруження, серії [NUMBER] , яке видане 13.09.1985 року, відповідно до якого було змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] ; ?свідоцтвом про народження її батька - [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , яке видане 02.07.1953 року, Кагарлицьким районним бюро РАЦС, де в графі "мати" зазначена [PERSON] . Факт смерті спадкодавця [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 18 листопада 2004 року, орган що видав свідоцтво с. Маслово Джанкойського району АРК. Місце смерті - с. Маслово, Джанкойського району Автономної Республіки Крим. За життя спадкодавцю [PERSON] належала спадщина: - земельна частка (пай): що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки за життя спадкодавцем заповіту складено не було, тому у даному випадку спадкування здійснюється за законом. Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України, онуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, як би вони були живими на час відкриття спадщини. Враховуючи, що її батько - [PERSON] помер [INFO] , тобто до смерті спадкодавця, [INFO] , тому спадкування у даному випадку здійснюється за правом представлення. Однак, враховуючи, що вона проживала порізнь від спадкодавця, їй не було відомо про наявність у спадкодавця земельного паю. Про наявність у спадкодавця - спадкового майна, вона дізналась від представників сільської ради, внаслідок чого звернулася до нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі. В свою чергу, листом від 13.12.2018 року № 276/01-16, приватний нотаріус Кагарлицького районного нотаріального округу Київської області Мозговий Євгеній Васильович, розглянувши її заяву від 13.12.2018 року за вхідним номером № 140/01-16 надав наступну відповідь: повідомляє наступне: "відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину. Постільки строк на прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована за місцем проживання в [ADDRESS] , вийшов, а також не встановлено ні родинного зв`язку з померлою, ні факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, заведення спадкової справи не є можливим. Дане питання підлягає вирішенню в судовому порядку". Враховуючи відповідь приватного нотаріуса, вона вважає, що її право на спадкування підлягає до судового захисту. В свою чергу вона вважає, що пропустила шестимісячний строк на прийняття спадщини з поважних причин, оскільки про наявність у останнього спадкового майна дізналася з обставин, які наведені вище. В силу ст. 1298 ЦК України, вона не заявила свого права про відмову від спадщини, а навпаки реалізуючи своє право на прийняття спадщини звернулась до нотаріальної контори, де їй було роз`яснено право на звернення до суду. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є - територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Інших спадкоємців за законом окрім неї немає, тому вона вважає, що відповідачами за позовом повинна бути саме Сущанська сільська рада. Задоволення даного позову не порушить права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки інших претендентів на спадщину у спадкодавця не має, і вона в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини. В свою чергу, завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права її на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати "законного очікування" фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні «Рисовський проти України" (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено "Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому податковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подавши до суду заяви нотаріально посвідчені заяви, в яких вони позовні вимоги позивача визнають та не заперечують проти їх задоволення. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Сущанської сільської ради Кагарлицького району Київської області в судові засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просять розгляд справи проводити у відсутність представника сільської ради. Заперечень по даній справі сільська рада не має. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши позивача та її представника, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного. У\~ст. 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Згідно з ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3\~ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. На підставі ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 - 3\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~ст. 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Судом встановлено наступне. \~ \~ \~ \~ [INFO] в с. Маслово Джанкойського району АРК померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.11.2004 р. \~ \~ \~ \~Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] має право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» розміром 3,06 в умовних кадастрових гектарах без визначення межі цієї частки в натурі (на місцевості). \~ \~ \~ \~Згідно виписки з погосподарських книг за час проживання в с. Сущани Кагарлицького району Київської області значаться наступні особи: з 1945 по 1960 р.р. [PERSON] , 1914 року народження, голова сім`ї, [PERSON] , 1938 року народження, та дочка [PERSON] , 1945 року народження. З 1956 року окрім вище перелічених осіб були зареєстровані [PERSON] , 1925 року народження невістка та внук [PERSON] , 1957 року народження. \~ \~ \~ \~Згідно експертного висновку щодо різного написання по батькові спадкодавця встановлено, що у практиці лінгвістичних експертиз відомі численні випадки розбіжностей у написанні особових імен та імен по батькові, зумовлені їх нормативною поліваріантністю, а також використанням у документальних записах розмовних, говіркових, гіпокористичних та субнормативних варіантів що призводить до виникнення варіантних форм запису особового імені. Ідентифікація таких орфографічно відмінних записів прізвищ у документах однієї особи або членів однієї родини грунтується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами. З урахуванням зазначеного запис імені по батькові українською мовою ІЛЬКІВНА (сертифікат на право на земельну частку (пай); погосподарська книга запис [PERSON] ) та запис російською мовою ИЛЬИНИЧНА (свідоцтво про народження [PERSON] , запис мати [PERSON] ; свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Розбіжності між документальними записами зазначеного імені по батькові виникли внаслідок фіксації патронімічної форми ІЛЬКІВНА, утвореної від варіанта особового імені ІЛЛЯ - ІЛЬКО, яким у практиці міжмовного співвіднесення імен відповідає російський запис ИЛЬЯ (ИЛЬИНИЧНА). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] помер [INFO] . У [PERSON] є дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження. \~ \~ \~ \~Згідно інформації отриманої від Центрального державного історичного архіву України встановлено, що при перегляді метричної книги церкви [PERSON] містечка Василів Васильківського повіту Київської губернії за 1914 рік запису про народження [PERSON] не виявлено. Однак у вказаній метричній книзі виявлено запис про народження [PERSON] такого змісту: № [ADDRESS] . Марфа. Народилася і хрестили 01 вересня 1914 року. Батьки: селянин м. [PERSON] [PERSON] і законна його дружина [PERSON] , обоє православного віросповідання. Датовано за старим стилем. Біля запису зроблено відмітку іншим чорнилом: «В/с 20.V.1974». Згідно запису акта про укладення шлюбу № 5 від 22.02.1975 року народження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, згідно якого [PERSON] отримала прізвище [PERSON] . Відповіддю приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу Мозгового Є.В. від 13 грудня 2018 року було розглянуто заяву позивача від 13.12.2018 року та повідомлено про наступне: відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину. Постільки строк на прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована за місцем проживання в [ADDRESS] , вийшов, а також не встановлено ні родинного зв`язку з померлою, ні факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, заведення спадкової справи не є можливим. Відповідно до вимог\~ст.1268 Цивільного кодексу України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог\~ст.1269 Цивільного кодексу України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог\~ст.1270 Цивільного кодексу України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом також встановлено, що позивач пропустив визначений законом строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, а саме: протягом 6 місячного строку перебувала у лікарні з дитиною, про що було надано виписки з медичних карт хворого. Відповідно до вимог\~ст.1272 Цивільного кодексу України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі "Ілхан проти Туреччини" від 27.06.2000 р., при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Враховуючи викладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень\~ст.\~76\~ЦПК України докази в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач є спадкоємцем померлої за законом, пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд вважає за необхідне продовжити позивачу строк у два місяці з дня набрання рішенням чинності для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved