Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Щербини В.С., [PERSON] про визнання недійсним договору дарування, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування реєстраційного запису. В обґрунтування позову зазначає наступне. 13.09.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, серія та номер 1210. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] було зареєстровано право власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS] . Державна реєстрація була проведена 13.09.2018 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42982451 було прийнято 13.09.2018 року. Підставою для виникнення права власності та реєстрації права власності на 187,6 кв.м. житлової нерухомості зазначено договір дарування, серія та номер 1210, посвідчений 13.19.2018 року приватним нотаріусом ЗМНУ Щербина В.С.. Договір дарування в частині та рішення нотаріуса про державну реєстрацію є недійсними, протиправними та підлягають скасуванню з наступних підстав. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2006 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та знесення самовільної будівлі, було встановлено, що [PERSON] здійснено прибудову до свої частини домоволодіння яка є самочинним будівництвом. Зазначеним рішенням усунуто перешкоди в користуванні позивачу земельної ділянки, зокрема шляхом знесення самовільно побудованої прибудови. Такими чином, обставина, що [PERSON] було здійснено самочинне будівництво нерухомого майна встановлено рішенням суду, що набрало законної сили та не підлягає доказуванню в силу вимог ч.4 ст.82 ЦПК України. Частинами 1 та 2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. [PERSON] в силу вимог ч.2 ст.376 ЦК України не набув права власності на самочинно побудоване нерухоме майно та не мав права ним розпорядиться, зокрема уклавши договір дарування з [PERSON] , тому на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, наявні підстави для визнання недійсним правочину між [PERSON] та [PERSON] в частині дарування самочинно побудованого нерухомого майна. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 19.04.2018 року державним реєстратором Департаменту реєстраційний послуг Запорізької міської ради Нікітенко Л.О. було зареєстровано за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] , загальною площею 95,1 кв.м., житловою площею 47,2 кв.м.. Підставою виникнення права власності зазначено договір дарування, серія та номер 494, виданий 23.04.2003 року та декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія номер ЗР141180820224, виданий 23.03.2018 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області. Згідно декларації загальна площа будинку складає 154,4 кв.м., житлова 90,7 кв.м.. 25.04.2018 року державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Нікітенко Л.О. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 40802326 про реєстрацію за [PERSON] права власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності знов було зазначено та самі документи: договір дарування серія та номер 494, виданий 23.04.2003 року та декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ЗП141180820224, виданий 23.03.2018 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області. Проте замість реєстрації загальної площі 154,4 кв.м. та житлової 90,7 кв.м. було зареєстровано право власності на об`єкт загальною площею 187,6 кв.м., житловою площею 116,2 кв.м., що є більшим ніж документально підтверджено декларацією про готовність об`єкту на 33,2 кв.м. та 25,п кв.м. відповідно. Реєстратору було подано документи на підтвердження права власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS] , загальною площею 95,1 кв.м., житлової площею 47,2 кв.м., а саме договір дарування серія та номер 494, виданий 23.04.2003 року. Документів на підтвердження права власності на об`єкт загальною площею 187,6 кв.м., житловою площею 116,2 кв.м. [PERSON] реєстратору не подавав, що і відображено у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Договір дарування серія та номер 494, виданий 23.04.2003 року підтверджує набуття права власності на частину будинку [ADDRESS] , загальною площею 95,1 кв.м., житловою площею 47,2 кв.м.. Документів на об`єкт загальною площею 187,6 кв.м., житловою площею 116,2 кв.м. не подавалось. Щодо декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ЗП141180820224, виданий 23.03.2018 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, то ця декларація була отримана шляхом зазначення неправдивих відомостей. Так, в ході перевірки інспектором ДАБІ Оксанченко С.М. були виявлені порушення будівельних норм та неправдивість даних указаних в декларації. Інспектором ДАБІ був складений акт перевірки №234/05.06.2018, протокол про адміністративне правопорушення від 18.06.2018 року, припис №60 від 18.06.2018 року, постанова №62 від 03.07.2018 року про справі про адміністративне правопорушення та наказ №52 від 22.06.2018 року «Про скасування декларації про готовність до експлуатації об`єкта2, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками, яким скасовано реєстрацію декларації №ЗП141180820224 від 23.03.2018 року на об`єкт «Реконструкція Ѕ частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] », замовник [PERSON] .. Запис з єдиного реєстру дозвільних документів №ЗП141180820224 від 23.03.2018 року вилучена. Таким чином, така підстава для виникнення права власності на 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , яку декларація про готовність об`єкта до експлуатації не існує. Більш того, реєстратором було зазначено, що згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації, загальна площа будинку складає 154,4 кв.м., житлова 90,7 кв.м.. Ця інформація відображена у витязі із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Про підстави виникнення права власності у [PERSON] на об`єкт загальною площею 187,6 кв.м., житловою площею 116,2 кв.м. державним реєстратором перевірка не проведена всупереч вимогам ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, реєстратором було зареєстровано за [PERSON] речові права на нерухоме майно що не відповідають поданим/отриманим документам. Наразі єдиним чинним документом на підтвердження права власності [PERSON] на Ѕ частини житлового будинку по [ADDRESS] є договір дарування серія та номер [NUMBER] , виданий 23.04.2003 року, який підтверджує право власності загальною площею 95,1 кв.м., житловою площею 47,2 кв.м.. Доказів набуття права власності на об`єкт загальною площею 116,2 кв.м. не існує. Крім того є рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2006 року про усунення перешкод в користуванні спільної ділянки шляхом знесення самовільної будівлі за адресою [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та на підставі якого відкрито виконавче провадження, де зазначено, що ця будівля повинна бути знесена. Ця будівля є самовільним та незаконним будівництвом, яка порушує право позивача на користування земельною ділянкою. Відповідно до вимог ч.2 ст.376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Також, ч.4 ст.82 ЦПК України, передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, державним реєстратором протиправно було зареєстровано за [PERSON] право власності на об`єкт самочинного будівництва. Крім того, Постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачено обов`язкову подачу для державної реєстрації відомостей про право власності на земельну ділянку, на якій побудований об`єкт нерухомості. Таким чином, договір дарування серія та номер 1210, виданий 13.09.2018 року приватним нотаріусом ЗМНО Щербиною В.С., укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає визнанню недійсним в частині дарування 1/2 частини будинку [ADDRESS] загальною площею 92,5 кв.м. (186,7 кв.м. 95,1 кв.м.) та 69 кв.м. житлової площі (116 кв.м. 47,2 кв.м.). Також є протиправним та підлягає скасуванню рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ЗМНО Щербини В.С. індексний №42982451 від 13.09.2018 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та реєстраційний запис №27897259, дата державної реєстрації 13.09.2018 року. Враховуючи викладене, посилаючись на вимоги ст. ст. 203,215,376 ЦК України, ст. ст. 18,24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», позивач просить: - Визнати недійсним договір дарування серія та номер 1210, виданий 13.09.2018 року приватним нотаріусом ЗМНО Щербиною В.С., укладений між [PERSON] та [PERSON] в частині дарування 1/2 частини будинку [ADDRESS] загальною площею 92,5 кв.м. (186,7 кв.м. 95,1 кв.м.) та 69 кв.м. житлової площі (116 кв.м. 47,2 кв.м.); - Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ЗМНО Щербини В.С., індексний №42982451 від 13.09.2018 року про державну реєстрацію та їх обтяжень; - Скасувати реєстраційний запис 27897259, дата державної реєстрації 13.09.2018 року. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Зелінською О.С., подано відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позов не підлягає задоволенню, так як позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та не підтверджені доказами Просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Представником відповідача приватного нотаріуса ЗМНО Щербини адвокатом Соловйовим В.М. подано відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позов не підлягає задоволенню, так як позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та не підтверджені доказами Просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористався. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та наполягав на його задоволенні з підстав зазначених у позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Просив в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позов. Представник відповідача приватного нотаріуса ЗМНО Щербини В.С. в судовому засіданні позов не визнав. Просив в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явися. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток. На підставі ст.223 ЦПК України, з урахуванням домки осіб, які брали участь у розгляді справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутністю відповідача [PERSON] . Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що за договором дарування (зареєстровано в реєстрі Приватного нотаріуса ЗМНО Щербина В.С. за № 1210) г [PERSON] (дарувальник) передав безоплатно у власність гр. [PERSON] (обдаровувана), а [PERSON] прийняла від гр. [PERSON] у власність як дарунок 1/2 (одну другу) частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок, 1/2 (одна друга) частка якого відчужується, має загальну площу 187,6 кв.м, житлову площу - 116,2 кв.м., та розташований на земельній ділянці площею 0,0536 га, кадастровий номер земельної ділянки - 2310100000:05:001:0835, цільове призначення - 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), форма власності - комунальна власність. На вказаній земельній ділянці розташовано: житловий будинок, зазначений в плані літерою "А"; літня кухня, зазначена в плані літерою "Б"; вбиральня, зазначена в плані літерою "Г"; паркан, зазначений в плані цифрами № 1, № 5; водопровід, зазначений в плані цифрами № 4, № 6; № 9; замощення, зазначене в плані цифрами I, II, III; погріб з шийкою, зазначений в плані літерами „пг. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, за законом, серія та номер: 169, виданий 23.01.2017, видавник: ПН ЗМНО Чернявський В.В. При посвідченні 13.09.2018 року вказаного договору дарування Приватним нотаріусом ЗМНО Щербиною В.С. встановлено, що відчужувана 1/2 (одна друга) частка житлового будинку належить ДАРУВАЛЬНИКУ на праві приватної спільної часткової власності на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою Т.С. 23 квітня 2003 року за реєстровим № 494, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 11.06.2003 року в книзі: 90, номер запису: 13840, реєстраційний номер: 308908, та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, затвердженої Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області 23.03.2018 року за № ЗП141180820224. Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексний номер документа 137579084, сформовано 13.09.2018 10:58:56), згідно номеру запису про право власності 18669278 [PERSON] (позивач у справі) з 23.01.2017 17:08:34 є одноособовим власником іншої 1/2 частки цього ж майна. Як убачається з наданих суду матеріалів, для вчинення вказаної нотаріальної дії, посвідчення спірного договору дарування, приватному нотаріусу ЗМНО Щербині В.С. було надано документи, в тому числі: 1) договір дарування від 23.04.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою Т.С. (зареєстровано у реєстрі за № 494), згідно якому гр. [PERSON] (даритель) подарувала, а гр. [PERSON] (обдарований) прийняв у дар належну дарителю на праві власності 1/2 (одну другу) частину жилого будинку [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці розміром 559 кв.м. На зазначеній земельній ділянці розташовано: жилий будинок "А" - шлакобетонний 1/2 обкладений цеглою, жилою площею 47,2 кв.м., "Б" - літня кухня, "Г" - вбиральня, № 1, 2, 3, 5-7 паркан, № 4 - водопровід, I, II - замощення. Договір зареєстровано електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 11 червня 2003 року. 2) Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 757858, виданий Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 11.06.2003 (номер запису 13840 в книзі 90), згідно якому жилий будинок за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер 308908) належить на праві приватної власності, 1/2 частка [PERSON] . Підстава виникнення права власності: договір дарування /494/ 23.04.2003/ Біла Т.С., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу. 3) Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), зареєстрованої Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області 23.03.2018 року № ЗП141180820224. Згідно вказаної декларації, закінченим будівництвом об`єктом є реконструкція 1/2 частини житлового будинку за адресою [ADDRESS] , код об`єкта - 1110.3. Замовником реконструкції є [PERSON] . Дата початку будівництва: 20.12.2006р. Дата закінчення будівництва: 28.02.2018р. Строк введення об`єкта в експлуатацію: I квартал 2018р. Характеристика об`єкта: кількість поверхів - 2 з мансардою; матеріали стін - шлакоблок, саман, піно блоки, цегла. Кількість квартир у житловому будинку та їх площа: трикімнатна (1), загальна площа 154,4 кв.м, житлова площа 90,7 кв.м. Загальна площа вбудовано-прибудованих приміщень житлового будинку, кв. метрів 2,2 - площа балконів. 4) Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер: 122347963; дата, час формування: 27.04.2018 16:54:15; Витяг сформовано: [PERSON] , Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Запорізька обл.; Підстава формування витягу: заява з реєстраційним номером: 27966779, дата і час реєстрації заяви: 27.04.2018 16:27:34, заявник: [PERSON] (уповноважена особа). Згідно вказаного Витягу, актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна: Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1153272423101; Об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості: Так; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 187.6, житлова площа (кв.м): 116.2, Опис: „Б - літня кухня, „Г - вбиральня, 1,5 - паркан, 4,6,9 - водопровід, I, II, III - замощення, пг - погріб з шийкою. Адреса: [ADDRESS] . Згідно вказаного Витягу, актуальна інформація про право власності: Дата, час державної реєстрації: 19.04.2018 12:02:32; Державний реєстратор: Нікітенко Людмила Олександрівна, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Запорізька обл.; Підстава виникнення права власності: договір дарування, серія та номер: 494, виданий 23.04.2003, видавник: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Біла Т.С.; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ЗП141180820224, виданий 23.03.2018, видавник: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40802326 від 25.04.2018 10:29:05, [PERSON] , Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Запорізька обл.; Форма власності: приватна; Розмір частки: 1/2; Власники: [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , країна громадянства: Україна; Відомості про реєстрацію до 01.01.2013р.: Реєстр прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 308908, 11.06.2003 00:00:00, реєстратор: Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації"; Витяг сформував: [PERSON] 5) Технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] (інвентаризаційна справа № 21411/68893), виготовлений станом на 01 березня 2018р. Фізичною особою-підприємцем [PERSON] на замовлення [PERSON] . Згідно Експлікації приміщень до плану житлового будинку літера "А" [ADDRESS] : загальна площа приміщень (кв.м) всього по кв. [ADDRESS] - 35,4, житлова - 25,5; загальна площа приміщень (кв.м) всього по кв. № 2 - 152,2, житлова - 90,7; всього по будинку загальна площа приміщень (кв.м) - 187,6, житлова - 116,2. 6) Кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єкта архітектури Серії АЕ № 003111 від 12.12.2013 року на експерта [PERSON] , виданий атестаційною архітектурно-будівельною комісією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. 7) Витяг № НВ-2304613812018 від 10.09.2018 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 2310100000:05:001:0835 площею 0,0536 га, розташованої за адресою [ADDRESS] , виданий [PERSON] , Міжрайонне управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області. Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні, нотаріального акта є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні. В позовні заяві позивачем [PERSON] не доведено те, що оскаржений договір дарування стосується прав та інтересів позивача. Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (ст. 361 ЦК України). Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Оскільки в позовній заяві позивач [PERSON] ніяким чином не викладає та не доводить порушення її прав, зазначена обставина є самостійною підставою для відмови в позові. Крім того, твердження позивача [PERSON] в позовній заяві наступного змісту: "така підстава для виникнення права власності на 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , як декларація про готовність об`єкта до експлуатації не існує", не заслуговує на увагу. По-перше, на момент посвідчення договору дарування (13.09.2018) ця підстава виникнення права власності містилася в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. По-друге, за правовим висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 15 травня 2019 року у справі № 813/1834/17, реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації, яка здійснена суб`єктом владних повноважень, породжує права та обов`язки тільки для суб`єкта, якому вона адресована, тобто для замовника відповідного будівництва. Відповідно до Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), зареєстрованої Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області 23.03.2018 року № ЗП141180820224, замовником реконструкції 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] . Позивач [PERSON] замовником згаданої реконструкції не являється. Посилання позивача [PERSON] на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2006 у справі № 2-2341/06, як на обставину, що [PERSON] було здійснено самочинне будівництво нерухомого майна, і що цей факт не підлягає доказуванню, не заслуговують на увагу. Зі змісту судового рішення вбачається, що [PERSON] не була учасником справи № 2-2341/06. Відтак, в даному випадку приписи ч. 4 ст. 82 ЦПК України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, не можуть бути застосовні. Відтак, посилання позивача на ч. 2 ст. 376 ЦК України та ствердження про те, що предметом договору дарування, посвідченого Приватним нотаріусом ЗМНО Щербиною В.С. 13.09.2018, є самочинне будівництво, є недоречними і нічим не підтверджені. В свою чергу, це виключає застосування до спірних правовідносин норм ч.1 ст. 203, ч.1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України. Водночас, спірний правочин, в силу ч.1 ст. 204 ЦК України є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.2 ст. 640 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Стаття 334 ЦК України визначає момент набуття права власності за договором. Зокрема, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч.3). Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч.4). Згідно п.1, 2 ч.1 ст. 2 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (надалі - Закон № 1952-IV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав. Стаття 3 Закону № 1952-IV визначає засади державної реєстрації прав. Відповідно до ч.1 цієї статті, загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Згідно ч.1 ст. 12 Закону № 1952-IV, Державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій. Суд також звертає увагу на частину 5 статті 12 Закону № 1952-IV, за імперативними приписами якої встановлено, що відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. № 1141 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018р. № 484) затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п.п.1 п.4 Порядку № 1141, ведення Державного реєстру прав передбачає формування та реєстрацію заяв у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), реєстрацію судових рішень щодо заборони (зняття заборони) вчинення реєстраційних дій у базі даних заяв. Відповідно до п. 5 Порядку № 1141, у базі даних заяв формуються та реєструються заяви у сфері державної реєстрації прав, у тому числі заяви власників нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій, а також реєструються судові рішення щодо заборони (зняття заборони) вчинення реєстраційних дій з обов`язковим присвоєнням програмними засобами ведення Державного реєстру прав кожній окремій заяві (судовому рішенню) реєстраційного номера та фіксуванням дати і часу реєстрації. Реєстраційний номер, дата і час реєстрації заяви (судового рішення) є ідентифікатором відповідної заяви (судового рішення) у Державному реєстрі прав. Згідно Декларації про готовність до експлуатації-- будівництво об`єкта "Реконструкція 1/2 частини житлового будинку, [ADDRESS] , код об`єкта 1110.3) здійснювалось більше 11 років (з 20.12.2006 по 1 квартал 2018). Власниця іншої 1/2 частини житлового будинку, [PERSON] , вважаючи свої права порушеними, не була позбавлена права звернутися до державного реєстратора з заявою про заборону вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна. Однак, таким правом не скористалась та відповідних доказів не надала. Таким чином,\~суд приходить\~до висновку,\~що при посвідчені договору дарування (зареєстровано в реєстрі Приватного нотаріуса ЗМНО Щербина В.С. за № 1210), згідно якому [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] , а гр. [PERSON] прийняла від [PERSON] у власність як дарунок 1/2 (одну другу) частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , приватним нотаріусом ЗМНО Щербиною В.С. не порушено жодних вимог Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України чи іншого законодавства. Зазначення загальної площі 187,6 кв.м, житлової площі 116,2 кв.м. житлового будинку, 1/2 частка якого відчужується, відповідає змісту поданих для вчинення нотаріальної дії документам та відомостям з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на час вчинення нотаріальної дії (13.09.2018). Ці відомості, в силу прямих приписів закону, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Станом на час подання позову зазначені відомості Державного реєстру прав не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Щодо вимог позивача: визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Щербини Валерії Сергіївни індексний № 42982451 від 13.09.2018 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасувати реєстраційний запис 27897259 дата державної реєстрації 13.09.2018, суд зазначає наступне. Пунктами 1, 2 частини першої статті 2 Закону N 1952-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав. Відповідно до частини першої статті 10 Закону N 1952-IV у вказаній редакції, державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки. Відповідно до пунктів 3, 4, 5 частини 1 статті 3 Закону N 1952-IV, загальними засадами державної реєстрації прав є публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Частиною 5 статті 3 Закону N 1952-IV унормовано, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя. Державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім цієї частини, крім випадку, передбаченого абзацом п`ятим цієї частини. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. Згідно ч.1 ст. 5 Закону N 1952-IV, у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. У відповідності до ч.3 ст. 10 Закону N 1952-IV, державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Проведення державної реєстрації прав регламентоване статтею 18 Закону N 1952-IV, якою, зокрема, передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону N 1952-IV, державна реєстрація права власності та інших речових прав (крім іпотеки) проводиться у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав. Державна реєстрація обтяжень, іпотек речових прав проводиться у строк, що не перевищує двох робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії нотаріусом проводиться невідкладно після завершення нотаріальної дії, але не пізніше строків, встановлених абзацами першим і другим цієї частини. Заява про державну реєстрацію прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва одночасно з завершенням такої дії обов`язково формується та реєструється нотаріусом, яким вчинено таку дію (ч.3 ст. 20 Закону N 1952-IV). За приписами ч. 1, 2 ст. 24 Закону N 1952-IV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена (ч.5 ст. 24 Закону N 1952-IV). Жодні законні підстави для відмови 13.09.2018 року в державній реєстрації прав на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер: 1153272423101; номер запису про право власності: 27897259; підстави внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42983451 від 13.09.2018 11:38:31, приватний нотаріус Щербина Валерія Сергіївна, Запорізький міський нотаріальний округ, Запорізька обл., відсутні і позивачем в позовній заяві не наведені. У відповідності до п. 1 ч.1 ст. 27 Закону N 1952-IV, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону N 1952-IV, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Згідно із частиною першою статті 1 Закону України від 02.09.1993 N 3425-XII „Про нотаріат, нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ч.1 ст. 3 цього Закону, нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Перелік нотаріальних дій, право на вчинення яких має нотаріус, наведений у статті 34 Закону N 3425-XII і цей перелік не є вичерпним. Поряд з тим нотаріусу з огляду на його правовий статус, делеговані функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, реалізовувати які він може лише у випадках і в порядку, визначених Законом N 1952-IV. Таким чином, за наслідками аналізу наведених вище положень закону, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, можна дійти висновку, що нотаріус має право здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно в тому разі, якщо це пов`язано з вчиненням ним нотаріальної дії з таким об`єктом нерухомості. За правовим\~висновком Великої\~Палати Верховного\~Суду в\~постанові від\~24\~квітня 2019\~року у\~справі № 521/18393/16-ц нотаріус, будучи наділеним повноваженнями державного реєстратора, може реалізовувати їх лише разом з вчиненням нотаріальної дії, зокрема при посвідчені ним правочину, внаслідок якого в особи виникає речове право на об`єкт нерухомості. У такому випадку нотаріус одночасно з вчиненням нотаріальної дії проводить і державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. У нотаріуса відсутні повноваження щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення безпосередньої нотаріальної дії з майном. Державна реєстрація завжди у часі слідує за юридичним фактом, на підставі якого виникає, змінюється, або припиняється право або його обтяження, і завжди є похідною. Сама державна реєстрація не може бути юридичним фактом чи замінити його. Такий юридичний факт є підставою для державної реєстрації (ст. 27 Закону № 1952-IV). Відсутність порушень закону з боку Приватного нотаріуса ЗМНО Щербини В.С. під час вчинення нотаріальної дії, а саме посвідчення спірного договору дарування унеможливлює визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Щербини Валерії Сергіївни індексний № 42982451 від 13.09.2018 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також скасування реєстраційного запису 27897259 дата державної реєстрації 13.09.2018. Крім того, жодних порушень закону під час проведення державної реєстрації прав з боку Приватного нотаріуса ЗМНО Щербини В.С. судом не встановлено. В постанові від 13 червня 2018 року у справі № 361/4307/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила наступні висновки про правильне застосування норм права: 82. Вичерпний перелік підстав для відмови в державній реєстрації, зокрема, права власності визначений у частині першій статті 24 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 83. Повноваження державного реєстратора щодо перевірки поданих для проведення державної реєстрації документів обмежені встановленням відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. 84. Державний реєстратор не може вважатися таким, що порушує права третіх осіб, якщо правомірно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і вносить запис про таку реєстрацію на підставі чинного та не скасованого рішення відповідного суб`єкта, який здійснює публічно-владні управлінські функції. 85. З огляду на вказане державний реєстратор і орган державної реєстрації не можуть бути належними відповідачами за позовними вимогами про скасування рішення про державну реєстрацію прав чи скасування запису про проведену державну реєстрацію прав, якщо такі вимоги є похідними від вимоги про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого державна реєстрація була проведена". Велика Палата Верховного Суду приймаючи у подібних правовідносинах постанову від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 прийшла до висновку, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис. При цьому Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження, а тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору. В постанові від 24 квітня 2019 року у справі N521/18393/16-ц Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що у вказаних правовідносинах належним відповідачем є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої прийнято оскаржуване рішення про реєстрацію права власності. Такі висновки щодо суб`єктного складу висловлені, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року (провадження N 11-404апп18) та від 13 березня 2019 року (провадження N 14-61цс19). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є необґрунтованим, недоведеним і таким що не підлягає задоволенню повністю.

Outcome: dismissed