Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.03.2010року, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що відповідач звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 30.03.2010 року, при цьому, при підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. При цьому, при укладанні Договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, підписавши заяву між сторонами відповідно до ст.634 ЦК України був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст.1066 ЦК України) та кредитного договору (ст.1054 ЦК України). Крім того, 25.10.2010 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Вказав, що на підставі Договору про надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, надано відповідачу у користування кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 20 000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі якого відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Вказав, що свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач, в свою чергу, зобов`язувалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме: щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором, однак, в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 31 травня 2020 року становить 19 493, 49 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 15 556, 26 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 3 937, 23 грн. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк». З огляду на зазначене вище, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.03.2010 року в розмірі 19 493 грн. 49 коп., а також судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2 102 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 31 липня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику в судове засідання сторін, при цьому, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та підтримання позовних вимог; відповідач [PERSON] повідомлена судом належним чином про день та місце судового розгляду справи, при цьому будь-яких заяв, клопотань, відзиву на позов на адресу суду відповідач не подавала. Крім того, сторони не подавали клопотань в порядку ч.7 ст.279 ЦПК України про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та єтакими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.03.2010року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником прав та обов`язків якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк. При цьому, відповідач погодилася з тим, що зазначена заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. На підтвердження факту укладення договору позивач АТ КБ «ПриватБанк» надав окрім заяви, також Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містять дату їх (Умов) прийняття та затвердження, та довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка. Універсальна» 30 днів пільгового періоду», яка містить підпис відповідача. На підставі укладеного між сторонами Договору про надання банківських послуг, [PERSON] було надано наступні кредитні картки: 25.10.2010 року № [NUMBER] терміном дії до 08/14; 31.07.2014 року № [NUMBER] терміном дії до 10/17; 13.08.2017 року № [NUMBER] терміном дії до 08/21; 19.07.2018 року № [NUMBER] терміном дії до 09/21; 28.12.2018 року № [NUMBER] терміном дії до 06/22; 10.07.2019 року № [NUMBER] терміном до 04/23. Крім того, відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , 25.10.2010 року Банком було встановлено кредитний ліміт в розмірі 2 000 грн., 23.12.2010 року кредитний ліміт було збільшено Банком до 2 400 грн., 21.01.2011 року збільшено до 2 800 грн., 11.05.2011 року збільшено до 3 200 грн., 25.06.2011 року збільшено до 3 800 грн., 01.11.2017 року збільшено до 15 000 грн., 19.07.2018 року збільшено до 17 000 грн., 28.12.2020 року збільшено до 20 000 грн., 16.11.2019 року кредитний ліміт було зменшено Банком до 16 070 грн. та 01.02.2020 року кредитний ліміт було зменшено до 0, 00 грн. Таким чином, кредитний ліміт є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, якій суд повинен надати належну оцінку. Вказаний висновок висвітлений у Постанові КЦС Верховного суду від 16.09.2020 року за результатами розгляду справи № 200/5647/18, яку суд вважає за необхідне застосувати у розгляді даної справи. При цьому, судом відзначається, що позивачем АТ КБ «ПриватБанк» до позовної заяви було надано виписку по картковому рахунку за Договором б/н за період з 25.10.2010 року по 30.05.2020 року станом на 25.06.2020 року, з зазначенням у виписці дати операцій, номер картки, деталі операцій, сими у валюті операцій, з якої вбачається факт користування [PERSON] грошовими коштами в розмірі встановленого Банком кредитного ліміту. Крім того, відповідно до довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка. Універсальна» 30 днів пільгового періоду», яка містить підпис відповідача [PERSON] від 25.10.2010 року, тип кредитної лінії визначено як поновлювальна, пільговий період (нарахування процентів здійснюється за ставкою 0, 01% річних) - 30 днів за кожною тратою, базова відсоткова ставка, в місяць (нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів у році) та становить 3, 0%, розмір щомісячних платежів (які включають плату за користування кредитними коштами у звітному періоді становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, термін внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, який слідує за звітним. З огляду на зазначене, судом відзначається, що на підставі Договору про надання банківських послуг від 30.03.2010 року Банком було відкрито відповідачу картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, надано відповідачу у користування кредитну картку, тим самим Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межахвстановленого кредитного ліміту, в свою чергу, відповідач зобов`язувалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме: щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Поряд з цим, в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку з чим за зазначеним Договором виникла заборгованість, яка станом на 31 травня 2020 року становить 19 493, 49 грн., та яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 15 556, 26 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 3 937, 23 грн. Відповідачем зазначений розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не оспорений. При цьому, за період з 25.10.2010 року по 31.05.2020 року відповідачем було погашено заборгованість за поточним тілом кредиту на суму 71 193, 64 грн. та 3 240, 00 грн. відповідно, погашено заборгованість за простроченими відсотками на суму 2 024, 55 грн., що свідчить про те, що відповідач користувалася грошовими коштами та періодично вносила кошти на погашення заборгованості за користування кредитними коштами. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець та в конкретному випадку - позивач АТ КБ "ПриватБанк". Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим саме банк має підтвердити, що на час укладення з відповідачем відповідного договору, а саме: 30 березня 2010року діяли саме ці Умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, відповідно зобов`язання клієнта вважаються простроченими. З огляду на викладене вище, а також враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, відтак позивач вправі вимагати захисту своїх прав - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати відповідачем процентів за користування кредитними коштами. З огляду на викладене вище, оцінивши наявні у справі докази по справі в їх сукупності на предмет їх належності та достовірності, приймаючи до уваги, що в матеріалах справи відсутні об`єктивні докази того, що відповідач [PERSON] зверталася до Банку із заявою про розірвання договору, а так само із заявою про припинення дії укладеного між сторонами 30 березня 2010 року Договору, судом не встановлено також, що такі дії були вчинені і зі сторони Банку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача суми боргу за договором про надання банківських послуг від 30 березня 2010року, в розмірі 19 492 грн. 049 коп., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 15 556 грн. 26 коп. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 3 937 грн. 23 коп. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 102 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 526, 530, 634, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: approved