Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] , звернулася до суду з вказаною заявою та просила встановити факт її та [PERSON] постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року, а саме за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи вимоги заяви, [PERSON] послалася на те, що вона хоче набути громадянство України за територіальним походженням для цього їй необхідно встановити факт того, що один з її батьків , а саме матір [PERSON] та вона постійно проживали до 24.08.1991 року на території України. В судовому засіданні представник заявника повністю підтримав заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити з підстав зазначених в ній. Представник заінтересованої особи подав заяву про розгляд справи у його відсутність та просив прийняти рішення згідно чинного законодавства. Допитана як свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона з [PERSON] проживають в Україні з 1987 року і були зареєстровані в с.Глибоке Бориспільського району з 11.10.1990 року, а проживали в [ADDRESS] . Свідок [PERSON] показала , що [PERSON] та [PERSON] проживали з 1989 року по 1992 рік [ADDRESS]. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] та [PERSON] в 1991 році проживали в м.Бориспіль. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків суд прийшов до наступного висновку. [PERSON] народилася [INFO] у Вірменії та її батьками є [PERSON] та [PERSON] Це підтверджується паспортом громадянина Вірменії № [NUMBER] від 08.06.2016 та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.12,21). [PERSON] народилася [INFO] у м.Єреван. Дана обставина підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] (а.с.17). Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу від 15.11.1983 серії [NUMBER] [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 15.11.1983 року, після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.24). З свідоцтва про розірвання шлюбу від 11.02.1987 серії [NUMBER] вбачається , що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, після розірвання шлюбу йому присвоєно прізвище [PERSON] ,їй [PERSON] (а.с.27). [PERSON] з 1991-1992 по 1998-1999 року навчалась в загальноосвітній школі №8 І-ІІІ ступеня м.Бориспіль. Це підтверджується довідкою від 08.06.2004 року виданою директором Ніжинським В.М. загальноосвітньої школи №8 І-ІІІ ступеня м.Бориспіль (а.с30). Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Згідно з підпунктами а), в) пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) (далі - Порядок)встановлення належності до громадянства України стосується: громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України. Згідно з пунктом 33 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також: а) документ, що підтверджує факт постійного проживання рідних (повнорідних та неповнорідних) брата чи сестри заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з рідними (повнорідними та неповнорідними) братом чи сестрою, які постійно проживали на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту. Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Беллет проти Франції" ЄПСЛ вказав, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" та від 12 листопада 2002 року у справі "Белеш та інші проти Чеської Республіки"). Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції"). Факт проживання [PERSON] та [PERSON] саме в [ADDRESS] не знайшов свого підтвердження в суді. Враховуючи вищенаведене суд, прийшов до висновку про часткове задоволення заяви, оскільки встановлення факту проживання заявника та її матері на території України станом на 24 серпня 1991 року має правове значення для оформлення громадянства України [PERSON] , який знайшов підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.

Outcome: partial