Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

10.06.2021 року до суду звернувся позивач із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 16054,04 грн. за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 22.06.2006 року. Позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовані наступним. Відповідач звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 22.06.2006 року. Відповідач отримала кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено. Відповідач порушила зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 12.05.2021 року склала 16054,04 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту - 12909,26 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 3144,78 грн. Прохає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 16054,04 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 2270,00 грн. Ухвалою суду від 17.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. 08.10.2021 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки вимоги позивача є неправомірними, не передбачені письмовими матеріалами, наданими позивачем на підтвердження заявлених вимог. Представник відповідача вказує на те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті https://privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, не підписані відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з тарифів та умов розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо строку повернення позики, сплати відсотків, неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила надання банківських послуг, відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки ці документи достовірно не підтверджують вказаних обставин. Тому до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ПК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Крім того, Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22.06.2006 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, шо сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Враховуючи викладене, вимога про стягнення відсотків за користування кредитними коштами у сумі 3144,78 грн. задоволенню не підлягає. Вимога банку про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 12909,26 грн. також не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з доданих до позовної заяви розрахунків заборгованості за кредитом, відповідачем витрачено кошти, надані їй позивачем на банківські карти, у загальній сумі - 13 573,26 грн. у період з 01.06.2015 року - 12.05.2021 року. Кошти, внесені відповідачем на погашення заборгованості, становлять у загальній сумі 31819,99 грн. Таким чином, загальна сума коштів, внесена відповідачем до банку на погашення заборгованості - 31819,99 грн. перевищує суму позики, яку АТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу, тому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовної заяви повністю. 29.10.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначається, що в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Таким чином, між банком та відповідачем укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 15 років. Позичальник в банк не зверталася за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що вона знала про розмір процентних ставок і повністю з ними погодилася, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які вона здійснювала. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може служити розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 22-06-2006 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчила, що " Я згодна з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...". Також з копії кредитного договору вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3% (36% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Представник зазначає, що банком надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, та вбачається, що відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором ( погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином, між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Також представник позивача просить зауважити, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за договором. Тому посилання представника відповідача про те, що відповідач не була ознайомлена з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Враховуючи викладене, представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі. В сьогоднішнє судове засідання представник позивача не з`явився, раніше надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду не заперечують. Відповідач та представник відповідача до судового засідання не з`явилися, раніше від представника відповідача надходила заява про розгляд справи без її участі, у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. Суд, дослідивши наявні у справі докази, надавши їм оцінку, вважає, що висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.06.2006 [PERSON] підписала анкету-заяву, якою виявила згоду на отримання кредитної картки з встановленим лімітом у 250,00 гривень. Підписанням вказаної анкети між позивачем та [PERSON] узгоджено розмір відсоткової ставки в розмірі 36 процентів з розрахунку 360 днів на рік (а.с. 20). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, кредитний ліміт за карткою позичальника [PERSON] збільшувався до 12000,00 грн. 09.10.2017 та 17.03.2020 був зменшений до 0 грн (а.с.18). Згідно довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за яким видавались наступні кредитні картки: № [NUMBER] , термін дії до 06/13; № [NUMBER] , термін дії до 05/17; № [NUMBER] , термін дії до 08/21 ( а.с.19). Відповідач використовувала надані позивачем кредитні кошти, в тому числі за збільшеним кредитним лімітом, у власних цілях, що підтверджується випискою про рух коштів по картковим рахункам (а.с.41-50). Тим самим відповідач погоджувалася з підвищення кредитного ліміту, адже доказів щодо того, що вона письмово заперечувала проти цього суду надано не було. Згідно з розрахунком долученим до позовної заяви, розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № б/н від 22.06.2006 року станом на 12.05.2021 складає 16054,04 грн, та складається з 12909,26 грн - заборгованості за тілом кредиту та 3144,78 грн. - заборгованості за простроченими відсотками ( а.с.6-17). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Тобто, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Саме такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17. Отже, суд приходить до висновку, що розмір процентної ставки було письмово узгоджено із [PERSON] , тому суд не враховує обґрунтування відмови у стягненні процентів з позивача, що були викладені у відзиві на позовну заяву, так як позивач мав право нараховувати відсотки за користування кредитом. Також суд вважає, що доводи представника відповідача у відзиві на позовну заяву, що відсутня також і заборгованість за тілом кредиту, не заслуговують на увагу, адже представник відповідача не враховував правомірність нарахування процентів на суму заборгованості, тому є помилковими. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved