Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування. Свої вимоги мотивував тим, що 12 вересня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 6041870-02-10-01, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб "Ravon" державний номерний знак [NUMBER] . 07 березня 2019 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП. 25 січня 2019 року [PERSON] звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно страхового акту № 01303-02 від 05 лютого 2019 року заявлена подія є страховим випадком за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 6041870-02-10-01 від 12 вересня 2018 року, виплата страхового відшкодування підлягає у розмірі 3 548,25 грн. 11 липня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір № 11/07/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги за укладеними договорами страхування, зокрема, за договором страхування № 6041870-02-10-01, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] . У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача у відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування у розмірі 3 548,25 грн. та витрати по сплаті судового збору. 20 березня 2020 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позовні вимоги Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування задоволено повністю: стягнути з [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , у відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування у розмірі 3 548 (три тисячі п`ятсот сорок вісім) грн. 25 коп. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.. 01 вересня 2020 року до суду надійшла заява позивача Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про розподіл судових витрат та просить стягнути з [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 800,00 грн. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання (ч. 4 ст. 270 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 30 січня 2019 року між позивачем та адвокатом Самойленко Петром Миколайовичем було укладено договір про надання правової допомоги № 30/01/19, відповідно до умов якого позивач замовив надання юридичних послуг, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях (а.с. 24). Вартість витрат на професійну правничу допомогу позивач підтверджує додатковою угодою № 228 від 03 жовтня 2019 року до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року (а.с. 25), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року (а.с. 26), платіжним дорученням № Р24А676097748А07933 на суму 3800,00 грн. (а.с. 27). Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог,

Outcome: approved