Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] збитки, заподіяні державі у розмірі 4628,95 грн.; та судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що 03.02.2017 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Херсонської області в результаті здійснення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства на території земель Зеленівської селищної ради встановлено, що відповідачем [PERSON] здійснено псування та забруднення земель в межах населеного пункту смт. Зеленівка по вул. Некрасова навпроти буд. №6, шляхом розливу невідомої рідини з характерним запахом нафтопродуктів на відкритий грунт - грунтова дорога загальна площа забруднення складає 10,35 кв.м. За результатами перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними речовинами, акту відбору проб грунту відділом інструментально-лабораторного контролю інспекції від 03.02.2017 р. №02-17, та відповідно до протоколу вимірювань показників складу та властивостей грунтів від 10.02.2017 р. №02-17 інспекцією встановлено, шо в зразках грунту відібраного на забрудненій ділянці, вміст неполярних вуглеводів (або нафтопродукти) перевищує фонову концентрацію. За вказане правопорушення складено протокол про адміністративне правопорушення №7652 від 03.02.2017 р. відносно [PERSON] 03.02.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 52 КУпАП та накладено штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510 грн.). Заподіяні відповідачем [PERSON] державі збитки внаслідок забруднення земель становлять 4628,95 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15 січня 2018 року по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27 лютого 2018 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачам було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. 20 березня 2018 року відповідачем до суду подано заяву про визнання позову, в якій зазначив, що позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Херсонській області до нього визнає, крім того, просив вирішити питання про повернення позивачу 50% судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви у зв'язку з визнанням позову. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища державної екологічної інспекції у Херсонській області складено протокол №7652 від 03.02.2017 року про адміністративне правопорушення за вчинення відповідачем [PERSON] адміністративного правопорушення за ознаками ст. 52 КУпАП. В протоколі зазначено, що 03.02.2017 р. о 09-10 год. встановлено псування і забруднення земель нафтопродуктами (дизтопливо) на ділянці навпроти будинку №6 по вул. Некрасова, що спричинено [PERSON] шляхом розливу палива з бочки 5л з двору будинку №6 вул. Некрасова на відкритий грунт - грунтова дорога, що є порушенням ст.ст. 35, 45, 46 Закону України "Про охорону земель". Постановою №03-10/14 від 03.02.2017 року, державною екологічною інспекцією у Херсонській області старшим державним інспектором Бриняк О.О., відносно відповідача за вчинення адміністративного правопорушень за ознаками ст. 52 КУпАП було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 520,00грн. 16.05.2017 року за вих. №09-12/24 на адресу відповідача був направлений лист звернення з розрахунком розміру шкоди, в сумі 4628,95грн., та запропоновано у добровільному порядку відшкодувати нанесені збитки. У добровільному порядку завдана шкода відповідачем не відшкодована. Статтею 6 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що кожний громадянин України має право в тому числі на здійснення загального та спеціального використання природних ресурсів. При цьому, ст.10 даного Закону передбачено, що екологічні права громадян забезпечуються обов'язком центральних органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій здійснювати технічні та інші заходи для запобігання шкідливому впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище; здійсненням державного та громадського контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища; невідворотністю відповідальності за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Крім того, у ст.12 даного Закону визначено, обовязок громадян компенсувати шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом на навколишнє природне середовище. Статтею 20 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»та Положенням про Державну екологічну інспекцію України, затвердженим указом Президента України від 13.04.2011 №454/2011, передбачено, що Державна екологічна інспекція є центральним органом виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Держекоінспекція України здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади,підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами законодавства щодо охорони, утримання і використання зелених насаджень; складає протоколи про адміністративні правопорушення та розглядає справи про адміністративні правопорушення, накладає адміністративні стягнення у випадках, передбачених законом; розраховує розмір збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, та пред'являє претензії; передає до прокуратури, органів досудового слідства та органів дізнання матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки злочину. Держекоінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи, в тому числі в областях. Згідно п. 10 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про охорону земель" власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур'янами, чагарниками і дрібнолиссям. Статтею 45 Закону України "Про охорону земель" передбачено, що господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і грунтів понад установлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин забороняється. Відповідно до ст. 211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами; Згідно ст. 20 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» Держекоінспекції, як спеціально уповноваженому органу з питань екологічних та природних ресурсів, надано право здійснювати контроль за використанням за охороною земель, надр, лісів та дотримання екологічної безпеки. Відповідно до ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Статтею 69 даного Закону передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи вищевикладене та визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог, а відтак вони підлягають задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті су у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved