Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач 01. 07. 2015 року звернулась до суду з позовом в суд до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини, посилаючись на те, що 14 листопада 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 1741. Від даного шлюбу у неї з відповідачем є син, [PERSON], [INFO],який проживає разом з нею у [ADDRESS]. З початку січня 2015 року відповідач виїхав до АР Крим і почав проживати окремо, про адресу свого місця знаходження від не повідомив, участі в утриманні сина він не приймає, матеріальної допомоги не надає. Вона самостійно матеріально забезпечує дитину та належним чином піклується про його здоров'я, фізичний та моральний розвиток. Має намір та бажання для відпочинку та культурного розвитку дитини, а також щоб мати змогу постійно безперешкодно відвідувати його батька, бабусю з дідусем, інших родичів, що проживають на території тимчасово окупованої АР Крим, на виїзд та в'їзд, а також дідуся і бабусю, які проживають на материковій частині України. Просить суд, надати їй дозвіл на багаторазовий виїзд її сина [PERSON] з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та з материкової частини України до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим у її супроводі, без дозволу (згоди) та супроводу батька, [PERSON], до досягнення [PERSON] шістнадцятирічного віку - до [INFO], та надати дозвіл їй або офіційному представникові, без згоди батька дитини [PERSON], на виготовлення документів на тимчасовий виїзд неповнолітнього [PERSON] на тимчасово окуповану територію - Автономну Республіку Крим до досягнення ним шістнадцятирічного віку - до [INFO]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач до судового засідання не з'явився, причину не явки суду не повідомив про час ті місце розгляд справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14. 11. 2009 року, що зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З початку січня 2015 року відповідач виїхав до АР Крим і почав проживати окремо, про адресу свого місця знаходження від не повідомив, участі в утриманні сина він не приймає, матеріальної допомоги не надає. Вона самостійно матеріально забезпечує дитину та належним чином піклується про його здоров'я, фізичний та моральний розвиток. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок та оздоровлення дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини до тимчасово окупованої території, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність часткового задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд неповнолітньому [PERSON] за кордон без згоди батька. За змістом наведеного Закону у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду. Решту заявлених вимог суд вважає необгрунтованими. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Outcome: dismissed