Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. позивач звернувся до суду з позовом до головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області та [PERSON] про визнання недійсним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області про передачу у власність земельної ділянки площею 1,3000 га та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. Позовні вимоги мотивує тим, що наказом головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області прийняло №1350-сг від 03 липня 2019 року "Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки" наказу затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу [PERSON] у власність земельну ділянку (кадастровий номер 2124484400:09:001:0031), площею 1,3000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населеного пункту, на території Лопухівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. На виконання вказаного наказу [PERSON] оформив право власності на земельну ділянку. Вважає, що наказ ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області №1350-сг та дії щодо оформлення права власності на земельну ділянку суперечать нормам законодавства, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 2124484400:09:001:0031, відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2010 року, знаходиться в кварталі 15 виділу 3Плайського лісництва державного підприємства "Брустурянське лісомисливське господарство". Відповідно до п.1.1 Статуту ДП "Брустурянське ЛМГ", останнє є правонаступником Усть-Чорнянського державного лісомисливського господарства та державного підприємства "Буштинське лісове господарство". Відповідно до пункту 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Статтею 46 Лісового кодексу України встановлено, що лісовпорядкування передбачає зокрема відновлення у встановленому порядку меж території лісового фонду України і визначення внутрігосподарської організації, забезпечення державного обліку лісів і державного лісового кадастру. Згідно зі ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення. Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.20 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико- культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (стаття 21 ЗК України). Відповідно до ст.ст.56, 57 ЗК України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення. Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом. Таким чином, землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства, належать до земель лісогосподарського призначення, на які розповсюджується особливий режим щодо використання, надання в користування та передачі у власність. Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт "б" частини першої ст. 164 ЗК України). Отже, однією з основних особливостей правового режиму земель лісогосподарського призначення є нерозривний зв`язок їх використання із лісокористуванням. Планування використання земель лісогосподарського призначення здійснюється головним чином у формі лісовпорядкування, яке, зокрема, передбачає складання проектів організації і розвитку лісового господарства та здійснення авторського нагляду за їх виконанням (п.13 ст.46 ЛК України). Передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею більше як 1 га, що перебувають у державній власності, належить до повноважень Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин (ст. 27 ЛК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин). Згідно із ч.ч.2, 9 ст. 149 ЗК України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером 2124484400:09:001:0031 вибула з користування ДП "Брустурянське ЛМГ" в супереч наведеним вище нормам та без погоджень на її вилучення державним підприємством. Просить визнати недійсним та скасувати наказ Головного Управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 03 липня 2019 №1350-сг "Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки", витребувати земельну ділянку за кадастровим номером 2124484400:09:001:0031, площею 1,3000 га, що розташована за межами населеного пункту, на території Лопухівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, із чужого незаконного володіння [PERSON] та стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Представник відповідача головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 08 квітня 2019 року [PERSON] звернувся до Головного управління з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Лопухівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. До клопотання було додано графічні матеріали бажаного місця розташування земельної ділянки, копію паспорта громадянина України, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру та копію посвідчення учасника бойових дій. Листом Відділу у Тячівському районі Головного управління від 23 квітня 2019 року № 353/412-19-0.27 надано Головному управлінню інформацію щодо земельної ділянки яка зазначена у клопотанні [PERSON] , а саме, зазначено категорію земель - землі сільськогосподарського призначення, форма власності - державна, вид угідь - пасовище. Головним управлінням відповідно до своїх повноважень наказом від 24 квітня 2019 року № 891-сг "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність" [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Лопухівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. На замовлення [PERSON] на підставі договору від 21 травня 2019 року № 21052019/156 фізичною особою-підприємцем [PERSON] розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Дана земельна ділянка відведена із земель запасу, сільськогосподарського призначення - сіножаті. Відповідно до класифікації видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) земельну ділянку віднесено до земель сільськогосподарського призначення (секція А). Цільове призначення відповідно до класифікації видів цільового призначення земель - для ведення особистого селянського господарства (підрозділ 01.03). Відповідно до даних річного звіту по форм 6-ЗЕМ земельна ділянка [PERSON] відводиться із земель запасу (шифр рядка 94), сільськогосподарських угідь - сіножаті (11). Земельна ділянка вільна від обмежень, обтяжень і сервітутів. Земельна ділянка має загальну площу 1,3000 га відведена за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, на території Лопухівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за межами населеного пункту і межує з: землями Головного управління; землями загального користування. Зазначає, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] погоджений експертом державної експертизи. На підставі клопотання [PERSON] , проекту відведення земельної ділянки, та витягу із Державного земельного кадастру, а також відповідно до повноважень Головним управлінням прийнято наказ від 03 липня 2019 року № 1350-сг "Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки". Також, зазначає, що такої підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого було видано правовстановлюючий документ на право власності на земельну ділянку, ЗК України не передбачено, і з огляду на зазначене, скасування рішення органу, на підставі якого здійснено державну реєстрацію відповідних прав на земельну ділянку, не є підставою припинення права власності на земельну ділянку згідно ЗК України. Крім цього, матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища. Однак, в порушення зазначених норм так звані матеріали лісовпорядкування, надані позивачем, не затверджено територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства та не містять погоджень з територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища, а тому не можуть братися судом до уваги як доказ права користування ДП Брустурянського ЛМГ спірними земельними ділянками. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що даний позов є безпідставним і необґрунтованим, оскільки позивачем не подано документів, які б підтверджували те, що спірна земельна ділянка перебуває у користуванні позивача. Просить у задоволенні позову відмовити. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області Сатмарі Н.М. в судовому засіданні проти позову заперечив, дав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] . в судовому засіданні проти позову заперечив, дав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2019 року справу за позовом державного підприємства "Брустурянське лісомисливське господарство" до головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області та [PERSON] про визнання недійсним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області про передачу у власність земельної ділянки площею 1,3000 га та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, прийнято до розгляду та відкрито провадження у ній. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2019 року по даній справі забезпечено позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 2124484400:09:001:0031, площею 1,3000 га, що розташована за межами населеного пункту, на території Лопухівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області та належить на праві приватної власності [PERSON] , до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом державного підприємства "Брустурянське лісомисливське господарство" до головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області та [PERSON] про визнання недійсним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області про передачу у власність земельної ділянки, площею 1,3000 га та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 лютого 2020 року призначено судове засідання для розгляду даної справи по суті. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № 891-сг від 24 квітня 2019 року, [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно з класифікацією видів цільового призначення земель 01.03), що розташована за межами населеного пункту на території Лопухівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області та рекомендовано подати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на затвердження до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (а.с.7). Із наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № 1350-сг від 03 липня 2019 року вбачається, що [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передано у власність земельну ділянку за кадастровим номером 2124484400:09:001:0031, площею 1,3000 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно з класифікацією видів цільового призначення земель 01.03), що розташована за межами населеного пункту, на території Лопухівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області (а.с.8). Згідно інформації державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, власником земельної ділянки за кадастровим номером 2124484400:09:001:0031, є [PERSON] (а.с.14-15). Із проекту організації та розвитку лісового господарства Плайського лісництва ДП "Брустурянське ЛМГ" Закарпатської області, плану лісонасаджень Плайського лісництва ДП "Брустурянське ЛМГ" Закарпатської області та довідки комісії щодо натурної перевірки земельних ділянок Плайського лісництва ДП "Брустурянське ЛМГ" Закарпатської області вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 2124484400:09:001:0031, площею 1,3000 га, належить Плайському лісництву ДП "Брустурянське ЛМГ" Закарпатської області та знаходиться в кварталі 15, виділ 3 (а.с.16-29). Згідно листа управління Деркомзему у Тячівському районі Закарпатської області від 14 жовтня 2010 року, по звіту 6-зем, станом на 01 липня 2010 року, за ДП "Брустурянське ЛМГ" закріплена площа 26 511,00 га землі (а.с.226). V. Оцінка Суду. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. ст. 16, 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ст.19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення. Відповідно до ст.56 ЗК України, землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення. Згідно ст.57 ЗК України, земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом. Відповідно до\~частин 1,\~2,\~9\~ст.\~149\~ЗК України,\~земельні ділянки,\~надані у\~постійне користування\~із земель\~державної та\~комунальної власності,\~можуть вилучатися\~для суспільних\~та інших\~потреб за\~рішенням органів\~державної влади,\~Ради міністрів\~Автономної Республіки\~Крим та\~органів місцевого\~самоврядування на\~підставі та\~в порядку,\~передбачених цим\~Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб`єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв`язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування"і земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти газотранспортної системи, що передаються суб`єкту господарювання у зв`язку з відокремленням діяльності з транспортування природного газу, крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу. Згідно частин 1, 2, 7 ст.20 ЗК України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст.17 ЛК України, у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Відповідно до пунктів 1 та 13 ч.1 ст.46 ЛК України, лісовпорядкування передбачає відновлення у встановленому порядку меж території лісового фонду України і визначення внутрігосподарської організації та складання проектів організації і розвитку лісового господарства та здійснення авторського нагляду за їх виконанням. Згідно п.5 розділу VІІ "Прикінцеві положення" ЛК України (в редакції станом на 03 липня 2019 року) до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Відповідно до ст.57 ЛК України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України. Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання для житлової, громадської і промислової забудови провадиться переважно за рахунок площ, зайнятих чагарниками та іншими малоцінними насадженнями. Судом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 2124484400:09:001:0031, відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2010 року, знаходиться в кварталі 15 виділу 3 Плайського лісництва державного підприємства "Брустурянське лісомисливське господарство", за межами населеного пункту, на території Лопухівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, тобто перебуває в постійному користуванні вказаного державного підприємства. Рішення органами виконавчої влади щодо зміни цільового призначення земель лісогосподарського призначення у кварталі 15 виділу 3 Плайського лісництва державного підприємства "Брустурянське лісомисливське господарство" не приймалися, відповідна проектно-технічна документація не розроблялася. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (стаття 21 ЗК України). Наведене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду наведеним в постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 488/402/16-ц (провадження № 14-564цс19). Отже, відсутність спрямованого на відчуження земельної ділянки рішення повноважного органу державної влади Кабінету Міністрів України означає, що держава як власник волю на відчуження цієї ділянки не виявляла. Матеріали справи не містять доказів того, що зміна цільового призначення спірних земельних ділянок відбулася за погодженням Кабінету Міністрів України. Таким чином, головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області розпорядилося спірною земельною ділянкою та змінило цільове призначення земель лісогосподарського призначення з перевищенням визначених законом повноважень. Беручи до уваги вищенаведене та те, що земельна ділянка з кадастровим номером 2124484400:09:001:0031, розташована в кварталі 15, виділ 3 Плайського лісництва ДП "Брустурянське ЛМГ" та перебуває у його постійному користуванні, є земельною ділянкою лісогосподарського призначення, цільове призначення даної земельної ділянки не змінювалося, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ч.7 та ч.8 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~ Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір в розмірі по 1 440 грн. 75 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved