Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

09.11.2017 року позивач звернулася до Вінницького районного суду із даним позовом до відповідача , який обґрунтувала тим, що в жовтні 2004 року у м. Вінниці позивач [PERSON] познайомилась із відповідачем - [PERSON] з яким разом проживала та вела спільний побут. Вказує, що в 2004 році, вони переїхали жити у місто Москву Російської Федерації, де також разом проживали. З Москви переїхали до міста Масіс Республіки Вірменії, де в них [INFO] народилась донька, [PERSON]. Зазначає, що у 2011 році вони повернулись проживати до міста Москви, де відповідач покинув родину і вони припинили проживати однією сім'єю. Донька залишилась проживати разом з нею . Зазначає, що у 2014 році через скрутні фінансові труднощі та важке матеріальне становище позивач була вимушена поїхати на заробітки у місто Москву Російської Федерації. Зазначає, що 27 листопада 2014 року рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради №2649, відповідно до ч.2 ст.151 СК України, малолітню дитину - [PERSON] було направлено до КЗ «Вінницький обласний дитячий будинок «Гніздечко»Вінницької обласної ради», у зв'язку з важким матеріальним становищем сім'ї. З 30.12.2014 року по даний час вона виховується в даному закладі. Вказує, що з 2011 року відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги чи фінансової допомоги не надає, ухиляється від обов'язку з виховання і забезпечення дитини і взагалі не цікавиться нею. Він самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та її виховання і утримання. Дитина не згадує його як свого батька, не має до нього родинних почуттів. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав та стягнути на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі, у розмірі 1100 гривень, щомісячно , до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до судового засідання не з*явилися, представник позивача подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судові засідання двічі не з'явився, по невідомим суду причинам, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надав. Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, про що виніс відповідну ухвалу. Представник третьої особи без самостійних вимог - Служби у справах дітей Вінницької міської ради [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник третьої особи без самостійних вимог - Комунального закладу «Вінницький обласний дитячий будинок «Гніздечко» в судове засідання не з'явився, подавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку представника позивача та представників третіх осіб, викладені у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON], батьком якої є [PERSON], матір'ю -[PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.8-9). Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.11.2014 року №2643 направлено малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], до комунального навчального закладу «Вінницький обласний дитячий будинок змішаного типу «Гніздечко» строком на 6 місяців, у зв'язку з важкими матеріальними становищем сім'ї. (а.с.12). З листа ВОДБ «Гніздечко» від 01.08.2017 року №134 вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. виховуються в закладі з 30.12.2014 року по даний час як діти із сім'ї зі складними життєвими обставинами. Батько [PERSON] - [PERSON] за весь час перебування доньки в закладі провідував її один раз (влітку 2016 р.). Участі в вихованні дитини не приймав, письмових чи усних заяв не подавав, матеріально чи фінансово дитину не підтримував, цікавості стосовно її здоров'я, стану розвитку та виховання офіційно не проявляв. Мати дітей - [PERSON] протягом всього часу перебування дітей в закладі приймала активу участь в їх вихованні. Вона регулярно провідувала їх, організовувала їм щорічно відпочинок на морі, в міру можливостей забезпечувала їх одягом, взуттям, ігровим, спортивним матеріалом тощо, спілкувалась з адміністрацією закладу та дітьми телефоном та скайп-зв'язком (а.с. 13). З довідки Вінницького обласного центру реінтеграції бездомних громадян від 14.02.2014 року вбачається, що [PERSON], перебуває на обліку у їх центрі та до складу її сім*ї входять : син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] (а.с.11). Як вбачається, з висновку Вінницької міської ради №31-00-011-6463 від 12.02.2018 року, позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] є доцільним, оскільки батьконе виконує своїх батьківських обов'язків, передбачених ст.ст. 150-155, 180 СК України (а.с. 11). Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Статтею 150 СК України закріплюється обов'язок батьків виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати до самостійного життя та поважати її. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до роз'яснень, що містяться пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, що містяться пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Оцінивши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини [PERSON], не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її утримання, тому з огляду на вищевказане, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, зі змінами від 17.05.2017 року, які набули чинності 08.07.2017 року, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України, зі змінами від 17.05.2017 року, які набули чинності 08.07.2017 року при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 193 СК України влаштування дитини до закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням. Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. При вирішенні спору про стягнення аліментів на неповнолітню дитину судам необхідно враховувати, що укладення нею шлюбу не припиняє передбаченого законом обов'язку утримувати її до досягнення повноліття, а утримання дитини, на яку стягуються аліменти, у державному чи комунальному закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі - стягнення аліментів на користь того з батьків, з яким до цього проживала дитина, якщо він витрачає їх за цільовим призначенням. Якщо дитина постійно проживає в такому закладі, а батьки не беруть участі в її утриманні, адміністрація цього закладу має право пред'явити до них позов в інтересах дитини, оскільки виконує функції опікуна та піклувальника згідно зі ст. 245 СК України. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дитини, яка тимчасово перебуває в Комунальному закладі «Вінницький обласний дитячий будинок «Гніздечко», також суд враховує матеріальне становище відповідача, зокрема те, що зі слів позивача відповідач є працездатного віку, не є особою, що має інвалідність, працює неофіційно та має достатній дохід, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але жодних письмових доказів про розмір неофіційного заробітку відповідача позивачем суду не надано. Тому, суд дійшов до переконання, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки підлягає задоволенню, та стягненню з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 100 гривень , щомісячно, починаючи з 09.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому, аліменти на дитину необхідно стягувати починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 09.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, суд вважає за необхідне роз'яснити представнику третьої особи Комунального закладу «Вінницький обласний дитячий будинок «Гніздечко», якщо позивач [PERSON] отримуючи аліменти від відповідача [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] буде використовувати дані кошти не за призначенням, при цьому, дитина постійно буде проживати в даному закладі, а вона не буде приймати участі в її утриманні, адміністрація цього закладу має право пред'явити позов про стягнення аліментів в інтересах дитини, оскільки виконує функції опікуна та піклувальника згідно зі ст. 245 СК України. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у рахунок повернення понесених судових витрат по справі - судового збору у сумі 640 грн.

Outcome: approved