Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.12.2013 року відповідач здійснював незаконний вилов риби забороненими сітними знаряддями лову «екранами» в кількості три штуки в р. Сільниця в районі с. Клебань, Тульчинського району, що є порушеннями ст. 3.15.1, 6.2 Правил любительського і спортивного рибальства. Внаслідок здійснення незаконного вилову риби відповідач вилучив із природного середовища рибу породи: карась сріблястий в кількості 7 шт., плітка в кількості 1 шт., загальною вагою 0,9 кг., чим грубо порушив правила рибальства, завдав інтересам держави збитки в розмірі 204,00 грн. В зв'язку з наведеним, позивач звернувся в суд та просить стягнути з відповідача на користь держави заподіяні збитки. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності позов підтримує, на його задоволенні наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно належним чином повідомлений про дату і час слухання справи згідно наявних повідомлень про вручення поштового відправлення, і відомостей про причину своєї неявки до суду не надав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №000785 від 07.12.2013 року, встановлено, що [PERSON], 07.12.2013 року о 14 год. 40 хв. здійснював незаконний вилов риби забороненими сітними знаряддями лову (екранами) на р. Сільниця в районі с. Клебань, Тульчинського району. В результаті лову наніс збитки рибному господарству, виловив цінні види риб, а саме: карась сріблястий - 7 шт., плітка - 1 шт., загальною вагою - 0,9 кг., що є порушенням ст. 3.15.1, 6.2 Правил любительського і спортивного рибальства та ст.. 85 ч.4 КУпАП (а.с.4). Внаслідок здійснення незаконного вилову риби [PERSON] вилучив із природного середовища рибу породи карась сріблястий в кількості 7 шт., плітка в кількості 1 шт., загальною вагою 0,9 кг., чим заподіяв збитки в розмірі 204,00 грн., що підтверджується розрахунком матеріальних збитків (а.с.5). Згідно постанови Тульчинського районного суду від 21.01.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 85 ч. 4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією риби і знарядь лову (а.с.3). На підставі ст.. 20 ЗУ "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" встановлено, що шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Статтею 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища зараховуються у місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища, а тому позов заявлено в інтересах Клебанської сільської ради, на території якої проведено незаконний вилов риби на водоймі в районі с. Клебань, Тульчинського району і яка здійснює права власника об'єктів тваринного світу. Відповідно до вимог ст.. 63 Закону України "Про тваринний світ", підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Крім того, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. В зв'язку з викладеними обставинами, з врахуванням вимог ст. 61 ч.3 ЦПК України, якою визначено, що обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, додаткового доказування факт порушення правил використання об'єктів тваринного світу - не потребує. В ч.4 вказанної статті також зазначено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчиненні вони цією особою. Представник позивача довів свою позицію, щодо завданої шкоди відповідачем. З боку відповідача суду не надано належних та допустимих доказів на спростування посилань позивача. За вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, обставини викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому позов про відшкодування шкоди підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в прибуток держави в сумі 243,60 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved