Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на ? частину спадкового майно в житловому будинку по [ADDRESS] збудованого за власні кошти [PERSON] загальною площею 168,8 кв.м та виділити в натурі ? частину позивачу, як спадкоємцю 2 черги по закону після смерті його тітки [PERSON] площею 61,3 кв.м, визнати право власності на ? частину господарських будівель, двох сараїв, які відповідачка привласнила, які являються спадковим майном, так як належали матері і не були враховані під час поділу спадкового майна, визнати право власності на ? частину земельної ділянки по [ADDRESS] та виділити в натурі земельну ділянку, площею 170,3 кв.м. В судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] зменшила позовні вимоги в частині визнання права власності на ? частину земельної ділянки по [ADDRESS] та виділенні в натурі земельної ділянки площею 170,3 кв.м, решту заявлених позовних вимог повністю підтримала і в обгрунтування їх пояснила, що при офрмлені спадщини після смерті матері позивача [PERSON] позивачем [PERSON] було встановлено факт привласнення відповідачкою [PERSON] двоповерхового житлового будинку, загальною площею 168,9 кв.м, який відповідачка [PERSON] не будувала і в якому їй належало 7/20 частин пристройки до житлового будинку [ADDRESS], що становить в натурі 46.2 кв.м, що підтверджується свідоцтвом на право власності від 18.12.1985 року. У зв"язку з тим, що відповідачка з 1989 року постійно проживала в м. Полтава, будівництво нового житлового будинку здійснювалося за участю і під керівництвом позивача і частково за його особисті кошти. Хоча дозвіл на будівництво отримала відповідачка [PERSON], однак основне фінансування будівництва житлового будинку [ADDRESS] здійснювала рідна тітка позивача [PERSON] за умови, що вона після будівництва буде зареєстрована в даному будинку і буде в ньому проживати. Відповідачка не заперечувала, оскільки у неї не було коштів для здійснення будівництва житлового будинку особисто. Після побудови житлового будинку [PERSON] дійсно стала проживати в новому будинку одна, а відповідачка проживала в м. Полтава і після закінчення будівництва не приймала ніяких спроб для оформлення збудованого будинку на своє ім"я. Тільки в липні 2006 року відповідачка скориставшись тяжкою хворобою позивача, таємно оформила право власності на новий збудований житловий будинок, який був фактично побудований за кошти [PERSON] і частково позивача, чим своїми діями позбавила позивача права спадкування. Фактично збудований двоповерховий будинок повинен бути розподілений порівну між всіма спадкоємцями, якими являється позивач і відповідачка. Оскільки загальна площа будинку становить 168,8 кв.м, в якому на законних підставах відповідачці належить лише 46,2 кв.м, а відповідно спадкове майно становить в натурі 122,6 кв.м в житловому будинку, з якої позивачу на законних підставах повинно бути виділено в натурі ? частина, яка становить 61,3 кв.м. Крім того, при поділі спадкового майна в натурі після смерті матері позивача [PERSON] та при проведені судово-технічної експертизи про можливість такого поділу, відповідачка, скориставшись відсутністю при проведенні експертизи позивача скрила факт належності до спадкового майна господарських будівель, а саме двох сараїв, які належали матері [PERSON] та присвоїла їх собі, позбавив його тим самим права на спадкування даних господарських будівель. Просила задовольнити позов. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні пред"явлені позовні вимоги до відповідачки [PERSON] не визнав, заперечував в їх задоволені, свої заперечення обгрунтував тим, що заявлені позовні вимоги є безпідставними і необгрунтованими, та посилався на наступне, що відповідачка [PERSON] являється власником 7/20 частин житлового будинку [ADDRESS], а 13/20 частин належала [PERSON] матері відповідачки та позивача по справі, відповідно до рішення виконкому Генічеської міської ради від 18.12.1985 року. В 1991 році рішенням виконкому Генічеської міської ради №315 від 04.09.91 року було зареєстровано розмір земельної ділянки по фактичному користуванню за позивачем [PERSON] площею 613 кв.м., за [PERSON] і [PERSON] площею 524 кв.м. Рішенням №314 від 04.09.1991 року виконкому Генічеської міської ради відповідачка отримала дозвіл на будівництво нового індивідуального жилого будинку жилою площею 80 кв.м, загальною площею 130 кв.м у дворі загального користування по [ADDRESS] на місці старої, належній їй частині жилого будинку, яка стала непригодною. Даний жилий будинок відповідачка тривалий час будувала, та здала в єксплуатацію і в 2006 році рішенням виконкому №299 від 20.07.2006 року оформила право власності на спірний збудований жилий будинок, а 23.08.2006 року отримала свідоцтво про право власності на 73/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] на себе, яке було зарєстровано Генічеським державним бюро технічної інвентаризації. Право власності на збудований будинок відповідачка оформила і отримала в 2006 році, а [PERSON] померла [INFO], тобто коли [PERSON] була жива. Про дані обставини вона знала, однак не висловлювала ніяких претензій [PERSON] Законних підстав, що будинок, який зареєстрований на відповідачку [PERSON] фактично належить її тіткі [PERSON] позивачем не надано, так як їх не існує і не могло існувати, так як це не відповідає дійсності. Відповідачка [PERSON], на законних підставах являється власником жилового будинку [ADDRESS], а у [PERSON] відсутне майно, яке їй належала до моменту смерті і на яке відкрилась спадщина. Просив відмовити в задоволенні позову. Суд вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачки, дослідивши докази по справі надані стронами, вважає встановленними наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету №730/27 від 18.12.1985 року було затверджено ідеальні долі співвласників домоволодіння, розташованного в [ADDRESS], а саме [PERSON] 13/20 частин, а [PERSON] 7/20 частин. На підставі даного рішення були видані свідоцтва про право власності виконкомом Генічеської міської ради від 29.12.1985 року та зареєстровано право власності в установленому законом порядку. 04.09.1991 року рішенням виконкому Генічеської міської ради №315 була зареєстрована присадибна земельна ділянка по фактичному користуванню за їх згодою за [PERSON] площею 613 кв.м. по [ADDRESS], за [PERSON], яка являється матір"ю позивача і [PERSON]., яка являється сестрою позивача- площею 524 кв.м по [ADDRESS]. Рішенням виконкому Генічеської міської ради №314 від 04.09.1991 року на підставі заяви [PERSON] було надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку жилою площею 80 кв.м, загальною 130 кв.м у дворі спільного користування по [ADDRESS], на місці старої, яка стала непригодна, належної їй частини житлового будинку. 15 жовтня 1991 року виконавчим комітетом Генічеської міської ради був виданий будівельний паспорт [PERSON] на застройку по [ADDRESS], розроблений проект застройки та видано дозвіл №105 на право виконання будівельних робіт. Після отримання дозвільних документів відповідачка розпочала будівництво даного житлового будинку. На будівництво житлового будинку були затрачені особисті кошти [PERSON] та допомагала частково тітка відповідачки [PERSON] Рішенням виконавчого комітету №299 від 20.07.2006 року на підставі заяви [PERSON] було оформлено за нею право власності на житловий по [ADDRESS] Відповідачка [PERSON] отримала свідоцтво про право власності видане Генічеської міською радою 23.08.2006 року та було зареєстровано право власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. З дозволу відповідачки [PERSON] в даному будинку в одній із кімнат стала проживати тітка позивача і відповідачки [PERSON], яка проживала в даному будинку до моменту смерті, яка померла [INFO]. Дані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Представник позивача [PERSON] заперечувала проти доводів представника відповідачки, стверджуючи, що новий двоповерховий житловий будинок по [ADDRESS], хоча і дозвільні документи були оформлені на відповідачку, фактично збудувала будинок тітка позивача [PERSON] за свої кошти, та частково за кошти позивача [PERSON], який фактично здійснював керівництво будівництвом будинку, купував будівельні матеріали. Відповідачка скориставшись хворобою позивача, обманим шляхом оформила даний житловий будинок на себе, хоча фактично збудований житловий будинок належить [PERSON] В даному житловому будинку відповідачці належить тільки 7/20 частин будинку, що становить 46,2 кв.м. Решта частина житлового будинку являється спадковим майном, яке належало [PERSON], яке повинно бути розділено між спадкоємцями, якими є позивач і відповідачка. В обгрунтування доводів позивачки були допитані свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт будівництва будинку тіткою позивача [PERSON] та участь часткову [PERSON] в будівництві стосовно придбання стройматеріалів. Про це вони знають зі слів [PERSON] Вони не бачили, щоб [PERSON] за власні кошти розраховувалась з будівниками та передавала кошти [PERSON] для придбання будматеріалів. У відповідності до ст.ст.317, 321, 325, 328 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути противоправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановленних законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, закрема із правочинів. Згідно ст.331 ч.2 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно /житлові будинки, будівлі споруди тощо/ виникає з моменту його прийняттядо експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 року та з внесеними змінами „Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" передбачено, що коли будівництво житлового будинку велось за рахунок спільної праці членів сім"ї -жилий будинок стає спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Участь інших осіб у будівництві не створює для них права власності на жилий будинок, крі випадків коли це передбачено законом.Інші особи, які брали участь у будівництві жилого будинку не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво, якщо допомогу забудовнику вони надавали не безоплатно. З урахуванням вищезазначеного позивач не вправі вимагати право власності у житловому будинку [ADDRESS], оскільки між [PERSON] та [PERSON] не було укладено договору на створення спільної власності. Відповідачка [PERSON] на законних підставах отримала дозвіл на будівництво житлового будинку [ADDRESS], збудувала будинок, здала в експлуатацію, отримала свідоцтво про право власності. Дані документи вона отримала ще за життя [PERSON], яка до моменту смерті не оспорювала право власності за [PERSON] та не претендувала на грошову компенсацію. Законних підстав у суду вважати, що побудований житловий будинок [ADDRESS] фактично належить [PERSON] у суду не має. Оскільки відсутне право власності [PERSON] на спірний житловий будинок, а відповідно і відсутне право спадкування спадкоємців, один з яких є позивач, після смерті [PERSON] У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків / спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб. На думку суду в цій частині позов вважається незаконним і таким, що не підлягає задоволенню. Позивач [PERSON] також просить визнати за ним право власності на господарські споруди- два сараї, які являлися спадковим майном [PERSON], однак незаконно оформлені на [PERSON] В цій частині позовні вимоги позивачки також не підлягають задоволенню, так як вони позивачем не доведені суду, виходячи із позовних вимог позивача не зрозуміло про які такі господарські споруди йде мова. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed