Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. Свої позовні вимоги мотивує тим, що після смерті його дружини [PERSON] залишилась квартира №5, яка розташована на першому поверсі п’ятиповерхового будинку №3 по вул. Грушевського в селищі Верховина Івано-Франківської області, право власності на яку в рівних частках було оформлено на їхніх спільних дітей [PERSON] та [PERSON] 18 квітня 2014 року близько 06 год. 45 хв. коли сім'я проснулась було виявлено, що частина стелі й стіни в кухні, коридорі, спальні та ванній кімнаті їхньої квартири мокрі. Вони одразу вимкнули всі електроприлади для уникнення замикання та від'єднали електропостачання. Комісією Верховинської селищної ради було складено акт обстеження квартири на предмет затікання від 24.04.2013 року та встановлено, що затоплення квартири було спричинено затіканням з квартири №5, яка розташована на другому поверсі та належить відповідачу [PERSON] При обстеженні квартири і подальшому складанні дефектного акту встановлено, що пошкоджені стіна і стеля в кухні, вхідному коридорі та ванній кімнаті. Згідно зведеного кошторисного розрахунку, затвердженого Верховинською селищною радою загальна вартість відновлювальних робіт після залиття квартири, яка належить його дітям становить 22746 грн. Крім цього, через кілька днів після залиття квартири він виявив, що не працює побутова техніка, а саме: холодильник "Samsung RL28 DBC11", який придбаний ним 02.08.2006 року за 2319,20 грн. Таким чином загальний розмір матеріальної шкоди становить 25065,20 грн. Внаслідок залиття квартири, його сім’ї спричинено також і моральну шкоду, яка виразилася у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливістю нормального користування ним. Діти декілька днів погано почували себе через порушення звичайного способу життя. Просить стягнути з відповідача на користь його неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] 25065,20 грн. майнової шкоди, 5000,00 моральної шкоди та судові витрати. В судовому засіданні законний представник неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні факт залиття квартири позивачів внаслідок пошкодження водопровідної труби в його квартирі 18.04.2013 року визнав, однак вважає, що значної шкоди внаслідок цього залиття не спричинено. Він згідний за власні кошти провести відновлювальний ремонт у квартирі позивачів. Заявлену ними матеріальну та моральну шкоду вважає значно завищеною, а тому просить в задовленні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення законного представника позивачів, відповідача, перевіривши та вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] в рівних частках належить двокімнатна квартира [ADDRESS], що стверджується копіями витягів про право власності на нерухоме майно (а.с. 9-10). Із акту обстеження житлового приміщення, скаладеного комісією виконкому Верховинської селищної ради від 24.04.2013 року вбачається, що 18.04.2013 року квартиру №2, яка знаходиться в селищі Верховина по вул. Грушевського,3 було затоплено водою із квартири №5, що знаходиться поверхом вище та належить [PERSON] В акті зазначено, що внаслідок цього відбулося замокання стелі та стін у ванній кімнаті, коридорі, спальні та кухні, а також залито кухонні меблі та побутову техніку (а.с. 14,15). На обгрунтування позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди позивачем представлено дефектний акт із зведеним кошторисним розрахунок №13 від 26.04.2013 року, затвердженим Верховинською селищною радою, згідно яких загальна вартість відновлювальних ремонтних робіт квартири [ADDRESS] після залиття її водою становить в загальному 22746 грн., а також копію видаткової накладної від 02.08.2006 року про придбання холодильника вартістю 2319,20 грн. (а.с. 16-27), однак відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №018/БТ-13 від 04.12.2013 року вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт з врахуванням вартості будівельних матеріалів у квартирі [ADDRESS] , необхідних для приведення квартири в стан, який передував залиттю, становить 2953 грн. Причиною залиття квартири [ADDRESS] є недбале користвання сантехнічними приладами мещшканців квартири №5 (а.с.73-94). Суд вважає, що саме висновок №018/БТ-13 від 04.12.2013 року, виконаний експертом відділу лабораторії судових будівельно-технічних досліджень СЕФ "Експо-Фірма" [PERSON] із долученими до нього додатками, а не дефектний акт із зведеним кошторисним розрахунок №13 від 26.04.2013 року є належним і достатнім доказом для визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири позивачів 18.04.2013 року, оскільки цей висновок повністю відповідає дослідженим в судовому засіданні обставинам справи. Також в результаті експертизи встановлено, що затікання води в місці розташування холодильника в квартирі в процесі її залиття 18.04.2013 року не виявлено, фактів не знайдено. Підтверджувальних фактів не виявлено ні на стелі над місцемзнаходження холодильника, ні на побіленій стіні у безпосередній близькості від холодильника, де знаходиться під'єднувальна електрична розетка. У зв'язку з цим, суд визнає необгрутованою позовну вимогу позивачів про стягнення із відповідача 2319,20 грн. на відшкодування вартості холодильника. Відповідно до ст. 317 Цивільного Кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 4 ст.319 ЦК України визначено, що власність зобов'язує. Згідно ч.1 ст. 177 Житлового Кодексу України, громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. Відповідно до ст.190 ЖК України громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам або приміщенням зобов'язані відшкодувати заподіяну шкоду. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов’язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальних збитків). Таким чином, суд, належно оцінивши досліджені по справі докази приходить до висновку, що залиття квартири позивачів дійсно сталося з вини вини відповідача, внаслідок його бездіяльності, а тому на нього слід покласти обов'язок відшкодувати завдану майнову шкоду, однак не в сумі 25065,20 грн., а у розмірі, визначеному в результаті проведення судової будівельно-технічної експертизи, а саме 2953 грн. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Приймаючи рішення про відшкодування моральної шкоди, суд також враховує вимоги ст.23 ЦК України, зокрема те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру моральної шкоди, яка з вини відповідача заподіяна позивачам, суд, враховуючи вимоги розумності і справедливості, вважає, що така шкода підлягає компенсації їм в грошовому виразі в розмірі 1000 грн., а тому позов в цій частині також підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial