Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення із нього аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення ним 23 років, в зв'язку із навчанням останнього. Позивач в судове засідання не з'явилася, суду подано заяву,в якій просить позов задоволити, просить розгляд справи проводити у її відсутності. Просить позов задоволити. Відповідач позов визнав частково, суду пояснив,що являється пенсіонером, отримує мінімальну пенсію і будь-якого іншого заробітку в нього немає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, подані на обґрунтування вимог, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про часткову підставність позовних вимог, виходячи із наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] із відповідачем [PERSON] з 1994року перебували в шлюбі. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO] народження. Згідно довідки №902 від 19.11.2013року, [PERSON] навчається у ДПТНЗ Івано-Франківському ВПУ СОТ на денній формі навчання, І курс. Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні син, донька продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23-х років. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. За приписами ч.2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За приписами ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006року "про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку із цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням наведених положень та вимог заяви позивачки, матеріального стану відповідача, який являється пенсіонером, суд дійшов висновку, що аліменти, підлягаючі стягненню з відповідача на утримання їх дитини слід визначити в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення сином 23 років. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 185, 199-200 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства", п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів",

Outcome: dismissed