Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач через свого представника, [PERSON], який діє на підставі довіреності звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив: -в рахунок задоволення вимог позивача до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за договором позики від 10.09.2010 року в редакції Додаткового договору № 1 від 05.09.2011 року в розмірі 1 022 974,00 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], шляхом надання йому права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його розсуд за ціною на рівні не нижче за звичайні ціни на підставі оцінки суб'єкта оціночної діяльності або незалежного експерта на момент продажу; -надати позивачу право особисто та через представників пред'являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви до бюро технічної інвентаризації, Державної міграційної служби, Державної реєстраційної служби України та інших державних органів, установ, підприємств, організацій з питань отримання витягів та інших документів, довідок про склад сім'ї, а також вчиняти всі інші дії, пов'язані з виконанням цих питань; -з метою збереження предмета іпотеки, передати предмет іпотеки до моменту його реалізації в управління позивача з наданням права обладнання предмета іпотеки охоронними пристроями, вільного доступу до іпотечного майна, зміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, укладання договорів оренди предмета іпотеки з правом отримання орендної плати; -виселити відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з іпотечного майна; -покласти на відповідачів судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 10.09.2010 року між ним та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений договір позики, за яким останні позичили в нього кошти в сумі 8 700,00 доларів США з розстроченням і кінцевим строком повернення не пізніше 10.09.2011 року. В забезпечення виконання договору позики, того ж дня позивачем був укладений договір поруки із Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківський центр правової допомоги» (ТОВ «ХЦПД»), за яким ТОВ «ХЦПД» поручилося за виконання боржниками своїх зобов'язань з повернення боргу за договором позики і стало з ними солідарним боржником. В якості додаткового забезпечення, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали позивачеві в іпотеку свою квартиру [ADDRESS], про що 10.09.2010 року між ними був укладений іпотечний договір про задоволення вимог іпотекодержателя. 05.09.2011 року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] додатково позичили у позивача 2 400,000 доларів США і домовилися про розстрочення повернення всієї суми боргу ще на рік до 10.09.2012 року, про що між ними був укладений додатковий договір № 1 про внесення змін до договору позики та іпотечного договору. Взятих на себе зобов'язань відповідно до умов договору позики відповідачі не виконували, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися за захистом своїх прав в суд із позовом про стягнення з них боргу, і 18.03.2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова було винесене заочне рішення про стягнення з відповідачів на його користь 1 022 974,00 грн. Оскільки відповідачі добровільно рішення суду не виконали, в рахунок своїх вимог щодо стягнення цієї заборгованості позивач просить звернути стягнення на передану йому в іпотеку квартиру. 09.12.2015 року до суду надійшла уточнена позовна заява в якій зазначено, що 1) згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.12.2015 року за № 49104992 відповідач [PERSON] на праві приватної власності володіє: -житловим будинком [ADDRESS]; -трикімнатною квартирою [ADDRESS]; -житловим будинком [ADDRESS]; -житловим будинком [ADDRESS] (Інформаційна довідка додається). 2) згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04 грудня 2015 року за № 47408274 Відповідач 2 [PERSON] на праві приватної власності володіє: двокімнатною квартирою [ADDRESS]; квартирою [ADDRESS]; 3) Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04 грудня 2015 року за № 47420551 Відповідач 4 [PERSON] на праві приватної власності володіє: -житловим будинком [ADDRESS]; -однокімнатною квартирою [ADDRESS]. В зв'язку з вище зазначеним позивач просить виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], що розташований за адресою: [ADDRESS], або в квартиру [ADDRESS], або в житловий будинок [ADDRESS], або в житловий будинок [ADDRESS], або в квартиру [ADDRESS], або в квартиру [ADDRESS]., або в житловий будинок [ADDRESS], або в однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, клопотання про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило. Згідно відповідей на запити до Красноградського РС ГУ ДМС України вбачається, що [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON] значаться зареєстрованими за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно повідомлення Укрпошти [PERSON] не відправлена кореспонденція, так як він проживає в м. Донецьк, на даний час кореспонденцію відправити не представилося можливим. Представник відповідача ТОВ «Харківський центр правової допомоги» в судове засідання не з'явився, надіслав суду письмові пояснення, в яких підтвердив всі обставини, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, визнав вимоги позивача законними і обґрунтованими, просив розглядати справу за відсутності представників ТОВ «ХЦПД». Враховуючи те, що сторони про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі доказами на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд дослідивши всі матеріали справи в їх сукупності, вважає за необхідне позов задовольнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.09.2010 року між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений договір позики, за яким останні позичили в позивача кошти в сумі 8 700,00 доларів США з розстроченням і кінцевим строком повернення не пізніше 10.09.2011 року, що підтверджується договором позики від 10.09.2010 року посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим № 2023 (а.с. 12-13). В забезпечення виконання відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] їхніх зобов'язань за договором позики, 10.09.2010 року між позивачем та відповідачем ТОВ «Харківський центр правової допомоги» був укладений Договір поруки відповідно до умов якого ТОВ «Харківський центр правової допомоги» поручився перед позивачем за повернення позичальниками позичених коштів і в силу ст. 554 ЦК України став солідарним із ними боржником за зобов'язанням повернути позивачеві кошти, а також сплатити проценти за користування ними і 3 % річних від несвоєчасно повернутих коштів, неустойку, компенсацію збитків та відшкодування моральної шкоди (а.с. 14, 15). Крім того, 05.09.2011 року відповідачі додатково позичили у позивача 2400 доларів США, що підтверджується Додатковим договором № 1 до Договору позики від 10.09.2011 року за реєстровим № 2023 посвідчений ПН ХМ НО Широковою В.А. та зареєстрований нею в реєстрі за № 2547 (а.с. 16). У зв'язку з цим, в укладений між позивачем та відповідачами Договір поруки від 10.09.2010 року шляхом укладення 05.09.2011 року Додаткової угоди до нього про викладення сторонами п. 1.1 Договору поруки в новій редакції були внесені відповідні зміни. Всього за Договором позики від 10.09.2010 року за реєстровим № 2547 в редакції відповідно до Додаткового договору № 1 до нього від 05.09.2011 року за реєстровим № 2547 відповідачі отримали від позивача 11 100, 00 доларів США, з яких 2 400, 00 доларів США станом на момент укладення Додаткового договору № 1 від 05.09.2011 року вже були позивачеві повернуті. Умовами Додаткового договору № 1 від 05.09.2011 року за реєстровим № 2547 сторонами також було передбачене повернення позичальниками коштів частинами (з розстроченням) у визначені п. 1 Договору позики в редакції Додаткового договору № 1 порядку та строки з кінцевим терміном повернення не пізніше 10.09.2012 року (а.с. 14-16). Таким чином, судом встановлено, що встановлений Договором позики термін виконання відповідачами їхніх зобов'язань з поверненням боргу скінчився 10.09.2012 року, однак свій обов'язок вони належним чином так і не виконали. Неповернутими позивачеві залишилися кошти в сумі 8 100, 00 доларів США. З метою забезпечення реального виконання відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] їхніх зобов'язань за Договором позики від 10.09.2010 року за реєстровим № 2023 того ж дня між вказаними вище відповідачами було укладено іпотечний Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений 10.09.2010 року (а.с. 20-21). За умовами вказаного Іпотечного договору в забезпечення виконання зобов'язань з повернення позивачу боргу за Договором позики відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали позивачу в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Вказаний предмет іпотеки є власністю іпотекодавців і належить їм на праві власності наступним чином: - [PERSON], 20.04.1994 року, ? частина квартири на підставі свідоцтва на право особистої власності на житло б/н виданого Бюро по приватизації державного житлового фонду м. Красноград Харківська область 20.04.1994 року, яке було зареєстровано в Красноградському бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» реєстровий № 87 в реєстровій книзі № 1 та ? частина квартири на підставі договору про розподіл майна подружжя, посвідченого Красноградською державною нотаріальною конторою Харківської області від 14.12.1996 року та зареєстровано в реєстрі за № 1-2719, який було зареєстровано в Державному підприємстві технічної інвентаризації «Інвентаризатор» м. Красноград Харківської області від 17.12.1996 року, реєстровий номер № 87 в реєстровій книзі № 1 (а.с. 23-25); - [PERSON], [PERSON] належить по ? частина квартири на підставі свідоцтва на право особистої власності на житло б/н виданого Бюро по приватизації державного житлового фонду м. Красноград Харківська область 20.04.1994 року, яке було зареєстровано в Красноградському бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» реєстровий № 87 в реєстровій книзі № 1 (а.с. 22-25). З матеріалів справи вбачається, що відповідачі порушили взяті на себе за Договором позики зобов'язання і борг позивачу в повному обсязі не повернули, в зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав із позовом про стягнення з відповідачів суми заборгованості. Згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.03.2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі та стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «Харківський центр правової допомоги» на користь [PERSON] заборгованість, що утворилася станом на 24.06.2014 року за договором позики та додатковим договором до нього в сумі еквівалентній 10 803, 00 доларам США за курсом НБУ, а також неустойку за прострочення повернення позики в сумі 891 000, 00 грн., що в загальній сумі становить - 1019320 грн. 97 коп. та стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «Харківський центр правової допомоги» на користь [PERSON] суму витрат по сплаті судового збору в розмірі 3 654, 00 грн. з кожного. Всього за вказаним рішенням суду за укладеним Договором позики від 10.09.2010 року за реєстровим № 2023 в редакції відповідно до Додаткового договору № 1 до нього від 05.09.2011 року за реєстровим № 2547 разом із понесеними судовими витратами з відповідачів на користь позивача стягнуто заборгованість в сумі 1022 974, 00 грн. (а.с. 17-19). В силу ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять і суду не надані докази повної або часткової сплати відповідачами заборгованості позивачеві за договором позики від 10.09.2010 року та додатковим договором № 1 до нього від 05.09.2011 року в сумі, визначеній заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.03.2015 року. Тому, суд приймає твердження позивача про невиконання відповідачами їхніх зобов'язань перед ним зі сплати йому заборгованості за договором позики в сумі 1 019 320,97 грн. Таким чином, розмір заборгованості відповідачів перед позивачем за договором позики від 10.09.2010 року та додатковим договором № 1 до нього від 05.09.2011 року вже був предметом судового розгляду і визначений судовим рішенням, що набрало законної сили, а тому, в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України, додаткового доказування не потребує. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу(ст.1050 ЦК). Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель задовольняє свої вимоги за основним зобов'язанням у повному обсязі, що визначений на час виконання цих вимог, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: 1)витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; 2)витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; 3)витрат на страхування предмета іпотеки; 4)збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 38 Закону України "Про іпотеку" передбачений такий спосіб реалізації предмета іпотеки як продаж іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві. Частинами 5, 6 ст.38 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Таким чином, виходячи з вище зазначеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про задоволення його вимог за договором позики від 10.09.2010 року та додатковим договором № 1 до нього від 05.09.2011 року в розмірі відповідно до заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.03.2015 року на суму 1 019 320,97 грн. за рахунок предмета іпотеки із застосуванням визначеної положеннями ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедури звернення стягнення на нього шляхом продажу будь-якій третій особі-покупцю. Що стосується вимог позивача щодо виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в цій частині позову суд вважає за необхідне відмовити позивачеві з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що 22.09.2012 року від імені позивача його представником відповідачам була надіслана письмова вимога про виконання зобов'язання за договором позики з вимогою про усунення порушення та попередженням про можливе звернення стягнення на предмет іпотеки, де містилися в тому числі й вимоги про добровільне звільнення квартири, що є предметом іпотеки, виселення з неї іпотекодавців та всіх мешканців, що проживають там з їхнього дозволу або згоди чи без таких дозволу або згоди (а.с. 26-60). 25.09.2012 року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали рекомендований лист із Вимогою, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, яке було повернуте на адресу позивача. 28.09.2012 року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] також отримали цінні листи із Вимогою, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштових відправлень, які були повернуті на адресу позивача. Відповідач [PERSON] особисто отримав як рекомендований так і цінний листи 26.09.012 року та 04.10.2012 року. Відповідачем [PERSON] було проігноровано факт надходження на його адресу від імені кредитора [PERSON] цінного та рекомендованого листів, і вони були повернуті на адресу позивача із вказівкою на закінченням терміну зберігання як на причину невручення(а.с. 35-60). У зв'язку з належним направленням позивачем Вимоги про добровільне звільнення іпотечного майна, відповідачі вважаються такими, що належним чином повідомлені позивачем про необхідність протягом 30-тиденного терміну виселитись з іпотечного майна. Відповідно до статей 39,40 Закону України "Про іпотеку", виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. Примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Такий порядок встановлюється ч.ч.2,3 ст.40 цього Закону, згідно з якими після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. З ст.109 ЖК Української PCP. Однак, Верховний Суд України у постанові від 18 березня 2015 року у справі № 6-39цс15, предметом якої був спір про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку зазначив, що допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 ст.109 ЖК Української PCP.). Аналізуючи вище викладене, з матеріалів справи витікає, що відповідачами була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] не за рахунок позичених коштів у позивача. З матеріалів справи вбачається, що разом з уточненими позовними вимогами позивачем було надано інформаційні довідки з Державного реєстру реових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 04.12.2015 року за № 47408274, з яких витікає, що 1) [PERSON] належать на праві приватної власності: -житловим будинком [ADDRESS]; -трикімнатною квартирою [ADDRESS]; -житловим будинком [ADDRESS]; -житловим будинком [ADDRESS] (Інформаційна довідка додається). 2) Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.12.2015 року за № 47408274 відповідачу [PERSON] на праві приватної власності володіє: двокімнатною квартирою [ADDRESS]; квартирою [ADDRESS]; 3) Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04 грудня 2015 року за № 47420551 Відповідач 4 [PERSON] на праві приватної власності володіє: -житловим будинком [ADDRESS]; -однокімнатною квартирою [ADDRESS]. Однак, з наданих позивачем зазначених вище інформаційних довідок не можливо ідентифікувати чи дійсно [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить зазначене нерухоме майно, так як окрім прізвища, ім'я та по батькові в даних довідках не відображено ні дати народження, ні паспортні дані відповідачів, ні ідентифікаційні номери, що могли б підтвердити дану позивачем інформацію (а.с.????). З урахуванням наведеного, проаналізувавши норми діючого законодавства, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за договором позики від 10.09.2010 року та додатковим договором № 1 від 05.09.2011 року в розмірі згідно заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.03.2015 року в сумі 1 022 974 грн. 00 коп., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] - шляхом застосуванням визначеної ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання права [PERSON] продати предмет іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу; 2) Надати [PERSON] право особисто та через представників пред'являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви (в тому числі стосовно сімейного стану іпотекодавців [PERSON], [PERSON], [PERSON].) до бюро технічної інвентаризації, Державної міграційної служби України, Державної реєстраційної служби України та інших державних і комунальних установ, підприємств, органів та організацій з питань отримання Витягів та інших документів, довідок про склад сім'ї, а також вчиняти всі інші дії, пов'язані з виконанням цих питань; 3) Передати предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] - в управління [PERSON] (податковий номер: [NUMBER]) на період до її реалізації за визначеною ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедурою продажу. В іншій частині позовних вимог, щодо виселення відповідачів з квартири [ADDRESS]за адресою: відмовити. Згідно з ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь [PERSON]. з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]витрати пов'язані зі сплатою ним при пред'явленні позову судового збору в сумі 487, 20 грн. з кожного по 81, 20 грн.

Outcome: partial