Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 4349,04 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29.10.2009 року є власноком квартири [ADDRESS]. Відповідно до рішення правління ПАТ "ХК "Київміськбуд", житловий будинок [ADDRESS] передано експлуатуючій організації ТОВ "Перший український експертний центр". Наказом ТОВ "Перший український експертний центр" №2/1 від 01.10.2012 року прийняло житловий будинок №2 по вулиці Пулюя Івана у місті Києві в подальшу експлуатацію, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.10.2012 року. Також зазначає, що між Позивачем і Відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, проте відповідач не сплатив своєчасно і в повному обсязі плату за утримання житла та плату за користування житловими послугами, внаслідок чого утворилась зазначена заборгованість. Позивач вказав, що відповідач не сплатив за надані комунальні послуги та не відшкодував витрати на утримання будинку та прибудинкової території, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем за період з жовтня 2012 року по травень 2014 року в сумі 4349,04 грн. На підставі викладеного, позивач просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.156,162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки і правовідносини сторін, що виникли, та які полягають у праві позивача вимагати від відповідача оплати займаного жилого приміщення та оплати наданих комунальних послуг та обов`язку відповідача сплачувати вказані платежі. Встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 29.10.2009 року. Відповідно до рішення правління ПАТ "ХК "Київміськбуд" (протокол №29 від 15.08.2012 року), житловий будинок [ADDRESS] передано експлуатуючій організації ТОВ "Перший український експертний центр". Наказом №2/1 від 01.10.2012 року ТОВ "Перший український експертний центр" прийняло житловий будинок [ADDRESS] в подальшу експлуатацію, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.10.2012 року. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов'язані сплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно показань засобів обліку води і теплої енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Судом встановлено, що за період з жовтня 2012 року відповідач отримував рахунки від позивача на сплату житлово-комунальних послуг, що ним в свою чергу не оспорювалось і таким чином відповідач визнав умови споживання цих послуг в тому числі, що стосується тарифу, який встановлений виконавцем для їх надання та порядку оплати. Неодноразові попередження позивача про сплату заборгованості за користування комунальними послугами відповідачем залишені без уваги. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов'язки. Отже, позивач має право вимагати від відповідача виконання обов'язку щодо оплати наданих послуг. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог і приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 4349,04 грн. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору 243,60 грн.

Outcome: approved