Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить зняти арешт, внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на житловий будинок [ADDRESS], зареєстрований 28.05.2008 року за № 7270158 реєстратором: Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області, 25015, Кіровоградська обл., м. Кіровоград, вул. В.Чорновола, 1-Г на підставі повідомлення, б/н, 21.03.1989, Ощадбанк. Ухвалою суду від 15 березня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження по вищевказаній справі. Ухвалою суду від 15 березня 2018 року замінено по даній справі відповідача філію Кіровоградське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на ПАТ «Державний ощадний банк України». Позивач до суду не з'явився, повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача до суду не з'явився, повідомлявся належним чином, надав відзив, з якого вбачається, що на його думку спірні правовідносини виникли безпосередньо між позивачем та Державним нотаріальним архівом в Кіровоградській області,який згідно копії інформаційної довідки № 116536123 від 07.03.2018 р. (надалі інформаційна довідка),доданої позивачем до позову, здійснив 28.05.2008 року реєстрацію заборони на нерухоме майно. А тому, AT «Ощадбанк» не може відповідати за дії іншої особи у зв'язку з чим не є належним відповідачем. Крім того, вважає, що належних доказів на підтвердження обставин порушення прав позивача збоку AT «Ощадбанк» не надано, також відсутні належні докази права власності позивача на обтяжене нерухоме майно і тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що арешт на житловий будинок [ADDRESS] накладено на підставі повідомлення, б/н, 21.03.1989, Ощадбанк та зареєстроване 28.05.2008 року за № 7270158 реєстратором: Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області, 25015, Кіровоградська обл., м. Кіровоград, вул. В.Чорновола, 1-Г. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 120348310 від 12.04.2018 року за [PERSON] зареєстроване право приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки, серія та номер 2-665, виданий 21.02.1989 року. Згідно довідки від 29.11.2017 року № 109.61/1-631 Філія - Кіровоградське обласне управління AT «Державний Ощадний Банк України» кредитна заборгованість за фізичною особою [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] станом на 28.11.2017 року не обліковується. Банк майнових та інших претензій не має та не заперечує, щодо розпорядження своїм майном(а.с.8) Згідно Довідки від 23.02.2018 року № 109.61/1-111 Філія - Кіровоградське обласне управління AT «Державний Ощадний Банк України» кредитна заборгованість за фізичною особою [PERSON]„ ідентифікаційний номер [NUMBER] станом на 28.11.2017 року не обліковується. У відповідності з постановою НБУ № 601 від 08.12.2004 року встановлено граничний термін зберігання кредитної справи -10 років, відповідно інформація стосовно наявності кредитної заборгованості відсутня. Банк майнових та інших претензій не має та не заперечує, щодо розпорядження ним майном(а.с.9). Відповідно до п. 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справа про зняття арешту з майна позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном,належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред'явлені їхніми представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким передано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого затвердженим наказом Мінюсту України від 09.06.1999 року за №31/5, зареєстрованим в України 10.06.1999 року за № 364/3657 /зі змінами/, та Інструкцією про порядок заповнення заяв та ведення Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Мінюсту України від 18.08.2004 року за №85/5, зареєстрованим в Мінюсті України 18.08.2004 року за № 1021/9620 /зі змінами/. Відповідно до п. 1.5. вказаного вище Положення, Реєстраторами Реєстру заборон (далі затор) є: державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси; державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України та його регіональні філії. Реєстратори приймають заяви про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна від державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів, які не є Реєстраторами, судів та слідчих органів та постанови про арешт майна боржника органів державної виконавчої служби та інших осіб, визначених цим Положенням; вносять та вилучають записи до (з) Реєстру заборон про заборони , арешти щодо нерухомого майна; отримують (видають) витяги з Реєстру заборон. Пунктом 2.1 Положення було визначено вичерпний перелік підстав для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна , а саме: накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріус реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна. Згідно до ст. 73 Закону України "Про нотаріат", нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Статтею 74 Закону України "Про нотаріат" передбачено зняття заборони і у вказаній статті зазначено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п.п. 5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави(іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинені договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотеко держателем предмета іпотеки; про припинення , розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору ; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою, або закінчення п'ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України право кожного володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своим майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За наведених обставин та оскільки ніяких договірних зобов'язань у позивача перед ПАТ «Державний ощадний банк України» не існує, суд приходить до висновку, що позов є законним і обґрунтованим, а тому задовольняє його в повному обсязі. Судові витрати у відповідності до ст.141 ЦПК України суд покладає на позивача по фактично понесеним ним витратам. На підставі ст.ст. 319, 391 ЦК України, Закону України "Про виконавче провадження",

Outcome: approved