Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

16.04.2015 року позивач, в особі ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 22.07.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № DOQ0AE0000113768 (Договір) з метою придбання автомобілю, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 19267,13 доларів США на термін до 19.07.2013 року, зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 17,04% річних, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інші витрати. Відповідач вказаних умов договору не виконав у зв'язку із чим станом на 03.04.2015 року заборгував позивачу суму в розмірі 76661,98 доларів США, що за курсом НБУ від 03.04.2015 року у гривневому еквіваленті складає 1801556,58 гривень, та до теперішнього часу борг не сплачує. Представник позивача просить суд, стягнути з відповідача вказану суму боргу на користь позивача разом із судовими витратами в розмірі 3654 гривні. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала прости постановлення заочного рішення по справі. Відповідач до судового засідання на неодноразові виклики не зявлявся, про дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Оскільки сторони до судового засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зі ст.530 ЦК України вбачається, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтями 1048,1049,1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобовязаний повернути позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що 22 липня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] укладено кредитний договір № DOQ0AE0000113768,за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 19267,13 доларів США строком до 19 липня 2013 року (п.17.1.5), зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 17,04% річних (п.17.1.6). Відповідач зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки, комісію за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором, а також інші витрати передбачені Договором. Розділом 14 Договору передбачена відповідальність сторін, а саме п.14.2 Договору передбачена пеня у розмірі 0,15 % за кожен день прострочки від суми простроченого платежу у разі порушення позичальником зобовязання щодо повернення основної суми кредиту, а також п.14.9 передбачений штраф фіксована частина 250 гривень та 5% від суми невиконаного зобовязання процентна складова. З розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.4-5) вбачається, що станом на 03.04.2015 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем складає 76661,98 доларів США, а саме: заборгованість за кредитом - 17311,07 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 5836,19 доларів США, заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 1543,04 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 48310,98 доларів США, а також штрафи (фіксована частина) - 10,64 доларів США, штраф процентна складова - 3650,06 доларів США, що за курсом 23,50 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.04.2015 року складає 1 801556,58 гривень. Таким чином судом встановлено у судовому засіданні факт наявності у відповідача відповідальності перед ПАТ "КБ "Приватбанк" за невиконане зобов'язання по Договору від 22 липня 2008 року. Однак з огляду на Постанову Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року суд вважає надмірно нараховану суму пені за Договором. Пунктом 14.3 Договору передбачено відповідальність позичальника у випадку порушення грошового зобовязання у вигляді пені у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки але не менш 1 гривні. Розрахована позивачем пеня за весь період прострочення станом на 03.04.2015 року становить 48310,98 доларів США, що не відповідає положенням ч.2 ст. 258 ЦК України, якою встановлена спеціальна позовна давність в один рік по вимогах про стягнення неустойки (штрафу, пені) і застосовується судом незалежно від подання заяви про застосування строків позовної давності (п.п.3,4 ст.267 ЦК України). З урахуванням наведеного, суд вважає, що пеня не може перевищувати обчисленому за річний період розміру пені 13332,76 доларів США (17311,07+5836,19+1543,04=24690,3:100*0,15*360). У звязку зі зменшенням розміру пені як наслідок зменшується розмір загальної суми боргу, а значить підлягає перерахунку розмір штрафу у процентному відношенні, який складатиме до стягнення 1901,15 доларів США (17311,07+5836,19+1543,04+13332,76=38023,06:100*5=1901,15). В частині стягнення з [PERSON] фіксованого штрафу суд вважає необхідним відмовити ПАТ "КБ "Приватбанк", оскільки визначення фіксованого штрафу (неустойки), що закріплена у кредитному договорі від 22 липня 2008 року, не відповідає поняттю неустойки, передбаченому в цивільному законодавстві України, тобто неустойкою не може бути фіксована сума штрафу. Також суд зазначає, що згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. На підставі викладеного з [PERSON], на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню сума заборгованості у загальному розмірі 39924,21 долар США, що за курсом 21,42 НБУ від 27 травня 2015 року (на день винесення рішення суду) становить 855176,58 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено суму судового збору у розмірі 3654 гривні, оскільки судом задоволено 47,47% від заявлених позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1734,55 гривні, решта суми сплаченого судового збору на користь позивача з відповідача стягненню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial