Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал» звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку 2035,67 грн. заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.04.1998 року по 01.02.2014 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачам, надаються послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: м. Львів, вул. Любінська, 150/88, якими вони користуються, проте належним чином не виконують своїх обов'язків щодо їх оплати, що й спричинило виникнення заборгованості в зазначеному вище розмірі. Зазначає, що оскільки ЛМКП «Львівводоканал» в жовтні 2010 року зверталося в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення із боржника суми заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, який 31.12.2010 року скасовано, зазначені вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні. Представник позивача - [PERSON], яка діє на підставі довіреності /а.с.22/ в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні наведеним, просить задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги заперечила, покликаючись на пропуск позивачем строку позовної давності, а також позивачем не надано доказів, що її довірителька користувалася послугами водопостачання, лише надана роздруківка заборгованості. Просить відмови в задоволенні позову. Відповідач, [PERSON], який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, що стверджується повідомленням про вручення поштового повідомлення, в судове засідання не з'явився, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд за його відсутності. Що стосується письмової заяви [PERSON] про бажання особисто приймати участь у судовому засіданні і не розглядати справу за її відсутності, то таку суд до уваги не бере, оскільки в судовому засіданні присутній її представник, яка уповноважена на представництво її інтересів у судовому засіданні, і її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки позивач не заперечила про розгляд справи за відсутності відповідачів, які належним чином були повідомлені про судове засідання. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві власності належить Львівській міській раді, та в якій зареєстровані і проживають [PERSON] та [PERSON], що стверджується довідкою ЛКП «Нове» № 4171 від 05.12.2013 року /а.с.4/. У відповідності до п.1.1 рішення Львівської міської ради №365 від 08.06.2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у місті Львові», виконавцем житлово-комунальних послуг у житлових будинках м. Львова з управління будинком, спорудою або групою будинків та їх утримання є львівські комунальні житлово-експлуатаційні підприємства. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Із матеріалів справи вбачається, що в будинку [ADDRESS], в якій зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON], позивач надає за вказаною адресою споживачу послуги з водовідведення та водопостачання. Судовим наказом Залізничного районного суду м. Львова від 31.12.2010 року з [PERSON] та [PERSON]. стягнуто заборгованість за послуги з водовідведення та водопостачання в розмірі 2035,67 грн., даний наказ скасовано судом 07.02.2011 року /а.с.9/. Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно ст.13 цього Закону до житлово-комунальних послуг відносяться - комунальні послуги, в тому числі централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, цетралізоване опалення, та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до ст.16 Закону порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником (ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами. Згідно ст.ст.156, 162 ЖК України, власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Відповідно до ст.179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду ЖБК, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Обов'язок на власників жилого приміщення по несенню витрат на утримання будинку і прибудинкової території, сплаті комунальних послуг покладений також нормами ст.322 ЦК України, ст.ст.12, 13, 20, 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8.10.1992 року, п.п.17, 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України№630 від 21.07.2005 року. Згідно ст.68 ЖК України та ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, зокрема послуги водопостачання та водовідведення. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в установлені строки. Відповідно до п. 17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 листопада 2005 року послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Пунктом 30 зазначених Правил передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно наданих позивачем розрахунків (а.с.5-8) за період з 01.04.1998 року до 01.02.2014 року заборгованість споживача за адресою: м. Львів, вул. Любінська, 150/88 за послуги з водовідведення та водопостачання складає 2035,67 грн. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично склалися правовідносини з надання житлово-комунальних послуг і оплати за них. Доказів того, що позивач неналежним чином чи не в повному обсязі надає відповідачеві послуг з водовідведення та водопостачання відповідачем суду не надано, від таких послуг не відмовлялися та використовували для власних потреб, тим самим визнавали наявність правовідносин з ЛМКП «Львівводоканал». Між тим, слід зауважити, що відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Щодо покликань представника відповідача про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, то суд переконаний за необхідне зазначити наступне. У відповідності до ч.3 та ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до ст.ст. 256, 257, 258 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно ст.264 ЦПК України, а також правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу та іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч.1, 3 ст.264 ЦК України). Як вбачається із матеріалів справи та не оспорюється сторонами, що ЛМКП «Львівводоканал» в жовтні 2010 року звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу, який 07.02.2011 року скасовано, а тому, з урахуванням строку позовної давності в три роки, стягненню підлягає сума заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з жовтня 2007 року до жовтня 2010 року в розмірі 343,64 грн. (2035,67 грн. - 1692,03 грн.) У відповідності до ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст.541 ЦК України). Як встановлено судом, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в [ADDRESS], а тому несуть солідарний обов'язок з його утримання та сплати за надані комунальні послуги. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши на користь ЛМКП «Львівводоканал» в солідарному порядку із [PERSON] та [PERSON] заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за період з жовтня 2007 по жовтень 2010року в розмірі 343,64 грн., в решті позову слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, з огляду на зазначене з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути по 20,56 грн. судового збору, сплаченого позивачем /а.с.10-13/.

Outcome: partial