Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернувся в Верховинський районний суду із вищезазначеним позовом до відповідачки, треті особи, що не заявлють самостійних вимог щодо предмета спору - відділ реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, служба у справах дітей Верховинської районної державної адміністрації. Позовні вимоги мотивує тим, що проживав однією сім'єю із відповідачкою з 2003 по 2013 рік, але у зареєстрованому шлюбі з 2007 року. Від спільного проживання у них є двоє дітей - син [PERSON], [INFO], який народився до укладення шлюбу, а тому у його у свідоцтві про народження відомості про батька запиисано у відповідності до ст. 135 СК України та дочка [PERSON], [INFO]. У 2013 році сімейні відносини між ними погіршилися, відповідачка знайшла собі іншого чоловіка і переїхала з ним до Городенківського району та забрала доньку. Син залишився проживати з ним і проживає на даний час. Рішенням Городенківського районного суду від 11.04.2014 року між ним та відповідачкою було розірвано шлюб, однак місце проживання обидвох дітей визначено з матір'ю, хоча вона ніколи не заперечувала проти того, щоб син проживав з ним. На даний час відповідачка вже створила іншу сім'ю та разом із їхньою спільною дочкою живе в Городенківському районі, де вже народила дитину від іншого чоловіка. Син [PERSON] навчається в 5-му класі Замагорівської школи, він як батько повністю займається його вихованням та утриманням, а тому хоче юридично закріпити своє батьківство та надати дитині своє прізвище. Надати згоду на визнання батьківства в позасудовому порядку в органах ДРАЦСу відповідачка відмовляється, а тому просить визнати його батьком [PERSON], [INFO], визначити його місце проживання з ним та внести зміни в актовий запис про народження дитини №14 від 04.10.2004 року, зазначивши його [PERSON], [INFO] батьком [PERSON], [INFO] та змінити прізвище дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву ,в якій вказала, що позовні вимоги не визнає, мотивуючи ти, що позивач після народження сина та перебування у шлюбі не бажав записати його на своє прізвище, також рішенням Городенківського районного суду дітей залишено на проживання з нею, вважає, що в судовому засіданні необхідно заслухати думку самого сина [PERSON] про те чи він бажає змінювати прізвище. Просить справу розгялянути за її відсутності. Представник третьої особи відділу реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції в судове засідання не з'вився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Представник третьої особи - служби у справах дітей Верховинської РДА Маротчак М.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги позивача щодо визначення місця проживання сина [PERSON] із ним визнала обгрунтованими. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що навчається в 5-му класі Замагорівської ЗОШ І-ІІІ ступенів. Після того як батьки припинили спільно жити, залишився проживати з батьком, а молодша сестра з матір'ю. Свою матір, яка проживає в Городенківському районі періодично навідує на канікулах. Бажає і надалі проживати із батьком, а також мати його прізвище "[PERSON]". Суд, заслухавши пояснення сторін, заяву відповідачки, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України передбачено,що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами,які беруть участь у справі. Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (далі СК України), при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 7 Конвенції "Про права дитини"- дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Встановлено, що в свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] та актовому записі про його народження №14 від 04.10.2004 року батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Відомості про батька внесені зі слів матері (а.с. 4, 26) Позивач та відповідачка на момент народження сина [PERSON] у шлюбі не перебували, тому запис про батька дитини було здійснено на підставі ст. 135 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Як роз'яснено в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Стаття 57 ЦПК України вказує на те, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", органами державної реєстрації актів цивільного стану є також відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану). За змістом ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Статтею 134 СК України визначено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Факт того, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: довідкою виданою виконкомом Замагірської сільської ради від 30.03.2015 року за вих.№134, якою стверджується, що [PERSON] проживає в с. Замагора Верховинського району Івано-Франківської області та виховує неповнолітнього сина [PERSON], 2004 року народження(а.с.8), довідкою Замагірської ЗОШ І-ІІІ ступенів, якою стверджується, що [PERSON] прибув на навчання в зазначену школу у 2013 році та на даний час навчається в 5 класі, проживає з батьком [PERSON].(а.с.7), а також показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] Крім того, відповідачка в своїй заяві, яку вона надіслала в судове засідання, заперечуючи проти задоволення позову фактично не спростувала, що [PERSON] є її та [PERSON] спільною дитиною. Будь-яких доказів на обгрунтування свого заперечення проти задоволення позову [PERSON] не надала . Таким чином походження дитини [PERSON] від позивача [PERSON] підтверджується належними доказами, а тому суд вважає за доцільне визнати [PERSON] батьком [PERSON] , а також внести зміни до актового запису про народження дитини. Що стосується позовної вимоги про визначення місця проживання дитини, то суд виходить із вимог ч. 2 ст. 160 Сімейного Кодексу України відповідно до якої місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11.04.2014 року, яким було розірвано шлюб між відповідачем та позивачкою їхніх неповнолітніх дітей було вирішено залишити на проживання при матері [PERSON].(а.с.5) Однак, в судовому засіданні встановлено, що неповнолітній [PERSON] після розірвання шлюбу постійно проживає із батьком [PERSON] та перебуває на його утриманні та вихованні. При вирішенні питання щодо подальшого місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини,стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки допитаний в судовому засіданні в якості свідка неповнолітній [PERSON], якому виповнилося 10 років, виявив бажання і надалі проживати з батьком, а відповідачка у своїй заяві фактично проти цього не заперечила, суд вважає, що місце його проживання слід змінити та визначити з батьком [PERSON], так як це буде відповідати інтересам дитини, а також будь-яких перешкод для цього в судовому засіданні не встановлено. Таким чином, судом встановлено, що факти, викладені позивачем у своїй позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, доведеними належними доказами, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Виходячи з вищенаведеного, на підставі ст. 16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 125, 128, 134, 135,160,161 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",

Outcome: approved