Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

ПАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулося до суду із позовною заявою, в якій вказує, що 02.03.2015 між ним та ТОВ ВЕДЕРСТАД було укладено договір добровільного страхування №bm45563а5к5, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 20.12.2015 р., о 12 год. 20 хв. по автодорозі Т-02-12 Вінниця- Шпиків- Комаргород 27 км+220 м, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) «ВАЗ», номерний знак [NUMBER], який знаходився та під керуванням [PERSON]; 2) автомобіль потерпілого. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту внаслідок ДТП склала 121 520 грн. 55 коп. На підставі заяви, страхових актів №АХА2001155 від 27.01.2016 року та страхового акту №АХА2015792 від 19.02.2016 року з відповідними розрахунками страхового відшкодування, відповідно до норм ст.. 27 Закону України „Про страхування ", позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 121520, 55 грн., підтвердженням слугує платіжне доручення № 219 661 від 28.01.2016 року. Таким чином, з моменту виплати, позивач отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Відповідач [PERSON] був застрахований в ПАТ "НАСК "Оранта" згідно полісу №АЕ2827754. В межах ліміту полісу з урахуванням франшизи ПАТ "НАСК "Оранта" сплатило ПАТ "СК АХА Страхування" страхове відшкодування в розмірі 49490 грн. Відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення Тиврівським районним судом Вінницької області відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення під час ДТП. Таким чином, особою, відповідальною за завдані потерпілому збитки, у даному випадку є відповідач відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України. Сума виплати страхового; відшкодування, яку повинен сплатити відповідач складає: склала 121 520 грн., 55 коп. -49 490 грн., 00 грн. = 74 030 грн. 55 коп. 03.11.2016 р. відповідачу була направлена Заява про регресні вимоги № [NUMBER]. У встановлений законодавством строк позивачу не було виплачено страхового відшкодування. Відповідач вказаної суми не сплатив. Просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ Страхова компанія «АХА Страхування» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 74 030 (Сімдесят чотири тисячі тридцять ) грн. 55 коп. Стягнути з [PERSON] на користь ПАТ Страхова компанія «АХА Страхування» сплачений судовий збір в розмірі 1 378 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача Чекалюк О.А. позовні вимоги підтримав, пояснив, що страхова компанія хоче стягнути з відповідача лише різницю між сумою завданих збитків внаслідок ДТП та сплаченою сумою відшкодування ПАТ "НАСК "Оранта". Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, пояснив, шо відповідача не було визнано винним у вчиненні ДТП і він свою вину не визнає, а на іншого учасника ДТП адмінпротокол не складався. Справа про адмінправопорушення закрита по закінченню строків, передбачених ст. 38 КУпАП. З висновку експерта видно, що в скоєнні ДТП винуваті обоє водії, вони двоє мали можливість уникнути ДТП. Огляд транспортного засобу проведено особою на прізвище [PERSON], повноваження якого не встановлено, інші дані про нього в Акті відсутні, можливість проведення судово-авто-товарознавчої експертизи втрачена, при огляді транспорту [PERSON] залученим до огляду не був, а також не був повідомлений про дату, час і місце огляду транспортного засобу, тому даний акт не є належним доказом сппричинення зазначеної шкоди. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача водій легкового автомобіля «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час і місце проведення судового засідання, в судове засідання не з'явився, однак, будучи допитаний в попередньому судовому засіданні в якості свідка пояснив, що між його автомобілем і зустрічним автомобілем на момент, як той розпочав здійснювати маневр ліворуч - було біля 10 м. Він в цей час виїхав на зустрічну смугу, пересікаючи суцільну лінію. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 993 ЦК України перехід до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, з моменту виплати, позивач отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою. У відповідності із ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 02.03.2015 між ПАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" та ТОВ "Ведерстад" було укладено договір добровільного страхування №bm45563а5к5, за яким позивач застрахував майнові інтереси, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 6-13). 20.12.2015 р., о 12 год. 20 хв. по автодорозі Т-02-12 Вінниця- Шпиків- Комаргород 27 км, 220 м, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) «ВАЗ», номерний знак [NUMBER], який знаходився та під керуванням [PERSON]; 2) автомобіль «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що стверджується довідкою № 82563046 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 16). Розрахунок страхового відшкодування на ремонт автомобіля «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер [NUMBER] склав 121520,55 грн. (а.с. 31) На підставі заяви, страхового акта №АХА2001155 від 27.01.2016року (а.с. 33) з відповідними розрахунками страхового відшкодування на користь ТОВ ВЕДЕРСТАД позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 121520,55 грн., що стверджується платіжним дорученням № 219 661 від 28.01.2016 року (а.с. 35). Відповідно до постанови Тиврівського районного суду по справі № 145/1992/15-п від 25.05.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП провадження у справі закрите, у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. (а.с. 14). Відповідно до висновку експерта № 3961/17-21 від 10.07.2017 р. в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля ВАЗ-21093 д/н [NUMBER] [PERSON] повинен був керуватись вимогами п.п. 9.4, 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, в свою чергу водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] В.В. повинен був керуватись вимогами п.п. 1.4 та 12.3 ПДР України, технічний зміст яких наведено у дослідницький частині. В даній дорожній ситуації, в діях водія автомобіля [NUMBER] [PERSON], вбачається невиконання вимог п. 10.1 ПДР України, що знаходяться у причинному зв'язку з виникненням даної дорожньої пригоди, при цьому необхідно зауважити, що для виконання вказаної норми ПДР У водія [PERSON] не існувало перешкод технічного характеру. Що стосується оцінки дій водія автомобіля [NUMBER] [PERSON], то за умови коли його автомобіль знаходився на відстані меншій ніж 56,5...59,1м в момент виникнення небезпеки для руху, в такому випадку він не буде мати своїми односторонніми діями попередити зіткнення з автомобілем ВАЗ-21093 і в його діях невиконання вимог ПДР не вбачається, а за умови коли водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] в момент виникнення небезпеки для руху буде знаходитись на більшій відстані ніж 56,5...59,1м, в такому випадку він буде мати технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем ВАЗ-21093 і в його діях може вбачатись невиконання вимог п. 12.3 ПДР України, що стоїть у причинному зв'язку з виникненням даної дорожньої пригоди. Для отримання більш чітких відповідей автотехнічної експертизи, судом за участі експерта [PERSON] та учасників ДТП [PERSON] та [PERSON] було проведено окрему процесуальну дію на місці ДТП 26.10.2017 року, за результатами якої судовий експерт [PERSON] доповнив висновок судової автотехнічної експертизи № 3961/17-21 від 10.07.2017 р. наступним висновком, згідно якого водій автомобіля "Фольксваген Кадді" [PERSON], в момент виникнення небезпеки направив свій автомобіль праворуч за межі проїздної частини на прилеглу територію АЗС "ТНК". Що стосується показів водія [PERSON] стосовно перебігу подій під час ДТП, де він вказує, що зіткнення відбулось на його смузі на відстані 5,7 м. від лівого краю проїздної частини та його автомобіль перебував на відстані 10 м від місця зіткнення підлягають сумніву з технічної точки зору, а саме: мінімальна відстань, на якій міг знаходитись водій [PERSON] - 23,4 м. Отже, з технічної точки зору, свідчення водія [PERSON] щодо перебігу подій під час ДТП є технічно не спроможнім, так як 10 м менше ніж 23,4 м., іншими словами, щоб привести в дію гальмівну систему для гальмування з його показів потрібна мінімальна відстань у 20 м., тому його свідчення щодо обставин скоєння ДТП не слід брати до уваги. Враховуючи викладене, вбачається винуватість обох водіїв у вчиненні даного ДТП, так як і один і другий водій могли запобігти зіткненню автомобілів. В постанові про адмінправопорушення від 25.05.2016 року відносно [PERSON] не досліджувалось питання його винуватості у скоєнні ДТП. Твердження представника позивача про те, що [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП є безпідставним, а тому суд його до уваги не бере. Протокол про адмінправопорушення відносно [PERSON] працівниками поліції не складався. Враховуючи, що згідно висновків експерта у скоєнні ДТП винні обидва водії, суд вважає, що суму страхового відшкодування потрібно покласти на двох водіїв у рівних частках ( 121520, 55 : 2 = 60760,28). ПАТ "НАСК "Оранта" сплатило позивачу 49490,00 грн. Отже до стягнення підлягає 11270,28 грн. (60760,28-49490,00). Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 74030,55: 1378,00 = 53,72 11270,28: 53,72 =209,80.

Outcome: approved