Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права користування квартирою та зміну договору найму жилого приміщення внаслідок визнання наймачем іншого члена сім»ї, третя особа житлово-комунальне підприємство «Азовжилкомплекс». В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 2008 року і по теперішній час вона постійно проживає в [INFO]. У зазначеній квартирі вона проживала однією сім'єю з квартиронаймачем [PERSON], вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом святкували усі свята. В квітні 2014 року [PERSON] зареєструвала її у вказану квартиру як члена її сім'ї на постійне місце проживання, в особовому рахунку вказала племінницею, так як вважала такою. 22 квітня 2014 року [PERSON] померла, але після її смерті вона залишилася проживати в зазначеній квартирі, нести витрати по її утриманню. На даний час вона вирішила впорядкувати правовстановлюючі документи на квартиру і звернулася до ЖКП "Азовжитлокомплекс" із заявою переукласти договір найму квартири на її ім'я в зв'язку зі смертю основного квартиронаймача, однак листом від 27 жовтня 2014 року представник ЖКП "Азовжитлокомплекс" їй повідомив, що для переоформлення особового рахунку їй необхідно підтвердити родинний зв'язок між [PERSON] і нею. Проте, таких документів вона не має, крім того, згідно довідки ЖКП "Азовжитлокомплекс" ордер на квартиру [ADDRESS] загублений. У зв'язку з тим, що вона фактично була членом сім'ї наймача квартири [PERSON], була зареєстрована в ній і проживала в даній квартирі, вела з нею спільне господарство, вважає, що набула право користування спірною квартирою, як член сім'ї наймача. Тому просить суд визнати за нею право користування квартирою № 8 в будинку № 66 по вулиці Донській в місті Маріуполі Донецької області, як члена сім»ї наймача і визнати її наймачем даної квартири після померлої 22 квітня 2014 року [PERSON] На розгляд справи позивачка та її представник не з»явилися, надавши суду відповідні заяви про розгляд справи в їх відсутність. Разом з цим, раніше в судових засіданнях при розгляді справи позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім цього, позивачка пояснювала суду, що зі своїм чоловіком вона перебуває в поганих відносинах, з ним не проживає. Протягом шести років до смерті [PERSON] вона проживала разом з нею в квартирі [ADDRESS], вели спільний побут, господарство. При цьому, вона перейшла жити до неї на її ж прохання, так як у неї власне з чоловіком були сварки, він вживав алкогольні напої, її син в 2011 році помер, а донька утримувалася в інтернаті для інвалідів з дитинства по слуху, власного житла вона не має. Вважала її троюрідною родичкою зі слів батьків. Проживали вони за рахунок пенсії [PERSON] та її заробітної плати, так як вона постійно працювала, хоча на різних роботах, ховала її також вона. У [PERSON] був син, але він помер, за життя він вів не дуже добрий спосіб життя, проживав то з матір»ю, то в іншому місці з якоюсь жінкою і ніяких претензій до неї не мав, матері не допомагав. До смерті [PERSON] зареєструвала її в квартирі, але при зверненні до ЖКП їй було відмовлено у зміні договору найму, так як відсутній ордер на квартиру і не підтверджено її родинний зв»язок з померлою. Представник Маріупольської міської ради - [PERSON] на розгляд справи не з»явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність. Просив розглянити справу з урахуванням заперечень наданих раніше до суду. Раніше, при розгляді справи представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позову та вказувала на те, що факт проживання та ведення спільного господарства позивачки з померлою [PERSON] не доведений. Крім того, відсутній ордер на спірну квартиру. Також наголошувала на тому, що позивачка [PERSON] була зареєстрована в квартирі померлої [PERSON] в день її смерті 22 квітня 2014 року. З урахуванням цього, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи житлово-комунального підприємства «Азовжилкомплекс», [PERSON] пояснила суду, що реєстрація померлої [PERSON] в спірній квартирі була проведена ще в 1973 році. ЖКП є правонаступником попереднього підприємства, було організовано в 2003 році і тому на їхнє підприємство не було передано ні договору найму на цю квартиру, ні ордеру. У них є лише особовий рахунок, згідно якого [PERSON] була зареєстрована в спірній квартирі за заявою квартиронаймача. Наймачем квартири [ADDRESS] була померла [PERSON] Договір найму з іншими особами не укладався, особовий рахунок не переоформлявся. За життя [PERSON] звернулася до ЖКП із заявою, в якій вказала, що хоче зареєструвати у своїй квартирі позивачку [PERSON], яка не має з нею кровного зв»язку. З її слів та після її смерті зі слів сусідів, [PERSON] допомагала померлій по господарству, піклувалася про неї, сплачувала житлово-комунальні послуги та хоронила. Відносини між позивачкою та померлою свідчили, що вони складають сім»ю. Позивачка має такі ж самі права як і померла [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, третьої особи та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 квітня 2014 року померла [PERSON], яка була квартиронаймачем квартири № 8 по вулиці Донській, в будинку № 66 в м.Маріуполі Донецької області, що підтверджується копіями особового рахунку № 70828 (а.с.6-7,56,81). З особового рахунку вбачається, що у вказаній квартирі в період з 18 серпня 1984 року по 06 лютого 2014 року був зареєстрований син [PERSON] [PERSON], який відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області серії І-НО № 738400, помер 06 січня 2014 року (а.с.29). Крім цього, 22 квітня 2014 року також була зареєстрована [PERSON] і вказана як племінниця померлої, що підтверджується, крім цього, і заявою самої [PERSON] від 16 квітня 2014 року на ім»я директора ЖКП «Азовжитлокомплекс», в якій вона просить зареєструвати позивачку до своєї квартири (а.с.72). Вказана заява свідчить про те, що сама померла [PERSON] вважала позивачку [PERSON] своєю племінницею. Позивачка [PERSON] зверталася до ЖКП «Азовжитлокомплекс» для переоформлення особового рахунку на своє ім»я, однак 27 жовтня 2014 року їй була надана письмова відповідь з посиланням на те, що для цього треба підтвердити родинний звязок між нею та колишнім наймачем житла (а.с.8). Акт складений 16 жовтня 2014 року інспектором ЖКП «Азовжитлокомлекс» [PERSON], інспектором Тищенко Л.А. з участю сусідів - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] свідчить про те, що позивачка [PERSON]В проживає в квартирі № 8 по вулиці Донській, в будинку № 66 в м.Маріуполі Донецької області з травня 2008 року, однак зареєстрована в ній 22 квітня 2014 року. З цього ж акту вбачається, що [PERSON] здійснювала догляд за хворою [PERSON] власницею цієї квартири (а.с.5). З пояснень допитаної свідка [PERSON] вбачається, що вона є сусідкою померлої [PERSON] та позивачки [PERSON] Позивачка проживає [INFO] близько 10 років. Вони спілкуються як сусіди, вона підтверджує той факт, що позивачка доглядала за померлою [PERSON], готувала їй їжу, прала, прибирала. Досить часто вона бувала у них в гостях і їй відомо, що померла називала позивачку своєю племінницею. У померлої [PERSON] був син, який також помер в січні 2014 року, однак він, то проживав з матір»ю, то не проживав. Свідок [PERSON] пояснила суду, що працювала з позивачкою [PERSON] в МК «Азовсталь». Їй відомо, що позивачка проживала з якоюсь бабусею, однак з ким саме сказати не може. [PERSON] з чоловіком не проживає, через його неблагополучність, син її помер, вона має доньку. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою позивачки. Їй відомо, що позивачка близько 7 років, може й більше, проживала по-сусідству в бараці з померлою [PERSON] по вулиці Донській, буд. № 66. При цьому підтвердила суду той факт, що позивачка доглядала за померлою, господарювала в будинку, придбавала продукти харчування, прала і померла ніколи на неї не скаржилася, позивачку вона бачила в будинку [PERSON] і вдень, і вночі. При цьому, охарактеризувала померлого сина [PERSON] негативно. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є кумою позивачки [PERSON] та сусідкою безпосередньо померлої [PERSON] Точного періоду з якого позивачка проживала з померлою вона не назвала, однак вказала на те, що позивачка протягом тривалого часу проживала з [PERSON] спільно, відносини між ними були гарні, вони вели господарство, жили за рахунок пенсії померлої та заробітної плати [PERSON], яка працювала в різні періоди на різних роботах, разом святкували свята. [PERSON] має чоловіка, однак з ним перебуває в поганих відносинах, він проживає окремо і зловживає алкогольними напоями, її син помер, а донька перебуває в інтернаті для дітей з погіршеним слухом. Їй відомо, що у [PERSON] був син, однак він проживав з якоюсь жінкою, а до матері повертався коли у нього щось траплялося. Відносини у [PERSON] з сином були погані, на даний час син помер. Приписами ст.61 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР) встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Частиною 2 ст.61 цього кодексу регламентовано, що договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Згідно особового рахунку на квартиру [ADDRESS], ордер на вказану квартиру втрачений. Факт втрати ордеру на вказану квартиру підтверджується довідкою, виданою 29 жовтня 2014 року ЖКП «Азовжитлокомплекс» позивачці [PERSON], за якою його було втрачено при передачі архіву ЖКП його попередником (а.с.7). Крім цього, факт відсутності ордеру на спірну квартиру підтвердив представник третьої особи при розгляді справи в суді [PERSON] Згідно вимогам ст. 64 ЖК УРСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Відповідно до ст. 65 ЖК УРСР, наймач вправі в установленому законом порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (з подальшими змінами та доповненнями), вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 01 листопада 1996 р. N9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що між позивачкою [PERSON] та наймачем квартири - померлою [PERSON] була домовленість на спільне проживання однією сім'єю, яку померла вважала своєю племінницею, та на користування квартирою разом. За згодою наймача квартири позивачка, як член її сім'ї була зареєстрована у цьому жилому приміщенні, вони проживали однією сім'єю і вели спільне господарство. Також суд враховує факт реєстрації [PERSON] в спірній квартирі, те, що ця квартира була постійним місцем її проживання, тривалість часу проживання позивачки з померлою [PERSON], зокрема як встановлено при розгляді справи вони спільно проживали з 2008 року, а також той факт, що певний порядок користування жилим приміщенням між ними не обумовлювався іншими угодами. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що згідно ст.65 ЖК УРСР, позивачка [PERSON] набула рівні права користування жилим приміщенням з наймачем - квартирою № 8 в будинку № 66 по вулиці Донській в місті Маріуполі Донецької області. При цьому суд вважає, що відсутність письмової згоди сина померлої [PERSON] [PERSON] на вселення позивачки [PERSON] до спірної квартири не свідчить про те, що позивачка вселившись до квартири не набула права користування нею, оскільки при розгляді справи безспірно встановлено, що син з померлою матір»ю постійно не проживав через погані відносини, які між ними склалися, будь-яких заперечень проти цього не висловлював, що свідчить про його згоду на це, а на даний час перевірити цю обставину неможливо в зв»язку з його смертю. Частиною 1 ст.106 ЖК УРСР передбачено, що повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] і визнання за нею права користування спірною квартирою, як члена сім'ї померлої [PERSON] та про визнання її наймачем квартири [ADDRESS] по раніше укладеному договору найму жилого приміщення замість колишнього наймача [PERSON], померлої 22 квітня 2014 року. На підставі ст.ст.64,65,106 Житлового кодексу УРСР,

Outcome: approved