Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

19 жовтня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги обґрунтувала тим, що між нею та відповідачкою 09 вересня 2015 року було укладено договір позики, за яким остання отримала від позивачки в позику кошти в розмірі 49540 доларів США та 585620 гривень строком на 1 місяць, тобто до 09 жовтня 2015 року. Укладений договір підтверджує розписка, написана власноруч відповідачкою 09 вересня 2015 року. Позивачка неодноразово зверталася до відповідачки щодо повернення вказаних коштів, проте кошти так і не повернуто. Посилаючись на ці обставини, позивачка просить стягнути з відповідачки на її користь суму позики у загальному розмірі 1660143 гривні. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Парапір М.П. під час розгляду справи позов підтримали, просили його задовольнити у повному обсязі. Позивачка пояснила, що з відповідачкою [PERSON] перебувала у дружніх стосунках, тому неодноразово надавала в борг відповідачці кошти і остання щоразу переписувала розписки, з урахуванням нових сум. Так, 09 вересня 2015 року вона знову надала [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 5000 доларів США, у зв`язку з чим, остання переписала розписку, в якій вказала вже загальну суму боргу, тобто з урахуванням грошей, які вже брала в борг раніше та отриманих 09 вересня 2015 року 5000 доларів США. Загальна сума боргу склала 49540 доларів США та 585620 гривень. [PERSON] зобов`язалась повернути грошові кошти через місяць, тобто 09.10.2015 року, але не повернула, тому вона змушена захищати свої права в судовому порядку. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Гасанов К.І. позов не визнали, оскільки 09 вересня 2015 року відповідачка не брала у [PERSON] в борг грошові кошти у сумі 49540 доларів США та 585620 гривень, розписку від 09 вересня 2015 року не писала та не підписувала. Висновки експертів представник відповідачки вважає неясними, необґрунтованими та такими, що суперечать іншим матеріалам справи, що викликає сумніви в їх правильності. Вважає, що експертами самостійно було змінено визначення експертизи з "повторної" на "додаткову", що на думку представника відповідачки свідчить про перевищення експертами своїх процесуальних повноважень та викликає сумнів в їх об`єктивності. Також, на думку представника відповідачки, експертами виявлено лише сукупність загальних та окремих збіжних ознак підпису, які покладено в основу категоричного позитивного висновку, проігноровано присутні в підписах розбіжних ознак, проведено порівняльне дослідження однобоко. В судове засідання 20 серпня 2019 року представник відповідачки адвокат Гасанов К.І. та відповідачка не з`явились. Від представника відповідачки надійшла заява про відкладення розгляду справи, яку він обґрунтував зайнятістю в Київському районному суді м.Одеси у кримінальному провадженні (т.2 а.с.139-140). 30 серпня 2019 року представник відповідачки адвокат Гасанов К.І. та відповідачка в судове засідання не з`явились. Від представника відповідачки надійшла заява про відкладення розгляду справи, яку він обґрунтував зайнятістю в Одеському апеляційному суді 30 серпня 2019 року об 11 годині у розгляді кримінального провадження щодо [PERSON]. На підтвердження представник відповідачки надав витяг із Списку справ, призначених до розгляду Одеським апеляційним судом на 30.08.2019 року. Проте, з даного списку не вбачається, що адвокат Гасанов К.І. є учасником зазначеного кримінального провадження (т. 2 а.с. 155-156). Одними із основних засад цивільного судочинства, відповідно до п.п.10, 11 ч.3 ст.2 ЦПК України, є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. Частиною 2 статті 121 ЦПК України передбачено, що строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства. За змістом ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й для осіб які беруть участь у справі. Враховуючи, що відповідачки та її представника адвокат Гасанова К.І. неодноразово не з`являлись у судові засідання та представник відповідачки неодноразово клопотав про відкладення розгляду справи, що має ознаки недобросовісної реалізації належних їм процесуальних прав, порушує право інших осіб на своєчасний розгляд справи, а також те, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки та її представника. Вислухавши позивачку та її представника адвоката Парапір М.П., заперечення відповідачки та її представника адвоката Гасанова К.І., дослідивши та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики повинен бути укладеним у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З розписки, написаної власноруч відповідачкою, вбачається, що 09 вересня 2015 року між сторонами був укладений договір позики на суму 49540 доларів США та 585620 гривень, за умовами якого відповідачка зобов`язалася повернути позивачці вказану суму боргу через 1 місяць (а.с.7). Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 14 червня 2016 року за клопотанням позивачки у справі було призначено почеркознавчу експертизу та провадження у справі зупинено (т. 1 а.с. 65-66). 18 липня 2017 року до суду надійшов висновок експерта Чернігівського відділення КНІДСЕ [PERSON] за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 11 липня 2017 року, згідно якого досліджуваний рукописний текст та підпис від імені [PERSON] в розписці від 09 вересня 2015 року виконані [PERSON] ( т. 1 а.с. 138-143). Ухвалою суду від 27 липня 2017 року провадження у справі було відновлено (т.1 а.с.147). У зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку розпорядженням керівника апарату Саратського райнного суду Одеської області 09 листопада 2017 року було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи та справу розподілено судді Бучацькій А.І. (т.1 а.с.170). Ухвалою суду від 17.11.2017 року у звязкою із заміною судді розгляд зазначеної цивільної справи розпочато спочатку (т.1 а.с.173). Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 07 травня 2018 року за клопотанням представника відповідачки у справі було призначено комісійну судово-почеркознавчу експертизу та провадження у справі було зупинено (т. 1 а.с. 232-233). 26 лютого 2019 року до суду надійшов висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведення комісійної судово-почеркознавчої експертизи від 18 лютого 2019 року № 9929-9931/18-32, згідно якого досліджуваний рукописний текст та підпис від імені [PERSON] в розписці від 09 вересня 2015 року виконані [PERSON] ( т. 2 а.с. 23-35). Ухвалою суду від 27 лютого 2019 року провадження у справі було поновлено ( т.2 а.с.40). Експерт [PERSON], допитаний в судовому засіданні пояснила, що вона є старшим судовим експертом Чернігівського відділення КНДІСЕ, має вищу освіту другого рівня за ступенем магістра, п`ятий кваліфікаційний клас судового експерта за спеціальностями : 1.1 «дослідження почерку і підписів», 2.1 «дослідження реквізитів документів», 2.3 «Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів», стаж експертної роботи з 2006 року. 11 липня 2017 року нею було складено Висновок за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи на підставі ухвали Саратського районного суду Одеської області від 14 червня 2016 року по цивільній справі №513/1341/15-ц. Для проведення зазначено експертизи їй було надано достатню кількість зразків підпису, нею були використані всі необхідні методики та надані зразки. При проведенні дослідження було встановлено, що у особи достатньо виработаний почерк, тому існує дуже велика варіациозність при написанні, внаслідок чого наявно багато додаткових штрихів, які не було взято до уваги. Додаткові штрихи використовуються для транскрипції підпису. При проведенні дослідження основна увага зверталась на початкову та заключну частини підпису. За результатами проведеного дослідження вона прийшла до висновку, що досліджуваний рукописний текст та підпис від імені [PERSON] в розписці від 09 вересня 2015 року виконані [PERSON]. Також зазначила, що назва зразків підпису, а саме «вільні» чи «умовно вільно» не впливає на висновок експерта. Висновок підтримала, порушень при проведенні дослідження та складанні висновку не вбачає. Експерт [PERSON] допитана в судовому засіданні пояснила, що вона є старшим судовим експертом відділу почеркознавчих досліджень лабораторії криміналістичних видів досліджень, має вищу освіту за ступенем «спеціаліст», що відповідає другому рівню за ступенем «магістра», другий кваліфікаційний клас судового експерта за спеціальністю : 1.1 «дослідження почерку і підписів», стаж експертної роботи з 2011 року. 18 лютого 2019 нею разом з експертами [PERSON] та [PERSON] було складено Висновок за результатами проведення додаткової судово-почеркознавчої експертизи на підставі ухвали Саратського районного суду Одеської області від 07 травня 2018 року по цивільній справі №513/1341/15-ц. Зазначила, що вона разом з експертом [PERSON] проводила судово-почеркознавче дослідження, для проведення якого їм було надано достатню кількість зразків підпису. Щодо зміни назви експертизи з «повторної» на «додаткову» пояснила, що дана експертиза є саме додатковою, а не повторною, оскільки для її проведення були надані інші зразки підпису, які не досліджувались експертом при проведення первинної експертизи. Висновок підтримала, порушень при проведенні дослідження та складанні висновку не вбачає. Експерт [PERSON] пояснив , що він є заступником завідувача відділу почеркознавчих досліджень лабораторії криміналістичних видів досліджень, має вищу освіту за ступенем «спеціаліст», що відповідає другому рівню за ступенем «магістра», перший кваліфікаційний клас судового експерта за спеціальністю: 2.1 «дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів», стаж експертної роботи з 2005 року. 18 лютого 2019 ним разом з експертами [PERSON] та [PERSON] було складено Висновок за результатами проведення додаткової судово-почеркознавчої експертизи на підставі ухвали Саратського районного суду Одеської області від 07 травня 2018 року по цивільній справі №513/1341/15-ц. Зазначив, що оскільки тільки в нього є доступ до проведення дослідження за спеціальністю 2.1, ним було проведено технічне дослідження підписів. Відповідно до норм ЦПК та Інструкції, експерти мають право додавати необхідні питання, що ним і було зроблено. За результатами проведеного дослідження було встановлено, що підпис від імені [PERSON] у розписці від 09 вересня 2015 року виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. Висновок підтримав, порушень при проведенні дослідження та складанні висновку не вбачає. Експерт [PERSON] пояснила , що вона є провідним судовим експертом відділу почеркознавчих досліджень лабораторії криміналістичних видів досліджень, має вищу освіту за ступенем «спеціаліст», що відповідає другому рівню за ступенем «магістра», другий кваліфікаційний клас судового експерта за спеціальністю : 1.1 «дослідження почерку і підписів», стаж експертної роботи понад 10 років. 18 лютого 2019 нею разом з експертами [PERSON] та [PERSON] було складено Висновок за результатами проведення додаткової судово-почеркознавчої експертизи на підставі ухвали Саратського районного суду Одеської області від 07 травня 2018 року по цивільній справі №513/1341/15-ц. Зазначила, що вона разом з експертом [PERSON] проводила судово-почеркознавче дослідження по дослідженню підпису та почерку особи, для проведення якого їм було надано достатню кількість зразків підпису. За результатами проведеного дослідження було встановлено наявність 29 збіжних ознак та зроблено висновок, що досліджуваний рукописний текст та підпис від імені [PERSON] в розписці від 09 вересня 2015 року виконані [PERSON]. Висновок підтримала, порушень при проведенні дослідження та складанні висновку не вбачає. Згідно приписів ст. 1047 ЦК України розписка є документом, який підтверджує як передачу грошей позикодавцем позичальнику, так і укладення договору позики. У наданій до суду розписці зазначені: сторони зобов`язання, грошова сума, яку отримала в позику відповідачка, строк та умови виконання зобов`язання, особистий підпис боржника. Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики і розписка свідчить про його укладення відповідно до вимог ст.1046 ЦК України. З розписки вбачається, що сторони встановили строк повернення позики - 19 жовтня 2015 року, тобто на день подачі даного позову до суду, відповідачка не повернула борг. В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у цивільній справі № 6-63цс13, викладено правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Наявність у позивачки оригіналу розписки свідчить про неповернення боргу відповідачкою в належному розмірі. Суд приймає вказані документи в якості належних та допустимих доказів виникнення боргового зобов`язання. Суд не бере до уваги доводи представника позивачки адвоката Гасанова К.І. про необ`єктивність та сумнівність висновків експертизи, оскільки зазначені доводи гуртуються лише на припущеннях представника та були спростовані поясненнями експертів, які складали вказані висновки. Суд відкидає посилання відповідачки та її представника на те, що причиною зверення позивачки до суду з позовом стало те, що 30 вересня 2015 року відповідачка була зареєстрована кандидатом на посаду Кривобалківського сільського голови згідно Закону України "Про місцеві вибори", оскільки зазначені посилання не підтверджені належними та допустимими доказами. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.01.2019 року у справі № 373/2054/16 викладений такий правовий висновок. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені ст.193, ч. 4 ст. 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. За положеннями ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сума боргу за договором позики від 09 вересня 2015 року складає 49540 доларів США та 585620 гривень. Проте позивачка у позовній заяві просить стягнути суму боргу 49540 доларів США не в іноземній валюті, а у гривневому еквіваленті станом на день звернення до суду. Відповідно до даних НБУ офіційний курс долару США станом на 16 жовтня 2015 року становив 21.69 гривень, тобто сума боргу в іноземній валюті становить 1074523 гривні (49540 доларів США х 21.69 = 1074523 гривні). Ураховуючи положення ч.1 ст.13 ЦПК України, розглянувши позов у межах заявлених позивачкою вимог, суд вважає, що загальна сума, яка що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки складає 1660143 (один мільйон шістсот шістдесят тисяч сто сорок три) гривні, яка складається з: 49540 доларів США, що еквівалентно 1074523 гривні, за курсом станом на 16.10.2015 року становить 21,69 гривень за 1 доллар США; та 585620 гривень - сума позики в гривні. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки судовий збір в загальній сумі 6609,20 гривень (243,60 грн. + 6090,00 грн. + 275,60 грн.) (т. 1 а.с. 1, 2, 62). На підставі ст. 139 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки, витрати, пов`язані із проведенням експертиз в загальній сумі 6669,00 гривень (3303,00 грн. + 3366,00 грн.) (т. 1 а.с. 83, 134).

Outcome: approved