Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

18.05.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки від 19 листопада 2013 року, кадастровий № 2122786800:06:005:0023, площею 0,4998 га., укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, номер запису про інше речове право: 3444110 від 19.11.2013 року. Позовні вимоги мотивує тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,4998 га, кадастровий номер 2122786800:06:005:0023, розташованої на території Зняцівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області згідно державного акта про право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЗК О № 002146. Згідно з договором оренди земельної ділянки, укладеним між ним та відповідачем, земельна ділянка площею 0,4998 га, кадастровий номер 2122786800:06:005:0023, була передана в оренду відповідачу - [PERSON] . Відповідно до пункту 4.3 даного договору відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельними ділянками, щорічно з 1 квітня по 1 грудня кожного року дії договору оренди земельної ділянки сплачувати орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки, визначеної на 01 січня кожного року. З п.4.3, 4.6 договору оренди земельної ділянки від 19 листопада 2013року, кадастровий № 2122786800:06:005:0023 вбачається, що орендар [PERSON] зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату. На даний час відповідачем [PERSON] не виплачено орендну плату за договором оренди земельної ділянки від 19 листопада 2013 року, кадастровий № 2122786800:06:005:0023 за 2018-2020 роки. Він неодноразово звертався в усній та в письмовій формі до [PERSON] з питання виплати заборгованості за договором оренди земельної ділянки від 19 листопада 2013року, кадастровий № 2122786800:06:005:0023, але питання до цього часу так і залишилося не вирішеним, орендну плату йому не виплачено. Враховуючи те, що відповідачем умови договору оренди не виконуються просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 19 листопада 2013 року, кадастровий № 2122786800:06:005:0023, площею 0,4998 га., укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, номер запису про інше речове право: 3444110 від 19.11.2013 року. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 01.07.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст.279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідач відзив на позов не подав. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом спору в даній справі є правовідносини щодо договірних зобов`язань, які регулюються Законом України "Про оренду землі", ЗК України та ЦК України. Так, згідно зі ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Статтею 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Частиною 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із ч.1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту,вимог розумності та справедливості (ч.1ст. 627 ЦК України). Свобода договору включає право сторін змінювати, розривати, продовжувати чинність укладеного ними договору. Ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За правилами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Припинення договору оренди землі шляхом його розірвання передбачено ст. 32 Закону України "Про оренду землі». Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,4998 га, кадастровий номер 2122786800:06:005:0023, розташованої на території Зняцівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області згідно державного акта про право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЗК О № 002146 (а.с. 15) Згідно з договором оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , земельна ділянка площею 0,4998 га, кадастровий номер 2122786800:06:005:0023, була передана [PERSON] в оренду відповідачу [PERSON] (а.с. 6-9). Відповідно до пунктів 4.1, 4.3 даного договору відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельними ділянками, щорічно з 1 квітня по 1 грудня кожного року дії договору оренди земельної ділянки сплачувати орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки, визначеної на 01 січня кожного року. На даний час відповідачем [PERSON] не виплачено орендну плату за договором оренди земельної ділянки від 19 листопада 2013року, кадастровий № 2122786800:06:005:0023 за 2018-2020 роки., що підтверджується попередженням від 11.03.2021 року про сплату заборгованість за договором оренди та сплати земельного податку до державного бюджету (а.с. 16) Нормами ст. 792 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У відповідності до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Пунктом д ч. 1 ст. 141 Земельного Кодексу України, передбачено, як підставу для припинення договору користування земельною ділянкою систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ч. 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу, дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що позов є доведеним та обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідачем не подано відзиву проти позову та не надано будь-яких доказів, які б спростовували відповідачем позов. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved