Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

[PERSON] (надалі також - позивач) у лютому 2019 року звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» (надалі також - ТОВ «Житомиргаз збут», відповідач) з позовом про стягнення помилково сплачених коштів у сумі 12 267 грн. 45 коп. В обгрунтування позову зазначила, що у період з 27.09.2013 по 27.09.2016 вона винаймала квартиру [ADDRESS] , власницею якої є [PERSON] . З 27.09.2016 і донині позивач проживає у власній квартирі [ADDRESS] . 11.10.2018 позивач помилково перерахувала на рахунок відповідача кошти в розмірі 12 267 грн. 45 коп. за газ в квартирі [ADDRESS] . ПАТ КБ «ПриватБанк» 18.10.2019 звернулося до відповідача з проханням повернути у зв`язку із невірно вказаними реквізитами сплачені кошти; 10.01.2019 позивач зверталася до відповідача з листом-вимогою про повернення помилково сплачених коштів, проте вказані звернення відповідачем були проігноровані та кошти повернуті не були. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача 12 267 грн. 45 коп. помилково сплачених коштів та суму сплаченого судового збору. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 05.02.2019 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні 14.05.2019 залучено до участі у справі як третю особу [PERSON] . Від представника відповідача 20.05.2019 на адресу суду надійшов відзив, у якому він не погодився із доводами позивача та просив відмовити у позові в повному обсязі. Зазначив, що позивачем дійсно було сплачено кошти в розмірі 12 267 грн. 45 коп., отримувачем яких в квитанції №0.0.1156187776.2 від 11.10.2018 зазначено ТОВ «Житомиргаз збут», призначення платежу - послуги з газоспоживання за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок газоспоживання - [NUMBER] . Також у даному документі міститься графа, у якій зазначено, що позивач перевірив та підписав правильність реквізитів, зазначених у вказаній вище квитанції. Таким чином вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами помилковість проведеної операції, а також не доведено непроживання позивача за адресою [ADDRESS] . 03.06.2019 представник позивача подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що позивач не була споживачем послуг за адресою [ADDRESS] , починаючи з 27.09.2016, тому кошти отримані ТОВ «Житомиргаз збут» від неї безпідставно та підлягають поверненню. В судовому засіданні 15.01.2020 залучено до участі у справі як третіх осіб Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", Акціонерне товариство "Укратрансгаз", Акціонерне товариство "Оператор газопровідної системи "Житомиргаз". Представник третьої особи Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 15.06.2020 подала письмові пояснення по справі, в яких повідомила, що між НАК "Нафтогаз України" та позивачем немає договірних відносин. Також зазначила, що обов`язковою передумовою поставки природного газу споживачу є наявність укладеного з постачальником договору. Просила врахувати надані пояснення під час розгляду справи. Представник відповідача 07.10.2020 подав до суду письмові заперечення на пояснення АТ "Нафтогаз України" та пояснення по суті справи, в яких підтверджує відсутність укладеного договору на постачання газу між позивачем та відповідачем за адресою [ADDRESS] . Зазначає, що позивачем 12.10.2018 дійсно сплачено кошти по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , в сумі 12 267 грн. 45 коп. Кошти в цей же день були розподілені відповідно до алгоритму, а саме: АТ "Нафтогаз України" в частині вартості поставленого природного газу - 85,03%, ПАТ "Житомиргаз" в частині вартості наданих послуг з розподілу природного газу - 10,95%, ПАТ "Укратрансгаз" в особі філії "Оператора газотранспортної системи" в частині вартості наданих послуг із транспортування природного газу магістральними трубопроводами - 1,69%, ТОВ "Житомиргаз збут" у частині вартості наданих послуг 2,33%. Таким чином, фактично із суми, яку сплатила позивач, ТОВ "Житомиргаз збут" отримало лише 285 грн. 83 коп. Також представник відповідача зазначає, що у зв`язку із змінами в законодавстві наразі відсутній механізм утримання коштів з інших учасників розподілу, крім того, з 01.01.2020 змінився і надавач послуг з транспортування газу - філія ОГТС АТ «УКРТРАНСГАЗ» вже не надає послуги з транспортування, а відтак і не має жодних розрахунків з ТОВ «Житомиргаз збут». Разом з тим відповідач зазначає, що в сумі коштів (12 267 грн. 45 коп.) міститься також сума заборгованості, яка склалась в період проживання позивачем за даною адресою та користування природним газом як різновидом комунальних послуг у період з 27.09.2013 по 27.09.2016, тому, на підставі ч.2 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», позивач має нести солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Також представник відповідач вказує, що з метою врегулювання спірного питання вони зверталися також і до власниці особового рахунку [PERSON] , проте відповіді не отримали. Враховуючи викладене, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В останньому судовому засіданні представник позивача підтримала позов повністю та просила його задовольнити. Представники відповідача заперечили проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлялася судовими повістками, а також через оголошення на сайті суду. Представники третіх осіб при вирішенні спору поклалися на розсуд суду. Суд заслухав пояснення учасників судового розгляду, дослідив матеріали справи і приходить до висновку про обгрунтованість позову з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що з позивач з 27.09.2013 по 27.09.2016 винаймала квартиру [ADDRESS] , власницею якої є [PERSON] . Згідно відповіді Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради від 30.12.2020 №10-09/848 вбачається, що [PERSON] знята з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , 27.09.2016. Також зазначено, що інформація щодо реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] за період з 27.09.2013 по 27.09.2016 в управлінні відсутня (том 1, а.с. 225). 11.10.2018 позивач помилково перерахувала на рахунок відповідача кошти в розмірі 12 267 грн. 45 коп. за газ в квартирі [ADDRESS] . ПАТ КБ «ПриватБанк» 18.10.2019 звернулося до відповідача з проханням повернути у зв`язку із невірно вказаними реквізитами сплачені кошти; 10.01.2019 позивач зверталася до відповідача з листом-вимогою про повернення помилково сплачених коштів, проте вказані звернення відповідачем були проігноровані та кошти повернуті не були. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ст.1213 ЦК України). Оскільки між сторонами будь-яких договорів щодо надання послуг або виконання робіт не укладалось, що, зокрема, не заперечується і відповідачем, а також не доведено відповідними доказами, що в період утворення боргу позивач проживала в квартирі [ADDRESS] , суд приходить до висновку, що кошти, помилково сплачені позивачем на рахунок відповідача в сумі 12 267 грн. 45 коп., є безпідставно набутим майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, в зв`язку з чим позов [PERSON] підлягає задоволенню, а отримані відповідачем кошти підлягають стягненню в судовому порядку. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України, тому в зв`язку з задоволенням позову судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі, а саме: сума сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved