Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебуває з 05 червня 2020 року, про що виконавчим комітетом Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинської області складено актовий запис №1. Позивач вказує, що від даного шлюбу спільних дітей не мають, спільне життя з відповідачем не склалося. В них відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння. Вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного з відповідачем господарства не ведуть. Позивачка вважає, що можливості зберегти сім`ю немає, їх шлюб фактично припинив своє існування, так як подружні відносини ними не підтримуються та з вересня місяця 2020 року вони проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечило б її інтересам, у зв`язку з чим, наполягає на його розірванні. В судове засідання справу без її участі, позовні вимоги задовольнити, шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач, [PERSON] не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відзиву не позов не подавав, будь-яких заяв на адресу суду від нього не надходило. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Так як, одночасно існують умови, визначені ч.1 ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав та враховуючи, що позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 11 січня 2021 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] одружились 05 червня 2020 року, актовий запис №1, місце державної реєстрації: виконавчий комітет Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинській області. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини " [PERSON] " змінено на " [PERSON] ". (а.с.6) Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, проживають окремо, примирення між ними неможливе. Наведене свідчить про формальний характер шлюбу сторін. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Отже, з врахуванням вимог ст.ст.24, 55, 56 СК України суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, ст.113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Бажання позивачки і надалі після розірвання шлюбу іменуватись шлюбним прізвищем " [PERSON] " підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч.3 ст.115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення, отже, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума сплаченого нею судового збору в розмірі 840,80 грн. (а.с.1) На підставі ст.ст.24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved