Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області звернувся [PERSON] з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з 08.08.1987 по 11.08.1989 року проходив військову службу на території Афганістану де в зазначений період велись бойові дії. При виконанні інтернаціонального обов`язку отримав вогнепальне осколкове поранення в голову, праву ногу, що підтверджується медичними документами, внаслідок чого він вимушений тривалий час знаходитися на лікарняних, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури. Згідно виписки з акту огляду МСЕК позивачу 26.04.2016 року була встановлена 3 група інвалідності, вважає, що у зв`язку з отриманням поранень під час проходження військової служби та подальшим встановленням інвалідності, яка пов`язана з проходженням військової служби, йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 240 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача, [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні посилаючись на відсутність в матеріалах справи доказів вчинення Міністерством оборони України винних дій щодо позивача та наявність причинного зв`язку між такими діями та моральною шкодою, як і відсутні докази завдання позивачеві моральної шкоди. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Судом установлено, що [PERSON] проходив військову службу на території Афганістану в період з 08.08.1987 по 11.08.1989 року, в період, коли там велись бойові дії, що підтверджується довідкою об`єднаного військового комісаріату Куйбишевського та Розівського районів Запорізької області від 27.04.2016 року № 25 та записом у військовому квитку [NUMBER] (а.с.25-28). Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією АВ № 0673105 (а.с.30) [PERSON] 26.04.2016 року встановлена третя група інвалідності внаслідок поранень, контузії головного мозку, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язку військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Інвалідність встановлена до 01.05.2018 року. Протипоказана важка фізична праця, психоемоційні перевантаження, тривалі статодинамічні навантаження. Згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 151 від 19 січня 2016 року (а.с.29) множинні мінно-вибухові осколкові поранення, ЗЧМТ контузія головного мозку, мінно-вибухова травма (МВТ) (1988 р.) рядового у відставці [PERSON] , 1969 року народження, наслідки яких: згідно висновку спеціаліста Пологівського відділення Запорізького обласного бюро СМЕ №3 від 5.01.2016 року, наслідками поранень є шкіряні рубці на верхній губі зліва, два рубці на правому колінному суглобі розмірами 1,3х0,2 см, 1,9х0,7 см і 1,5х0,3 см, а згідно медичних документів (медична картка амбулаторного хворого, виписки із історії хвороби) за 2012-2015 роки, наслідками ЗЧМТ контузії головного мозку, МВТ є захворювання: «Гіпертонічна хвороба І-ІІ ст., ступінь-2, ризик-2, гіпертензивне серце. ІХС, стенокардія напруги, ФК ІІ, дифузний кардіосклероз СН-І. Післятравматична дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. з церебростенічним, стійким цефалічним, вести було-мозочковим синдромами, вегето-судинною дисфункцією, помірними мнестичними розладами. Післятравматичний остеохондроз хребта з переважним ураженням поперекового відділу з больовим синдромом, люмбоішалгією», - поранення, ЗЧМТ контузія головного мозку, МВТ і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Згідно висновку спеціаліста №3 від 05.01.2016, підготовленому врачом-спеціалістом Пологівського міжрайонного відділення судмедекспертизи Запорізького обласного бюро судмедекспертизи (а.с.24) у [PERSON] виявлені рубці на голові, на правій нижній кінцівки. Давність їх утворення більше 15 років на момент дослідження. Рубці не виключають можливості завдання поранень, що призвели до утворення рубців, і в той час, який зазначений [PERSON] , а саме в 1988 році за участі його у бойових діях в ДРА. Позивач неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ "Запорізька обласна клінічна лікарня" ЗОР, що підтверджується виписками з історії хвороби.(а.с.20-23). Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до положень ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. У п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, наявність шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності. Згідно зі ст.ст.10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.ст.59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивачем у порушення вищевказаних положень закону не доведено факт протиправних дій або бездіяльності Міністерства оборони України, наявний причинний зв`язок між шкодою і протиправним діями завдавача шкоди та вини відповідача в її завданні, чи наявність підстав для відшкодування моральної шкоди незалежно від вини відповідача за ч.2 ст. 1167 ЦК України. Сам факт отримання ушкодження здоров`я при виконанні службових обов`язків та отримання інвалідності не є доказом протиправних дій, бездіяльності або рішень Міністерства оборони України та не є підставою для відповідальності за ст. 1167 ЦК України. При цьому Міністерство оборони України довело в запереченні на позов відсутність своєї вини. Крім того, відповідно до положень Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено для учасників бойових дій, в тому числі, які брали участь у бойових діях на території інших держав, створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову має бути відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed