Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

13 січня 2014 року Комунальне підприємство „Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 8577 грн. 75 коп. та судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивач послався на те, що Комунальне підприємство "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради, надає послуги водопостачання і водовідведення абонентам громадянам відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року та відповідно до Правил користування системи комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затвердженого наказом Державного комітету комунального господарства № 65 від 1 липня 1994 року. За адресою, де проживає і отримує послуги з водопостачання та водовідведення відповідач: [ADDRESS], оформлено особовий рахунок [NUMBER]. Скарги з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідача не надходили. Заяв на від'єднання від комунальних водопроводів від відповідача не поступало. На виконання умов п. 18 Постанови № 630 від 21.07.2005р. розрахунковим періодом для оплати на календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Між Позивачем та Відповідачем встановилися договірні відносини по наданню житлово-комунальних послуг, а саме послуг з водопостачання та водовідведення. КП "Павлоградводоканал" свої зобов'язання щодо надання послуг виконує належним чином, а Відповідач не оплачував отриманих послуг, в результаті чого у відповідача станом на 01.10.2013 р. склалася заборгованість в розмірі 8577 грн. 75 коп., чим підприємству завдано шкоди на зазначену суму, яку відповідач відмовляється сплатити в добровільному порядку. Згідно заяви від 11.03.2015 року Комунальне підприємство „Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради просило залучити співвідповідачів у справі [PERSON], [PERSON], оскільки місце їх проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS], та вони є співвласниками квартири за вказаною вище адресою. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року залучено до участі у даній цивільній справі співвідповідачів [PERSON], [PERSON]. Згідно заяви від 11.03.2015 року Комунальне підприємство „Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради збільшило позовні вимоги та просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 12330 грн. 16 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. В судовому засіданні представники відповідача, [PERSON], просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на невиконання позивачем обов'язку відповідно до ч.4 ст.18 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» повірки лічильника води та відповідно незаконне нарахування заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення. Згідно заяви від 20.01.2015 року представник відповідача, [PERSON], просив застосувати строк позовної давності. Відповідачі, [PERSON], [PERSON], та третя особа, [PERSON], в судове засідання не з'явились, про місце, дату, час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з довідки КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 24.02.2015 року №33 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відсутні. Згідно довідки ПП «К-П-1» від 27.02.2015 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 25.10.2002 року по теперішній час. Згідно даних Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою [ADDRESS], з 28.09.1987 року. Комунальне підприємство „Павлоградське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради надавало послуги водопостачання і водовідведення за адресою [ADDRESS]. Громадяни, які користуються вищезазначеними послугами є абонентами КП „Павлоградводоканал". Відповідно до ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Як вбачається з особового рахунку, оформленого на [PERSON] за адресою: [ADDRESS], утворилась заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення перед Комунальним підприємством „Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради у розмірі 12330,16 грн. Згідно довідки КП „Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради від 21.01.2015 року №42 водомір за адресою: [ADDRESS], був знятий з обліку з 01.06.2011 року для проведення державної повірки. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» дозволяється застосовувати лічильник, якщо він пройшов повірку. Відповідно до ч.2 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ. Тобто, застосування лічильника у разі непроходження чергової повірки заборонено законом. Підтвердженням виконання періодичної повірки є виключно свідоцтво про повірку, яка має бути у власника лічильника. Оскільки таке свідоцтво у відповідачів відсутнє, тому плату за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення неможливо нарахувати за показами лічильника, слід нараховувати згідно п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, а саме з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до рішення Павлоградської міської ради № 1305 від 22.12.2010 року «Про затверджених нормативів питного водопостачання, а також раціонального використання води в м. Павлограді» норма витрат холодної води на добу з одного мешканця становить 245 літрів. На час виникнення заборгованості за адресою: [ADDRESS], зареєстровано місце проживання трьох осіб. Згідно з п. 24 Постанови КМУ № 869 від 01.06.2011 року «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення» до складу витрат із збуту послуг з централізованого водопостачання та водовідведення включаються витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж транспортування і монтаж) засобів обліку води, які є власністю ліцензіата (підприємства). Згідно пояснень представника позивача, засоби обліку холодної води, встановлені в квартирах, є власністю споживачів, на час виникнення заборгованості до складу тарифу на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення витрати, пов'язані з періодичною повіркою, обслуговуванням та ремонтом (демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) засобів обліку не входять. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У даній цивільній справі вимог щодо повірки засобу обліку заявлено не було. Суд звертає увагу на те, що представники відповідача, [PERSON], просять відмовити в задоволенні позову, посилаючись на невиконання позивачем обов'язку повірки лічильника води, хоча відмова в позові призведе до звільнення споживачів від оплати отриманих послуг. Згідно письмової заяви, адресованої суду, представник відповідача, [PERSON], просив застосувати строк позовної давності. Відповідно до ст.ст. 256,257, ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно частин 2-5 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з особового рахунку, позивач просить стягнути заборгованість, яка утворилася за період, більший ніж три роки. Споживачем у в останні три роки не здійснювалось погашення заборгованості за спожиту теплову енергію та не вчинялись дії, які свідчать про визнання боргу. Отже, підстави для переривання перебігу позовної давності відсутні. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки від представника відповідача, [PERSON], надійшла заява про застосування позовної давності, а позивачем доведено факт надання послуг з теплопостачання та наявність заборгованості відповідача за надані послуги. При визначенні суми, яка підлягає стягненню з відповідачів в межах трирічного строку позовної давності, суд враховує, що позивач звернувся до суду 13 січня 2014 року, заборгованість відповідачів станом на 01 березня 2015 року складала 12330,16 грн., а станом на 13 січня 2011 року - 2922,04 грн. Отже, заборгованість за останні три роки становить: 12330,16 грн. - 2922,04 грн. = 9408,12 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: partial