Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зобов'язати відповідача виключити заборгованість попередніх власників квартири по пр. Металургів, 64-9, за послуги централізованого опалення належної їй квартири, що виникли за період часу до 18.06.2015 року, та не включати такий борг до суми її заборгованості за послуги теплопостачання в майбутньому; витрати по справі покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона є власником квартири за адресою м. Дніпродзержинськ, пр. Металургів, 64-9, на підставі договорів купівлі-продажу частки квартири від 18.06.2015 року. Після придбання квартири 01.11.2015 року і 02.11.2015 року вона звернулася до відповідача з проханням не пред'являти їй заборгованість за теплопостачання, яка виникла з вини попередніх власників квартири, однак листом відповідача від 10.11.2015 року їй було повідомлено про відсутність юридичних підстав для списання або скасування зазначеної заборгованості за теплопостачання. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, і надав свої письмові заперечення проти позову, згідно яких просив відмовити у позові в повному обсязі, обгрунтовуючи свої заперечення тим, що вибраний позивачем спосіб захисту прав не передбачений діючим законодавством. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою м. Дніпродзержинськ, пр. Металургів, 64-9, що підтверджується витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 6,7), договорами купівлі продажу частки квартири по пр. Металургів, 64-9, у м. Дніпродзержинськувід 18.06.2015 року (а.с. 8-9, 10-11). Після придбання позивачем квартири по пр. Металургів, 64-9, у м. Дніпродзержинську, особовий рахунок на сплату комунальних послуг теплопостачання, переоформлений на позивача [PERSON] на підставі наданих документів, що підтверджується листом КП ДМР "Дніпродзержинськтепломережа" від 26.10.2015 року № 00.09.0911/3 (а.с. 15). 02.11.2015 року позивач звернулася з заявою до відповідача з проханням не пред'являти їй заборгованість за теплопостачання, яка виникла з вини попередніх власників квартири (а.с.16-17), однак листом відповідача від 10.11.2015 року (а.с. 18) їй було повідомлено про відсутність юридичних підстав для списання або скасування зазначеної заборгованості за теплопостачання. Як встановлено судом, відповідач з вимогами про стягнення заборгованості з позивача за надані послуги теплопостачання в порядку позовного або наказного провадження до суду не звертався. Суд вважає безпідставним посилання позивача в позовній заяві на норми статей 1, 19, 20, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якими врегульовані правовідносини між споживачем, виробником і виконавцем послуг на договірних засадах, та за якими перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги здійснюється у разі їх ненадання (ст. 21). Відповідно до ст.ст. 3, 27, 30, 31 ЦПК України та ст. 20 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та здійснює свій захист на власний розсуд. За положеннями ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши спосіб захисту шляхом зобов'язання відповідача виключити заборгованість попередніх власників квартири та не включати такий борг до суми заборгованості позивача за послуги теплопостачання в майбутньому, позивач у відповідності до вимог ст.ст. 3, 10, 60 ЦПК України на засадах змагальності не довів порушення її прав зі сторони відповідача КП ДМР "Дніпродзержинськтепломережа" переконливими, належними та допустимими доказами, а також правову та фактичну підставу заявлених нею вимог, а тому у задоволенні її вимог слід відмовити. Вирішення вимог про стягнення судових витрат є похідним від задоволення позову, тому, оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, вимоги останньої про покладення судових витрат на відповідача, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed