Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши його, про визнання рішення [PERSON] та [PERSON], викладене в Протоколі № 1/ 16 загальних зборів від 26 серпня 2016 року, недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що 25.09.2015 року між Продавцем [PERSON], який діяв на підставі власного волевиявлення, як єдиний засновник (член) та голова ФГ «Аграрій - Ч» та покупцем - [PERSON], було укладено Договір купівлі - продажу майна фермерського господарства, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазепіною В.Г. за реєстровим № 1792, відповідно до якого усі права на майно фермерського господарства переходять [PERSON], а [PERSON] втрачає усі права та обов»язки, які обумовлені його статусом ФГ «Аграрій - Ч». Згідно виданої [PERSON] розписки від 25.09.2015 року останній підтвердив, що отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 326323 грн. в рахунок оплати за договором купівлі - продажу майна ФГ «Аграрій - Ч» від 25.09.2015 р. та підтверджує повне виконання Позивачем зобов»язань по оплаті за вказаним договором. 25.09.2015 року Фермерському господарству «Аграрій - Ч» [PERSON] було подано Заяву про добровільний вихід із фермерського господарства, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазепіною В.Г. за реєстровим № 1793, згідно якої [PERSON] заявив про свій добровільний вихід із господарства, у зв»язку з продажем господарства громадянину України [PERSON] Також у зв»язку із виходом із господарства просив звільнити його з посади Голови господарства. Рішенням зборів членів ФГ «Аграрій - Ч», викладеному у протоколі № 01-08/2015, зборів членів ФГ «Аграрій - Ч» від 25.09.2015 р. задоволено заяву про вихід, виключено [PERSON] із членів ФГ «Аграрій - Ч» та звільнено його з посади голови господарства. Обрано головою господарства [PERSON], внесено зміни до статуту ФГ «Аграрій - Ч», виклавши його в новій редакції. Однак, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 10.04.2017 року, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено записи, що засновниками (учасниками) юридичної особи - Фермерського господарства «Аграрій - Ч» є: [PERSON]; [PERSON] Прізвище, ім»я, по - батькові, дата обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі, підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи: [PERSON], 26.08.2016 - керівник. Отже, не являючись засновником чи членом ФГ «Аграрій - Ч» внаслідок відчуження майна ФГ «Аграрій - Ч», добровільного виходу із господарства та звільнення з посади Голови господарства, вважає, що [PERSON] не мав права приймати рішення, викладене протоколом № 1/16 загальних зборів від 26.08.2016 р.: 1) Приймати [PERSON] до членів ФГ «Аграрій - Ч»; 2) виходити з членів ФГ «Аграрій - Ч» та передавати всі права та обов»язки засновника громадянці України [PERSON]; 3) [PERSON] не мала права приймати права та обов»язки засновника фермерського господарства; 4) [PERSON] та [PERSON] не мали права затверджувати нову редакцію Статуту; 5) [PERSON] та [PERSON] не мали права обирати головою ФГ «Аграрій - Ч» з 26.08.2016 р. [PERSON]; 6) [PERSON] та [PERSON] не мали права доручати провести державну реєстрацію змін до установчих документів відомостей про ФГ «Аграрій- Ч», що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців [PERSON]. Тому просив визнати недійсним рішення [PERSON] та [PERSON], викладене в Протоколі № 1/16 загальних зборів від 26.08.2016 р. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав уточнені позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Додатково пояснив, що хоча позивач на час розгляду справи і відчужив придбане у [PERSON] майно фермерського господарства, однак наявність Протоколу № 1/ 16 загальних зборів від 26 серпня 2016 року, порушує його цивільні інтереси, оскільки новий власник майна фермерського господарства не має можливості внести відомості до реєстру речових прав, а тому позивачем продано майно, право власності на яке фактично заперечується [PERSON] та [PERSON] В судове засідання представник відповідача [PERSON] - [PERSON] не з»явилась, в попередніх судових засіданнях проти позову заперечувала. В поданому відзиві на позовну заяву зазначала, що позовні вимоги позивача є недоведеними та такими, що не відповідають дійсності. Зазначила, що станом на 26.08.2016 року [PERSON] був єдиним засновником та керівником ФГ «Аграрій - Ч», що зареєстровано у встановленому законодавством порядку та підтверджується витягом з ЄДР. Отже, [PERSON] та [PERSON] діяли згідно із вимогами, встановленими ЗУ «Про фермерське господарство» та ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». Вважає, що позивач не набув права власності на ФГ «Аграрій - Ч» як єдиний майновий комплекс, так як ним не було зареєстровано право власності відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ЦК України. Крім того, із копії наданого позивачем договору, на підтвердження повного розрахунку за договором нотаріально посвідчується заява продавця та акт приймання - передачі майна підприємства і лише після цього покупець набуває право власності на майно підприємства. Документів, вказаних в договорі позивачем до суду не надано, а, отже, право власності покупець не набув не лише у зв»язку із порушенням із свого боку вимог законодавства, а й у зв»язку із невиконанням зобов»язання щодо оплати за договором, якби він дійсно був би укладений. Окрім того, розрахунку на підтвердження якого позивач надає копію розписки не відбувалося та не могло відбутися, а єдиним належним доказом, отриманим без порушення законодавства було б платіжне доручення банку про сплату коштів на рахунок відповідача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились. Третя особа ФГ «Аграрій -Ч» в судове засідання явку представника не забезпечило, хоча належним чином було повідомлено про час і місце розгляду справи. В судове засідання представник третьої особи - відділу державної реєстрації Роменської районної державної адміністрації Сумської області, не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій при вирішенні справи покладався на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, забезпечив явку свого представника, який в судовому засіданні позовні вимоги вважав такими, що підлягають задоволенню. Крім того, через свого представника третя особа надіслав суду письмові пояснення щодо позову та відзиву, в яких позов вважав обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а доводи відзиву на позовну заяву - безпідставними. Вважає, що так як договір купівлі - продажу майна фермерського господарства від 25.09.2015 року та Рішення зборів членів ФГ «Аграрій -Ч», викладеному в Протоколі № 01-08/2015 зборів членів ФГ «Аграрій -Ч» від 25.09.2015 р. не оскаржувалися і є чинними, то на час складання Протоколу № 1/16 загальних зборів від 26.08.2016 р. [PERSON] не був засновником чи членом ФГ «Аграрій - Ч», внаслідок відчуження майна фермерського господарства, добровільного виходу із господарства та звільнення з посади голови господарства. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши заяви по суті справи та матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу. На вимогу фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нотаріус, згідно ст. 3 Закону України "Про нотаріат" - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. В силу ст.5 Закону України "Про нотаріат" нотаріус зобов'язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Статтею 44 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус зобов'язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Встановлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Встановлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони з метою виключення можливості стороннього впливу на її волевиявлення. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині. Згідно ст.49 Закону України "Про нотаріат" нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, зокрема: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно ст. 3 Закону України «Про фермерське господарство» членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14-річного віку, інші члени сім'ї, родичі, які об'єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються положень Статуту фермерського господарства. Членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом). При створенні фермерського господарства одним із членів сім'ї інші члени сім'ї, а також родичі можуть стати членами цього фермерського господарства після внесення змін до його Статуту. Для цілей цього Закону до членів сім'ї та родичів голови фермерського господарства відносяться дружина (чоловік), батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок, рідні та двоюрідні брати та сестри, дядько, тітка, племінники як голови фермерського господарства, так і його дружини (її чоловіка), а також особи, які перебувають у родинних стосунках першого ступеня споріднення з усіма вищезазначеними членами сім'ї та родичами (батьки такої особи та батьки чоловіка або дружини, її чоловік або дружина, діти як такої особи, так і її чоловіка або дружини, у тому числі усиновлені ними діти). Відповідно до ст.4 Закону України "Про фермерське господарство" головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господарства представляє фермерське господарство перед органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями та окремими громадянами чи їх об'єднаннями відповідно до закону. Голова фермерського господарства укладає від імені господарства угоди та вчиняє інші юридично значимі дії відповідно до законодавства України. Голова фермерського господарства може письмово доручати виконання своїх обов'язків одному з членів господарства або особі, яка працює за контрактом. Згідно ст. 22 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов'язання. За рішенням членів фермерського господарства відповідно до закону фермерське господарство як цілісний майновий комплекс може бути відчужене на підставі цивільно-правових угод громадянам України, які мають право на створення фермерського господарства, або юридичним особам України для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Громадяни, які придбали майно фермерського господарства як цілісного майнового комплексу на підставі цивільно-правової угоди, подають у встановленому порядку Статут фермерського господарства на державну реєстрацію. Згідно ч. 3 ст. 191 ЦК України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. З дослідженого в судовому засіданні оригіналу договору та наявної в матеріалах справи копії (а. с. 15-16, т. 1),встановлено, що 25.09.2015 року між Продавцем - [PERSON], який діяв на підставі власного волевиявлення, як єдиний засновник (член) та голова Фермерського господарства "Аграрій-Ч", (код ЄДР 34071425) та Покупцем - [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу майна фермерського господарства, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазепіною В.Г. за реєстровим №1792, відповідно до умов якого "Сторони" розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства,

Outcome: approved