Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що з 01.04.1992 року за заявою відповідача їй було призначено пенсію за віком. Однак 05.05.2010 року з листа Головного управління ПФУ у Київській області позивачу стало відомо про те, що [PERSON] з 01.12.1989 року вже отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника за померлого чоловіка [PERSON] відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідно до законодавства особам, що мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, а суми пенсій, виплачені надміру, мають бути повернуті громадянами. Тому відповідачем добровільно було повернуто 23959,15 грн., та залишилось неповернутою сума 53556,56 грн. Посилаючись на ст.230 ЦК України, просив стягнути з відповідача суму боргу у подвійному розмірі. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю Івашев Є.В. підтримав позов, посилаючись на наведені у ньому обставини, відповідач позов не визнала. Отримання двох пенсій пояснила помилкою, оскільки вважала, що по втраті годувальника отримує не пенсію, а допомогу. Зауважила, що часткова провина у цьому є і в діях працівників Пенсійного фонду, які не проконтролювали правильність оформлення пенсії та допустили накопичення такої великої суми; просила застосувати позовну давність. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, на підставі такого. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60, ч.1 ст.61 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; обставини, визнані сторонами, доказуванню не підлягають. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач з 01.12.1989 р. отримувала пенсію у разі втрати годувальника за померлого чоловіка [PERSON], а з 01.04.1992 року - ще й пенсію за віком. Як вбачається з заяви про призначення пенсії за віком, відповідач зазначила, що пенсія по іншій підставі їй не призначалась. Відповідач пояснила це своєю юридичною необізнаністю, однак правового значення для справи це не має. Згідно з особовим рахунком [NUMBER] та атестатом про зняття з обліку, за період з 01.04.1992 по 30.04.2010 р. відповідач надміру отримала 77515,71 грн. пенсії, з яких добровільно повернула 23959,15 грн. Як вбачається з матеріалів справи, з заявою про утримання частини пенсії відповідач звернулась до Управління ПФУ у м.Біла Церква 08.07.2010 р. Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Тому суд не бере до уваги доводи відповідача щодо застосування позовної давності, оскільки з позовом про стягнення надміру виплаченої пенсії позивач звернувся протягом встановленого законом строку. Відповідно до ст.10, ч.1 ст. 50 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. За приписами ст.ст.6, 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення", особам, що мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором; суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку, стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. На підставі наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що сума боргу, що залишилась неповернутою відповідачем - 53556,56 грн. - підлягає стягненню з неї, однак вимога позивача стягнути цю суму у подвійному розмірі задоволенню не підлягає, на підставі такого. Частина 2 ст.230 ЦК України передбачає відшкодування збитків у подвійному розмірі у випадку вчинення правочину під впливом обману. Однак між сторонами договірні правовідносини відсутні, і кошти відповідач отримувала не внаслідок вчинення правочину, а реалізуючи своє право на соціальний захист. Між тим жодним нормативним актом, який регулює ці правовідносини, відповідальність за надміру отриману пенсію у подвійному розмірі не передбачена. У зв'язку з цим у задоволенні цієї частини вимог суд відмовляє. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial