Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

У жовтні 2019 р. позивач [PERSON] звернувся в Рівненський районний суд Рівненської області з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] та просить визнати відповідача [PERSON] [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 26.04.1999 р. Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: [ADDRESS] із зняттям його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він та третя особа [PERSON] є власниками будинку за адресою: [ADDRESS] , однак остання відразу після придбання будинку у травні 2000 р. виїхала за межі України і на даний час її місце проживання та перебування йому не відомо. З того часу позивач утримує майно, оплачує комунальні послуги. З грудня 1999 р. він надав згоду на тимчасову реєстрацію за вказаною адресою для свого знайомого - відповідача [PERSON] на два роки до грудня 2001 р., а у подальшому його реєстрацію було продовжено 12.02.2002 р. до цього часу. Позивачу відомо, що відповідач постійно перебуває на заробітках на території Республіки Польща і його місце перебування в Україні йому не відомо. Факт не проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується відповідними актами обстежень Клеванької селищної ради Рівненського району Рівненської області. Відповідач спільно з позивачем не проживав, спільним побутом не був пов`язаний; не допомагав позивачу утримувати в належному стані житлове приміщення, всі витрати по догляду за житлом несе позивач. Однак відповідач у добровільному порядку шляхом подачі відповідної заяви до органів реєстрації з реєстраційного обліку не знімається, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду, оскільки така формальна реєстрація відповідача створює певні перешкоди та обмежує можливості позивача у володінні, користуванні та розпорядженні зазначеним нерухомим майном. Ухвалою суду від 13.11.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Бухта Н.А. підтримали позов в межах його доводів та просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] повідомлявся про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився повторно. Із заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався, причини неявки суду не повідомив. Письмового відзиву на позов не подав. До суду повернулася кореспонденція із відміткою на поштовому штемпелі "адресат не проживає". Про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача та його представвника, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення. Третя особа [PERSON] повідомлялася про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилася повторно. До суду повернулася кореспонденція із відміткою на поштовому штемпелі "адресат не проживає". ІЗ заявою про розгляд справи в її відсутність не зверталася, причини неявки суду не повідомила. Письмових пояснень, заперечень на позов не подала. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-284 ЦПК України, про що не заперечили в судовому засіданні позивач та його представник. За клопотанням позивача та його представника у справі допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . Вислухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши письмові матеріали по справі, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] на праві спільної часткової власності відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.08.1999 р., посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Павлюк Т.С. та зареєстрованого 12.08.1999 р. в КП «Рівненське ОБТІ», є власниками житлового будинку в [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] з 12.02.2002 р. зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З оглянутих судом актів, складених комісійно та затверджених селищним головою Клеванської селищної ради Жовтянським Д.М. 08.08.2019 р. та 15.10.2019 р. підтверджується, що відповідач [PERSON] з 2002 року за адресою реєстрації: [ADDRESS] не проживає з моменту реєстрації, тобто останні 17 років, що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Через реєстрацію відповідача в будинку, позивач не може у повній мірі здійснювати реалізацію своїх прав як власника квартири, та несе додаткові витрати по утриманню помешкання, що пов`язані з реєстрацією у ньому відповідача. Доказів проживання відповідача у спірному будинку судом не встановлено, а відповідачем таких доказів суду не надано. За змістом ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права. Відповідно до ст. 317 та ст. 319 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. У відповідності до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що вимога в частині подальшого зняття відповідача з реєстрації до задоволення не підлягає, оскільки усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням є правовою підставою для зняття його з реєстрації. Враховуючи всі обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Вимоги про відшкодування судових витрат не заявлено.

Outcome: dismissed