Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що протягом останніх дванадцяти місяців сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен має протилежні погляди на шлюб та сім'ю. У зв'язку із цим постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає малолітня дитина, що негативно впливає на її психічний стан. Більше того, протягом останніх років відповідач почав жити окремо від дружини та залишив останній малолітню дитину на виховання та повне матеріальне утримання. Вважає, що подальше перебування у шлюбі є неможливим, тому просить шлюб розірвати, малолітню дитину залишити на вихованні з нею, а також стягувати з відповідача на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, суду подала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання за останнім відомим місцем проживання. Про причини неявки суд не повідомив. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що позивач просила винести заочне рішення, яке може бути переглянуте судом за заявою відповідача, а позивач подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 26.03.2008 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач), про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 362 (а.с. 4). [INFO], під час перебування у шлюбних відносинах, народилався [PERSON], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 288(а.с.5). Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім'ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін. Малолітню дитину слід залишити на проживання із матір'ю. Про способи виконання обов'язку утримувати дітей в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч.2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та доказів, наданих суду, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання їхньої дитини слід визначити в твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки; інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 182, 184 ч.1, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства", п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів",

Outcome: approved