Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача та просив розірвати договір оренди земельної ділянки, посилаючись на наступне: згідно державного акту про право приватної власності на землю 11-ДП № 109100 він є власником земельної ділянки. 04 серпня 2013 року ним укладено договір оренди земельної ділянки із ТОВ «Дніпроагропрогрес», який зареєстровано 30.10.2013 року у відділі Держкомзему &nbsp;Васильківського району Дніпропетровської області за № 3157590. Згідно п.3.1 договору оренди землі за кожен рік використання землі орендар виплачує орендну плату у грошовій формі в розмірі 4,48% від вартості земельної ділянки, що становить 3530 грн. Сплачується орендна плата один раз на рік не пізніше 20 числа місяці останнього календарного року, за який вноситься орендна плата за місцем знаходження орендаря. Виплата орендної плати оформляється письмово. В порушення умов договору орендодавцю за 2013 рік орендна плата відповідачем не виплачена. Звернення з вимогою виплати орендної плати залишилося без задоволення. Згідно п. 12.3 договору оренди землі, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. Оскільки відповідачем не виконуються вимоги ст.ст. 24, 25 ЗУ "Про оренду землі" та розділу 3 Договору оренди землі, позивач просив розірвати договір оренди земельної ділянки. Заочним рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2014 року позов [PERSON] до ТОВ «Дніпроагропрогрес» про розірвання договору оренди землі задоволений. Розірвано договір оренди земельної ділянки укладений 14 серпня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «Дніпроагропрогрес», зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у відділі Держкомзему Васильківського району Дніпропетровської області за № 3157590 від 30.10.2013 року. Стягнуто із ТОВ «Дніпроагропрогрес» на користь [PERSON], понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,6 грн. В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення як постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права та про ухвалення нового рішення. Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно державного акту про право приватної власності на землю 11-ДП № 109100 позивач є власником земельної ділянки №459 розташованої на території Шевченківської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.5) Між позивачем та відповідачем ТОВ «Дніпроагропрогрес» 14 серпня 2013 року укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у книзі державної реєстрації договорів оренди землі у відділі Держкомзему Васильківського району Дніпропетровської області за № 3157590 від 30.10.2013 року.(а.с.6-7) Згідно п.3.1 договору оренди землі за кожен рік використання землі орендар виплачує орендну плату у грошовій формі в розмірі 4,48% від вартості земельної ділянки, що становить 3530 грн. Сплачується орендна плата один раз на рік не пізніше 20 числа місяці останнього календарного року, за який вноситься орендна плата за місцем знаходження Орендаря. Виплата орендної плати оформляється письмово. Мотивуючи підстави для задоволення позову суд посилався на приписи ст.ст. 6, 526, 629, ч. 2 ст. 651 ЦК України, . 12.3 договору оренди землі та зазначив, що позивач посилається на невиплату йому орендної плати в розмірі та в строки, встановлені договором. Відповідач будь-яких доказів на спростування цих доводів суду не надав. З чого суд зробив висновок про те, що відповідач не виконував взятих на себе обов'язків, так як лише відповідач може надати суду докази сплати позивачу орендної плати. Врахувавши наведене, суд зазначив, що договір оренди земельної ділянки може бути розірвано на вимогу орендодавця у випадку невиконання орендарем свого обов'язку щодо сплати орендної плати, оскільки ця умова є істотною для договору. Суд вважав, що відповідач не виконує свого обов'язку щодо своєчасної сплати орендної плати, а тому можливо розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між [PERSON] та ТОВ «Дніпроагропрогрес» від 30.10.2013 року, із наслідками, передбаченими ст. 34 Закону України "Про оренду землі". Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача стягнуто понесені ним судові витрати, а саме 243,6 грн. сплаченого судового збору. Але із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам у справі та зроблені із неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до вимог ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Згідно зі ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п.3.1 договору оренди землі за кожен рік використання землі орендар виплачує орендну плату у грошовій формі в розмірі 4,48% від вартості земельної ділянки, що становить 3530 грн. Сплачується орендна плата один раз на рік не пізніше 20 числа місяці останнього календарного року, за який вноситься орендна плата за місцем знаходження орендаря. Виплата орендної плати оформляється письмово. Згідно п. 12.3 договору оренди землі, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. Акт прийому - передачі земельної ділянки сторонами не складений. Підставою для розірвання договору позивач вказував лише те, що йому не виплачена орендна плата лише за 2013 рік, строк виплати якої наступив 20 грудня 2013 року. До суду позивач звернувся тільки у вересні 2014 року (а.с.2-3,16-17). Але, як підтверджено матеріалами справи, орендна плата за позивачу виплачена 21 січня 2014 року у розмірі 5269,45 грн., що підтверджується відомістю виплати паїв, яку відповідач надав суду першої інстанції, звертаючись із заявою про перегляд заочного рішення (а.с.42). Отже позивач не був позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору, а порушення терміну виплати орендної плати на один місяць не є істотною обставиною, що згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК України не може бути підставою для розірвання договору за рішенням суду. Крім того, згідно з п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки є систематична несплата земельного податку або орендної плати. За таких обставин суд дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для розірвання укладеного сторонами договору оренди землі, оскільки відсутні зі сторони відповідача істотні порушення умов договору, як і факти того, що систематично не сплачується орендна плата. Інших підстав для розірвання договору оренди землі позивач не заявляв, а також і не надавав будь-яких інших доказів, які свідчили про істотне порушення умов договору відповідачем. Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи спростовують висновки суду, а із матеріалів справи вбачається, що наявні підстави для скасування судового рішення, передбачені ст. 309 ЦПК України, у зв'язку із чим необхідно постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed