Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який було зареєстровано 10 січня 2004 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 3. В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. На даний час їх сім'я існує лише формально і примирення із відповідачем стало не можливим. Шлюбно-сімейні стосунки між ними не склалися через втрату один до одного почуття взаєморозуміння, подружні стосунки між ними припинилися, сторони разом не проживають. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї вважає неможливим . Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася. Про час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Направила в суд заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився. Про час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Направив в суд заяву в якій просить позов задовольнити, а справу слухати за його відсутності. За таких обставин, та відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу технічними засобами. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 10 січня 2004 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 3, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.9), який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Продовжувати подальше спільне життя подружжя не бажає, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася зазначеним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згоден із розірванням шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги взаємне бажання сторін на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, які спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим.

Outcome: approved