Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

06 лютого 2020 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вербківської сільської радизвернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Вербківської сільської ради, в якому просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , передати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , Органу опіки та піклування виконавчого комітету Вербківської сільської ради для вирішення питання щодо подальшого влаштування, стягнути з [PERSON] на користь установи, куди буде розміщена дитина, аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно починаючи з 06 лютого 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] проживає з співмешканцем [PERSON] , у сім`ї виховується малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , відповідач неодноразово покидала дитину, залишала у недоглянутому стані, через що працівниками медичної допомоги дитина була госпіталізована до медичного закладу, [PERSON] діагностовано психічні розлади та розлади поведінки внаслідок післяпологового періоду, галюцинаторно-маячний синдром. 12.12.2019 року дитину було влаштовано до КЗ "Центр соціальної підтримки дітей та сімей "Добре вдома", з моменту госпіталізації малолітньої дитини до закладу охорони здоров`я відповідач дитину не відвідувала, станом здоров`я не цікавилась, батьківської турботи та піклування не виявляла. Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі, пояснив, що за час розгляду справи не цікавилась дитиною, матеріальної допомоги не надавала, рекомендацій не виконувала, винна через бездіяльність. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що ходила до соціальної служби, цікавилась дитиною, сказали, що не можна їхати до дитини через карантин. Дитину покинула через те, що перелякалась, що не зможе доглядати, не працює, має домашнє хазяйство, на обліку у психіатра не перебуває, вважає, що допомога не потрібна, не бажає відмовлятися від дитини. Представник третьої особи у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, пояснила, що відповідач почуття до дитини не проявляла, цікавилась тільки коштами за операцію у зв`язку з хворобою дитини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у [PERSON] [INFO] народилась дитина [PERSON] , про що зроблений актовий запис № 464 19 вересня 2019 року. Відомості про батька - [PERSON] , записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ст. ст. 150, 151 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання є одним із основних прав дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, ратифікована постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини матір`ю є відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 03.01.2020 року № 19, орган опіки та піклування при виконкомі Вербківської сільської ради вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] . Даний висновок підтверджується наступними обставинами та відповідними доказами. Згідно довідки-характеристики від 19.11.2019 року № 1335, [PERSON] - мати одиначка, проживає із співмешканцем [PERSON] , 1960 року народження, який ніде не працює. Вона не має трудового стажу, підсобного господарства не веде. З 16 серпня 2019 року сім`я [PERSON] перебувала на соціальному супроводі, як така що опинилася в складних життєвих обставинах з причин вагітності [PERSON] та непристосованості її до самостійної життєдіяльності, неспроможності повністю себе обслуговувати, що підтверджується договором про здійснення соціального супроводу від 16.08.2019 року укладеного між Вербківською сільською радою та [PERSON] . 19 вересня 2019 року [PERSON] з її новонародженою дитиною була переведена з пологового відділення м.Павлоград до педіатричного відділення КП "Павлоградська ЦРЛ" ДОР у зв`язку з відсутністю у матері елементарних навиків по догляду за дитиною. 22 вересня 2019 року [PERSON] була виписана з психіатричної лікарні з діагнозом: психічні розлади та розлади поведінки внаслідок післяпологового періоду, галюцинаторно-маячний синдром F 53.1. 15 листопада 2019 року, після виписки із психіатричної лікарні, [PERSON] разом із співмешканцем забрали дитину [PERSON] із педіатричного відділення. 16 листопада 2019 року [PERSON] разом із співмешканцем привезли і залишили дитину в педіатричному відділенні КП "Павлоградська центральна районна лікарня", заявивши, що [PERSON] не може доглядати за дитиною через свій стан здоров`я. 16 листопада 2019 року був складений акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку іншому закладі охорони здоров`я. До 12 грудня 2019 року [PERSON] знаходився у педіатричному відділення КП "Павлоградська ЦРЛ" ДОР. У дитини встановлено діагноз - вроджена вада серця: функціонуюче овальне вікно, відкритий артеріальний протік. За час перебування дитини у відділенні мати не відвідувала сина, не цікавилась його життям та здоров`ям. Дані обставини підтверджуються інформаційним листом від Комунального підприємства "Павлоградська центральна районна лікарня" Дніпропетровської області № 01-22/1729 від 27.12.2019 року. Свідок, [PERSON] , [INFO] , директор КЗ "Центр соціальної підтримки дітей та сімей "Добре вдома" пояснила наступне: 12 грудня 2019 року до центру направили дитину [PERSON] у три місячному віці у поганому вигляді. Дитина була обстежена та окрім пороку серця, у дитини виявили інші хвороби. Дитині було забезпечено індивідуальний догляд, оскільки за нею потрібен постійний контроль з боку багатьох спеціалістів (кардіолог, реабілітолог, невропатолог), специфічне годування. Дитина має затримку у розвитку. Також, 17.09.2020 року було оголошено перерву до 21.10.2020 року у розгляді справи з метою надати відповідачу час для звернення за правовою допомогою. У даний період час відповідач за правовою допомогою не звернулась. На час розгляду справи у суду відсутні докази щодо наявних психічних розладів у [PERSON] . Таким чином судом встановлено, що [PERSON] самоусунулась від виховання дитини та виконання батьківських обов`язків, не піклується про здоров`я дитини, його фізичний розвиток, не цікавиться, не утримує дитину. У річному віці дитина перебуває у беззахисному стані, невизначена поведінка відповідача по відношенню до дитини, з небезпечними для здоров`я дитини фізичними вадами, та до материнства в цілому (неодноразове залишення дитини у медичних закладах), ставить дитину у небезпечна становище, що, також, безсумнівно негативно сприяє на психологічний розвиток дитини. Відповідач за час розгляду справи не почала цікавитись станом здоров`я дитини, не намагалась матеріально допомогти, передати засоби догляду для дитини, не влаштувала вдома необхідні умови для проживання дитини. Тобто мати, незважаючи на заперечення щодо позбавлення її батьківських прав, не здійснила жодної дії з часу народження дитини, які б були спрямовані на виконання батьківського обов`язку по вихованню дитини. Враховуючи викладене, з огляду на стан здоров`я дитини, ставлення матері, суд вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Тому,

Outcome: approved