Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивачі: [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з даним позовом до відповідача, в якому просять стягнути з нього з урахуванням уточнюючих позовних вимог 3% річних на суму боргу в розмірі 11173.12 грн.. Позовні вимоги мотивують тим, що \~відповідач 17.10.2007 року взяв у них в борг 10000 доларів США, та зобов"язався повернути до 20.12.2007 року, про що склав розписку, однак в установлений строк кошти не повернув. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 22.09.2011 року стягнуто з [PERSON] на їх користь в рахунок повернення боргу - 79730 гривень, що еквівалентно 10000 доларів США, згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.06.2011 року, 3 % річних в сумі 8371.95 грн., а всього на суму 88101.95 гривень, та судові витрати по справі. Рішенням апеляційного суду Житомирської області зобов"язано [PERSON] повернути їм 10000 доларів США, а разі неможливості стягнути з відповідача на їх користь 79730 гривень. 11.09.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 79730 гривень, та 3% річних - в сумі 8371.95 гривень. Проте до цього часу рішення судів не виконано. У відкритому судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві. В судове засідання позивач - [PERSON] не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги не визнає і просить застосувати позовну давність. Зясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно рішення Бердичівського міського суду від 22.09.2011 року з відповідача на користь позивачів стягнуто в рахунок повернення боргу - 79730 гривень, що еквівалентно 10000 доларів США, згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.06.2011 року, 3 % річних в сумі 8371.95 грн., а всього на суму 88101.95 гривень, та судові витрати по справі(а.с. 24 - 25). \~ Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 22 листопада 2011 року, рішення Бердичівського міськрайонного суду від 22.09.2011 року в частині стягнення боргу та витрат на правову допомогу скасоване, та постановлене нове рішення, яким зобов"язано [PERSON] повернути позивачам 10000 доларів США, а разі неможливості стягнути з відповідача на їх користь 79730 гривень, в решті рішення місцевого суду залишено без змін(а.с. 26 - 29). Зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином, як це встановлено ст. 599 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України). Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. З копій виконавчих листів, та довідки з відділу ДВС Бердичівського МРУЮ вбачається, що зобовязання відповідача по сплаті на користь позивачів боргу не виконано( а.с. 7- 13). Відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Частиною першої статті 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов"язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549-552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Дана правова позиція передбачена в постанові Верховного Суду України від 02.09.2015 року в справі № 6-369цс15. У відповідності до ст. 360 - 7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Таким чином \~на користь позивачів підлягає стягненню з відповідача 3% річних на суму боргу - 11173.12 грн. за період з 01.07.2011 року по 29.02.2016 року, що підтверджується розрахунком(а.с. 4). Що стосується заяви представника відповідача щодо застосування позовної давності, то суд вважає, що в даному випадку вона не підлягає застосуванню. Відповідно достатті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В заяві про застосування позовної давності представник відповідача посилається на Постанову Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-990 цс 15 за позовом товариства з обмеженою відповідальності "ОТП Факторинг України" до ОСОБИ 1, ОСОБИ 2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року, ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року, та рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2013 року. Згідно зазначеної правової позиції у даній справі, пред"явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов"язання й зобов"язаний пред"явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців( частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Стягнення коштів, які просять стягнути позивачі, передбачено ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А тому суд вважає, що вказана правова позиція не підлягає застосуванню до даних правовідносин, оскільки виплати, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, мають іншу правову природу, в зв"язку з чим в даному випадку відсутні правові підстави для застосування позовної давності. Також з відповідача на користь представника позивач [PERSON] - [PERSON] слід стягнути, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн, понесення яких підтверджено документально(а.с. 2, 20).

Outcome: approved