Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до відповідача, в якому просив суд стягнути сплачене страхове відшкодування в розмірі 4578,75 грн., витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 1300,00 грн. та судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 11.11.2016 в м. м. Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Ніссан», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Джілі» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Джілі» д.н.з. [NUMBER] . Згідно постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.12.2016 року, [PERSON] визнано винною у скоєнні ДТП, що сталася 11.11.2016 року. Розмір завданих збитків власнику автомобіля «Джілі» д.н.з. [NUMBER] , згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку №290/12/2016 становить 4850,00 грн. Позивач зазначає, що МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 4578,75 грн. та 1300,00 грн. за послуги аварійного комісара. Посилаючись на наведене та те, що відповідач на момент скоєння ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач просив стягнути з відповідача в порядку регресу витрати пов`язані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 4578,75 грн. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності та позов визнала у повному обсязі. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 11 листопада 2016 року, близько 18 год. 40 хв., [PERSON] , керуючи транспортним засобом "Nissan Tiida", номерний знак [NUMBER] , при початку руху заднім ходом, не впевнилась в безпечності свого маневру, порушивши п.п. 2.3б, 10.1, 10.9, Правил дорожнього руху України, допустила зіткнення із транспортним засобом "Geely MR", номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Згідно постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.12.2016 року, [PERSON] визнано винною у скоєнні ДТП, що сталася 11.11.2016 року, та піддано до адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі 340,00 грн. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. З матеріалів справи вбачається, що на дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Розмір завданих збитків власнику «Джілі» д.н.з. [NUMBER] , згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку №290/12/2016 становить 4850,00 грн. Доказів того, що [PERSON] на користь потерпілого були відшкодовані збитки, завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Судом встановлено, що [PERSON] 12.01.2017 року з метою отримання відшкодування, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Судом встановлено, що в зв`язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 4578,75 грн., на підставі Наказу МТСБУ № 4985 від 13.06.2017 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, що підтверджується копією платіжного доручення № 4985рв від 14.06.2017 року. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, аналізуючи наведені відповідачем мотиви для відмови у задоволенні позовних вимог, суд вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та жодним чином не спростовують вимоги позивача, оскільки сторона відповідача не була позбавлена можливості під час розгляду справи надати суду належні докази у вигляді експертної оцінки пошкоджень автомобіля та їх обгрунтовний взаємозв`язок із заявленими позивачем вимогами. Посилання відповідача на те, що він має та утриманні двох малолітніх дітей та є студентом денної форми навчання Миколаївського національного аграрного університету суд до уваги не приймає, оскільки вказані обставини не є підставою для звільнення особи від відповідальності. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 4578,75 грн. Крім того, згідно з пунктом 40.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Відповідно до пункту 3 Порядку залучення Моторним (транспортним) страховим бюро України аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 23 лютого 2006 року № 5417, залучення представника МТСБУ для визначення причин настання страхових випадків, розміру збитків здійснюється на підставі договору з МТСБУ. Згідно з пунктом 41.4. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює оплату послуг аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, залучених відповідно до пункту 40.3 статті 40 цього Закону. Вбачається, що МТСБУ було залучено аварійного комісара, відповідно до положень ст. 40 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з чим понесені витрати в розмірі 1300,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №35019рв від 14.12.2016 року. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню витрати понесені позивачем за послуги аварійного комісара в розмірі 1300,00 грн., як такі, що узгоджуються з дослідженими матеріалами справи та вимогам закону. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1762,00 грн.

Outcome: approved