Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачки [PERSON] , третя особа ВСГК "Нове життя" та просить суд ухвалити рішення про визнання за ним права власності на сертифікат на право на земельну частку (пай) КСП «Нове життя» розміром 2,18 га в умовних кадастрових гектарах, вартістю 7097,00 гривень, серії ЗК №0088536 виданого 01.07.1997 року Виноградівською районною державною адміністрацією, реєстраційний напис №398. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Свида В.І. будучи повідомленими про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не з`явилися, однак представник відповідачки подав через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої вимоги позивача визнає, проти задоволення таких не заперечує та просить суд розглянути справу у їхню відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Стороною відповідача позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом. Третя особа (представник КСП «Нове життя») своєчасно повідомлена про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання також не з`явилася, заяв, клопотань від неї не надходило. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач купив, згідно договору купівлі-продажу від 15.08.2019 року, а відповідачка продала сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ЗК №0088536 виданого 01.07.1997 року Виноградівською районною державною адміністрацією, реєстраційний напис №398, реалізовуючи своє право власника земельного сертифікату, отриманого у спадок. Відповідач є уродженкою с. Олешник Виноградівського району Закарпатської області, про що свідчать відомості її паспорту та була власником сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ЗК №0088536 виданого 01.07.1997 року Виноградівською районною державною адміністрацією, реєстраційний напис №398, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 25.07.2002 року Державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори за реєстраційним номером 2270 у справі №406/2002. Отримавши в спадок сертифікат ЗК №0088536 на право на земельну частку (пай) КСП «Нове життя» розміром 2,18 га в умовних кадастрових гектарах, вартістю 7097,00 грн. (свідоцтво про право на спадщину за заповітом виданого Виноградівською держнотконторою 25.07.2002 року за Реєстром №406/2002), відповідач бажала реалізувати своє право на отримання земельної ділянки в натурі, у зв`язку з чим подала заяву до Олешницької сільської ради 20.06.2019 року про надання дозволу на розроблення технічної документації щодо встановлення меж земельної частки (пай), які розташовані за межами населенного пункту села Олешник. Листом Олешницької сільської ради від 06.08.2019 року №02-10/624 відповідачці відмовлено в наданні такого дозволу, мотивуючи відмову ч.5 ст.22 Земельного кодексу України, згідно якої землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватися у власність іноземним громадянинам. Відповідач є громадянкою Російської Федерації, що стверджується копією паспорта. Таким чином для того, щоб право власності на вказаний земельний сертифікат не оспорювалося і визнавалося іншими особами, позивач пред`явив даний позов про визнання його права власності. Указом Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" в Україні було запроваджено процес паювання сільськогосподарських угідь переданих у колективну власність. Частина 2 статті 3 ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачала, що особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Після подання заяви про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) проводився розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв) відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Розподіл земельних ділянок проводився відповідно до ст. 9 ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" та постанови Кабінету Міністрів України "Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)" від 4 лютого 2004 p. N 122. Після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), складалися державні акти на право власності на земельні ділянки. Право власності на землю фізичних осіб регулюється ст. 81 Земельного кодексу України. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення у разі: їх придбання за договором купівлі- продажу, ренти, дарування, міни, а також за іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватися у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам (ч. 5 ст. 22 Земельного кодексу України.) Фактично іноземці можуть отримати їх лише в спадок. Землі сільгосппризначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільгоспвиробництва, фермерського господарства. Якщо такі землі прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, то протягом року з моменту отримання права на них зазначені особи мають їх відчужити (ч. 4 ст. 81, ст. 145 Земельного кодексу України). У випадках коли земельна ділянка не відчужена, право власності на неї іноземців та осіб без громадянства припиняється, тобто вона підлягає примусовому відчуженню (п. «е» ч. 1 ст. 140 Земельного кодексу України). Примусове припинення права власності на земельну ділянку здійснюється виключно в судовому порядку (п. «д» ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України). Пункт 17, розділу X «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Земельного кодексу України зазначає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно ст.2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 р. № 10-71/0/4-13, на іноземців мораторій на відчуження земельних ділянок сільгосппризначення не поширюється, оскільки норма ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України є імперативною. Таким чином, враховуючи отриману відповідачкою відмову сільської ради від 06.08.2019 року №02-10/624 про конвертацію майнового паю в конкретну земельну ділянку як об`єкт цивільних прав і договір купівлі-продажу від 15.08.2019 року сертифікату ЗК №0088536 на право на земельну частку (пай) КСП «Нове життя», належного відповідачці згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Виноградівською держнотконторою 25.07.2002 року за Реєстром №406/2002 та

Outcome: approved