Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

У лютому 2017 року позивачка - [PERSON] звернулась до суду з даним позовом вказуючи, що [INFO] року померла її матір - [PERSON], яка уклала заповіт, за яким заповіла позивачці належну їй квартиру [ADDRESS] проте звернувшись до нотаріуса, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо отримання права власності в порядку спадкування через помилку, припущену у написанні імені спадкоємця. Так за текстом заповіту відображено, як «[PERSON]», в той час як у паспорті позивачки зазначено - «[PERSON]». На підставі викладеного просить встановити факт, родинних відносин між нею та [PERSON], оскільки її свідоцтво про народження було втрачено, встановити факт належності правовстановлюючого документу - заповіту [PERSON], укладеного 07.06.2004 року, за яким спадкоємицею є [PERSON], визнати її спадкоємицею за заповітом квартири [ADDRESS], визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/4 частки квартири [ADDRESS] У квітні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] вказуючи, що [INFO] року померла його дружина - [PERSON], яка уклала заповіт, за яким заповіла [PERSON] належну їй квартиру [ADDRESS]. Зауважує, що він як непрацездатний вдовець, на підставі ч.1 ст. 1241 ЦК України, незалежно від змісту заповіту спадкує половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом, на підставі чого просить визнати за ним право власності в порядку на 1/4 частку квартири [ADDRESS] Позивачка за первинним позовом та відповідачка за вторинним позовом - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що свої заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] визнає та не заперечує проти їх задоволення. Позивач за вторинним позовом та відповідач за первинним позовом - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що свої заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а первинні позовні вимоги [PERSON] визнає та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що як первинний позов [PERSON], так і зустрічний позов [PERSON], обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки Ф-1, засвідченої інспектором Центрального РВ у м. Маріуполі ГУДМС України в Донецькій області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. 14.11.1977 року [PERSON] було видане ордер №1711 серії КО, на підставі рішення виконкому Жданівської міської ради депутатів трудящих №250/5 від 19.10.1977 року, на право родини [PERSON], яка складалась з трьох чоловік, а саме: доньки - [PERSON] та мати - [PERSON], заняття трикімнатної квартири [ADDRESS] Згідно довідки про розрахунковий рахунок у Жданівському відділені Держбанку, виписаному на ім'я [PERSON], та довідки ЖБК «Бригантина» від 12.12.1991 року, повна вартість квартири [ADDRESS] виплачена членом кооперативу [PERSON] Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], 30.11.1977 року [PERSON] уклала шлюбу з [PERSON], після якого змінила своє прізвище на прізвище чоловіка. 07.06.2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Рябоконь Ю.С., яким заповіла належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [INFO] року [PERSON] померла. 22.12.2016 року постановою приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Гічкіна А.В. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] оскільки за текстом заповітом спадкоємцем є [PERSON], а у паспорті громадянина України ім'я спадкоємця зазначено - «[PERSON]», у зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що саме належна особа звернулась за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст.15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Згідно ст.234 ЦПК України в порядку окремого провадження, як не позивного виду цивільного судочинства, розглядаються справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами, перебування фізичної особи на утриманні, каліцтва, реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, належності правовстановлюючих документів особі, прізвища ім'я по батькові, місце і час народження якої що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У відповідно до 2 частини ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються за правилами позивного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права, які можуть вплинути на права та обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців спору між ними». Таким чином, у судовому засіданні знайшло підтвердження те, що [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON], яка померла [INFO] року, яка в свою чергу, 07.06.2004 року склала заповіт на належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON], тож вимоги позову в даній частині обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки об'єктивно підтверджуються дослідженими судом документами, а встановлення даних фактів має для позивачки юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати свої законні права щодо спадкового майна після смерті [PERSON] У відповідності до статей 1216, 1217, 1220, 1221, 1222 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спадщина відкривається внаслідок смерті особи в цей же день, за останнім місцем проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї. Враховуючи викладене, суд визнає, що позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті її матері - [PERSON], та є такою, що прийняла спадщину, оскільки у встановлений законодавством строк подала заяву про прийняття спадщини, однак, зважаючи на невірне зазначення ім'я позиваки у заповіті, та не можливість у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину, у відповідності до ст. 1223, 1261, 1268 ЦК України право власності на спадкове майно може бути визнане в судовому порядку. Відповідно до вимог п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді даних справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того, відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка), немає. Згідно ч. 3ст. 75 Сімейного кодексу України,ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"непрацездатні - це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону. Статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсійний вік для чоловіків встановлений 60 років при стажі роботи не менше 25 років. Таким чином, [PERSON] є непрацездатним вдівцем після смерті його дружини - [PERSON] Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Тож, враховуючи, що квартира [ADDRESS] належала померлій [PERSON] на праві приватної власності (1/1 частка), а [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], частки у спадщині яких є рівними, проте у зв'язку з наявністю складеного померлою заповіту на ім'я [PERSON], обов'язкова частка [PERSON] у спадщині складає ?, а частка [PERSON] - ?. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність визнання за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] на ? частки та ? частку, відповідно. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить із положень ст.1 ЦПК України, відповідно до яких задачами цивільного судового провадження є захист порушених та невизнаних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, зокрема [PERSON] та [PERSON], щодо спадкового майна після смерті [PERSON], у вигляді квартири, при цьому задоволення позову не порушує права інших громадян. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved