Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач подала до суду позов до відповідачів, якому просить усунути їй перешкоди в користуванні власністю - квартирою [ADDRESS], шляхом їх виселення з квартири, оскільки вони перешкоджають їй володіти та користуватись належною їй власністю. Також, просить стягнути з відповідача судові витрати. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, позивач, також, пояснила, що відповідачка створює їй перешкоди у користуванні квартирою, не пускає її в квартиру, коли в жовтні 2014 року вона намагалась зайти в квартиру, від якої має ключі, відповідач викликала міліцію. При цьому позивач не заперечує, щоб у квартирі проживав її неповнолітній онук [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилась та зазначила, що відповідач та її неповнолітній син були зареєстровані у вказаній квартирі як члени сім"ї її власника, тому після розлучення з [PERSON] відповідач та її неповнолітній син продовжують проживати в квартирі, яка є їх єдиним житлом, позивачу володіти квартирою не перешкоджають, сплачують витрати по комунальним послугам, тому підстав для їх виселення немає. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що він не може проживати у спірній квартирі, оскільки відповідачка створює йому для цього перешкоди, а проживає він зі своїми батьками та сестрою. Від представника відділу служби у справах дітей по Хортицькому району Запорізької міської Ради надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.11.2003 року на праві власності належить квартира [ADDRESS]. 23.08.2003 року син позивачки [PERSON] одружився з [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER]. 04.12.2003 року [PERSON] подала до ЖРЕД заяву, в якій просила зареєструвати в належній їй квартирі [ADDRESS] сина [PERSON] та невістку [PERSON] на постійне місце проживання, що підтверджується належним чином завіреною копією вказаної заяви, наданою МКП "Основаніє". [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження [NUMBER]. 10.10.2006 року [PERSON] подала до ЖРЕД заяву про реєстрацію у вказаній квартирі її сина [PERSON]. 14.10.2014 року рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно довідки МКП "Основаніє" від 11.02.2015 року, на даний час в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та неповнолітній [PERSON]. Згідно акту МКП "Основаніє" від 19.06.2014 року, на час складання вказаного акту в квартирі [ADDRESS] [PERSON] не проживає. Причина його непроживання у акті не вказана. Згідно довідки МКП "Основаніє" від 11.02.2015 року, позивачка [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON]. Вказана квартира, згідно технічного паспорту, належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Крім того, чоловіку позивачки [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], в якій зареєстрований [PERSON]. Будь-яких даних про наявність у власності відповідачки або її неповнолітнього сина житлових приміщень суду не надано. У жовтні 2014 року [PERSON] надіслала відповідачці листа про розірвання з нею договору найму житлового приміщення квартири [ADDRESS] та з проханням звільнити квартиру. При цьому, сторони пояснили суду, що договір найму вказаного житлового приміщення між ними не укладався. З відповіді Хортицького РВ на звернення [PERSON] від 25.11.2014 року вбачається, що за її зверненням була проведена перевірка щодо її колишньої невістки [PERSON], проте порушень норм діючого законодавства не виявлено, а між сторонами мають місце цивільні правовідносини. Крім того, відповідач надала суду квитанції про сплату нею комунальних послуг за адресою [ADDRESS]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є подругою позивачки, знає її сина та колишню невістку. В даний час [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] з батьками та сестрою, оскільки в квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] з сином, а йому перешкоджають проживати в квартирі. Вислухавши сторони, свідка та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім"ї власника жилого будинку /квартири/, які проживають разом з ним, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Членів сім"ї власника жилого будинку /квартири/ може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 ЖК України, що передбачено ст.157 ЖК України. Згідно ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім"ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі, а заходи запобігання та впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця провадиться без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов"язок надання яких покладається на сторони по справі. В даному випадку встановлено, що позивачем заявлені позовні вимоги на підставі ст.391 ЦК України про усунення їй перешкод у користуванні власністю саме шляхом виселення відповідачів з належної їй квартири. При цьому, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. Проте, позивач не надала суду доказів того, що відповідачі або втратили право на житло за адресою [ADDRESS], або взагалі його не мали, або існують підстави для їх виселення, передбачені ч.1 ст.116 ЖК України. При цьому, суду надані належні докази того, що відповідачі вселились та проживають у спірній квартирі як члени сім"ї її власника та на підставі її заяви про реєстрацію відповідачки за цією адресою на постійне місце проживання, навіть незважаючи на те, що відповідачка стала колишньою дружиною сина позивачки. Щодо неповнолітнього відповідача [PERSON], то відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім"ї батьків або в сім"ї одного з них, діти - члени сім"ї власника або наймача жилого приміщення мають право користуватись займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Щодо доводів представника позивача, викладених ним у судових дебатах, про те, що до цього позову можливо застосовувати положення глави 32 ЦК України щодо сервітуту, то суд їх до уваги прийняти не може, оскільки позовні вимоги, які б регулювались положеннями цієї глави ЦК України, сторонами не заявлялись та судом не досліджувались. Таким чином, суду не надано належних підстав та доказів для виселення відповідачів [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS], тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed