Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

[PERSON]Писарівського району в інтересах дитини [PERSON] звернувся до суду з позовом до Великописарівської селищної ради, треті особи: [PERSON], служба у справах дітей Великописарівської районної державної адміністрації, про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування, в якому зазначає, що на обліку служби у справах дітей [PERSON] РДА перебуває малолітня [PERSON], [INFO], яка має статус дитини-сироти. У відповідності до свідоцтва про народження малолітньої [PERSON] ії матірю являється [PERSON], яка померла 10.07.2014 року в смт.В.Писарівка Сумської області. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями № 39 по вул.Колгоспній в смт.В.Писарівка Сумської області, та земельної ділянки площею 0,149 га за тією ж адресою, виділеної для будівництва та обслуговування житлових та господарських будівель, придбаних померлою [PERSON] за договорами купівлі-продажу від 02.10.2007 року, однак державна реєстрація права власності на земельну ділянку померлою [PERSON] не була проведена. Малолітня [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом як донька померлої, але у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно оформити спадкові права в нотаріальному порядку не має можливості. У зв'язку з викладеним прокурор В.Писарівського району [PERSON] просить позов задовольнити. У судовому засіданні прокурор прокуратури [PERSON] району [PERSON] позов підтримала, просить суд його задовольнити. Представник відповідача - Великописарівської селищної ради - у судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні з позовом погоджується і просить суд його задовольнити. Представник третьої особи начальник служби у справах дітей Великописарівської районної державної адміністрації [PERSON] у судовому засіданні з позовом згодна, вважає необхідним позов задовольнити. Заслухавши пояснення прокурора, третіх осіб, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серії І-БП № 056242 від 11.02.2002 року [PERSON] народилася 17.10.2002 року в сел.В.Писарівка В.Писарівського району Сумської області, батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.19). Зі свідоцтва про шлюб серії І-БП № 022526 (а.с.24) вбачається, що 26.06.2007 року одружилися [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 14, і мають після одруження прізвище «Стефанець». 10.07.2014 року в смт.В.Писарівка В.Писарівського району Сумської області померла [PERSON], актовий запис №56 від 14.07.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БП № 218855 (а.с.25). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 40961719 від 16.07.2015 року від імені [PERSON] заповіт не посвідчувався (а.с.40). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 40961721 від 16.07.2015 року (а.с.41) вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 10.07.2014 року, спадкова справа не відкривалася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. У відповідності до договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями № 39 по вул.Колгоспній в смт.В.Писарівка Сумської області від 02.10.2007 року вбачається, що за вказаним договором померла [PERSON] придбала згаданий житловий будинок у продавця [PERSON], 13.01.2011 року в КП «Охтирське МБТІ» здійснена державна реєстрація права власності на нерухоме майно за [PERSON], що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 28661536 (а.с.5-8). У відповідності до договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,149 га для будівництва і обслуговування житлових та господарських будівель та споруд, розташованої по вул.Колгоспній,39 в смт.В.Писарівка Сумської області від 02.10.2007 року (а.с.10), вбачається, що за вказаним договором померла [PERSON] придбала згадану земельну ділянку у продавця [PERSON], що підтверджується Витягом про державну реєстрацію правочину № 4708454 від 02.10.2007 року (а.с.11), однак за життя померла [PERSON] не зареєструвала своє право власності, не звернулася за виготовленням та не отримала державний акт про право власності на вказану земельну ділянку; у відповідності до [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.12) право власності на земельну ділянку площею 0,149 га по вул.Колгоспній,39 смт.В.Писарівка Сумської області зареєстровано за [PERSON]. [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом майна померлої [PERSON], однак у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, виданих на імя [PERSON], оформити спадкові права в нотаріальному порядку не має можливості. У відповідності до ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно зі ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина, в тому числі й усиновлена, має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання. Дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не втрачає права на успадкування їх майна. Статтею 377 ЦК України\~передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю, або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст. 1258 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ч.1\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~№ 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, договорів, укладених у порядку, встановленому законом; рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~передбачено, що\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За\~ст. 6 Європейської конвенції з прав людини\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до ст.1 Протоколу 1 Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Таким чином, за умови прийняття малолітньою [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що її право власності на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання. Рішення повинно відповідати вимогам ст.ст.\~213, 215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved