Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що 28.02.2008 р. Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали Рамкову угоду № SMERS00693. Згідно п.1.2 рамкової угоди [PERSON] відкрито кредитну лінію та транш. 21.04.2008 р. між кредитором та боржником було укладено договір про надання траншу № SME0011322. Рамкова угода є невід»ємною частиною даного договору. Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», 19.08.2009 р. було проведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач зобов»язується надати боржнику кредит в сумі 40000,00 доларів США, а позичальник зобов»язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом у сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов»язання за договором виконав, надавши [PERSON] кредит у розмірі 40000,00 доларів США. Позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов»язання, чим порушує умови кредитного договору, в результаті чого станом на 28.04.2016 р. має прострочену заборгованість в розмірі: за кредитом 34442,48 доларів США; по відсоткам 3220,22 доларів США. В забезпечення вимог за договором, 28.02.2008 р. ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали договір іпотеки № SMERS00693/1, відповідно до умов якого [PERSON] передала банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 50,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачу на праві власності. За позовом ПАТ «Альфа-Банк», посилаючись на ст.625, 626 ЦК України, ст.ст.3, 12, 33 Закону України «Про іпотеку», умови договору траншу № SME0011322 від 28.02.2008 р. та договору іпотеки № SMERS00693/1 від 28.02.2008 р. просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 50,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі права власності, на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» в рахунок погашення заборгованості за договором про надання траншу № SME0011322 від 28.02.2008 року: за кредитом 34442,48 долари США; за відсотками 3220,22 доларів США, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з»явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, подала до суду заяву про відкладення розгляду справи через її відрядження за межі м.Запоріжжя. Неявка представника відповідача була визнана судом не поважною, оскільки дата та час судового засідання узгоджувались судом з учасниками процесу, та розгляд справи було продовжено на підставі ч.2 ст.169 ЦПК України. Крім того, судом враховано, що в процесі розгляду справи вже були заслухані пояснення сторін і оголошено перерву перед судовими дебатами. В процесі розгляду справи представник відповідача заперечувала проти позову, вказуючи, що рішенням третейського суду вже стягнуто заборгованість за договором траншу на користь позивача, кваритира, що є предметом іпотеки - єдине житло відповідача, а грошові кошти, які були надані банком [PERSON], були використані на споживчі цілі. Третя особа [PERSON] була повідомлена про розгляд даної справи, заяви приймати участь в судових засіданнях до суду не подавала (ч.3 ст.36 ЦПК України). Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та в процесі розгляду справи представника відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 28.02.2008 р. Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали Рамкову угоду № SMERS00693 (т.1 а.с.3-4). Згідно п.1.2 рамкової угоди [PERSON] відкрито кредитну лінію та транш. 21.04.2008 р. між кредитором та боржником було укладено договір про надання траншу № SME0011322 (т.1 а.с.6-8). Рамкова угода є невід»ємною частиною даного договору (п.1.1). Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», 19.08.2009 р. було проведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (т.1 а.с.52-53). Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач зобов»язується надати [PERSON] кредит в сумі 40000,00 доларів США, а позичальник зобов»язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом у сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього графіком погашення кредиту (п.1.1. договору про надання траншу). Позивач свої зобов»язання за договором виконав, надавши [PERSON] кредит у розмірі 40000,00 доларів США, що підтверджено випискою з особового рахунку боржника та меморіальним ордером № 41728 від 21.04.2008 р. (т.1 а.с.16, 31). Позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов»язання, чим порушує умови кредитного договору, в результаті чого станом на 28.04.2016 р. має прострочену заборгованість в розмірі: за кредитом 34442,48 доларів США; по відсоткам 3220,22 доларів США (т.1 а.с.31, 32-49). В забезпечення вимог за договором, 28.02.2008 р. ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали договір іпотеки № SMERS00693/1, відповідно до умов якого [PERSON] передала банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 50,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачу на праві власності (т.1 а.с.21-25). Вищевикладене підтверджено наданим позивачем письмовими доказами. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Правові наслідки порушення зобов»язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку». Іпотека має похідний характер від основного зобов»язання і є дійсною до припинення основного зобов»язання або закінчення строку дії іпотечного договору (ст.. 3 Закону України «Про іпотеку»). Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпоткодаржатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов»язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов»язання. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у ст. 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання боржником зобов»язань за договором про надання траншу від 28.02.2008 року передбачено п.4.1.4 договору іпотеки від 28.02.2008 р. За змістом ст. 33 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов"язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов"язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Як передбачено положеннями ч.1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову ПАТ «Альфа-Банк» в повному обсязі. На правовідносини, що склалися між сторонами не розповсюджується Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", оскільки кредит, який був наданий [PERSON] не є споживчим, а надавався для придбання нерухомого майна з метою його подальшого використання у підприємницькій діяльності (п.1.2 договору про надання траншу). На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved