Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

До Крижопільського районного суду звернулася [PERSON] з позовами до Крижопільської селищної ради, третя особа: [PERSON] про: - визнання незаконним та скасування рішення Крижопільської селищної ради 37 сесії 6 скликання від 21.10.2015 року про розгляд заяви [PERSON], яким було відмовлено [PERSON] у доданні земельної ділянки до її присадибної ділянки по вул. Чабанюка, 8, в смт. Крижопіль, площею 0,0047 га., яка запланована для використання як прохід до дитячого майданчика з вулиці Чабанюка ; - визнання незаконним та скасувати рішення Крижопільської селищної ради 37 сесії 6 скликання від 21.10.2015 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості», згідно якого було надано дозвіл виконавчому комітету Крижопільської селищної ради на виготовлення відповідної технічної документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 0,0140 га. по вул. Леніна для облаштування дитячого майданчика та встановлено, що виготовлення технічної документації буде фінансуватись за рахунок заявника; - визнання незаконним та скасування рішення Крижопільської селищної ради 3 сесії 7 скликання від 10.12.2015 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Крижопільської селищної ради за адресою : смт. Крижопіль, вул. Леніна, в частині, якою було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Крижопільської селищної ради площею 0,0140 га. за адресою : смт. Крижопіль, вул. Леніна, кадастровий номер 0521955100:01:001:1206, та передано таку земельну ділянку ФОП [PERSON] в безоплатне користування на умовах договору сервітуту строком на 10 років, для розміщення дитячого майданчика, зобовязання [PERSON] укласти 30 денний термін договір сервітуту, забезпечити державну реєстрацію такого договору та використовувати земельну ділянку згідно її цільового призначення . Згідно ухвали суду від 21.01.16 року справи обєднані в одне провадження . Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.09.2015 року позивач звернувся із заявою до відповідача про надання до земельної ділянки за адресою вул.. Чабанюка,8 земельну ділянку орієнтовною площею 0,0047 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) , яка знаходиться між земельними ділянками вул. Леніна/ Чабанюка , 8, однак рішенням 37 сесії 6 скликання Крижопільської селищної ради від 21.10.2015 року позивачу відмовлено. Крім цього, рішенням 3 сесії 7 скликання Крижопільської селищної ради від 10.12.2015 року прийнято рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Крижопільської селищної ради за адресою : смт. Крижопіль, вул.. Леніна, в частині, якою було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Крижопільської селищної ради площею 0,0140 га. за адресою : смт. Крижопіль, вул. Леніна, кадастровий номер 0521955100:01:001:1206, та передано таку земельну ділянку ФОП [PERSON] в безоплатне користування на умовах договору сервітуту строком на 10 років, для розміщення дитячого майданчика. З урахуванням того, що позивачу відмовлено в надання земельної ділянки та затвердження технічної документації, останній змушений був звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач направив заяву до суду щодо слухання справи в його відсутності, та просив суд задовольнити в повному обсязі позовні вимоги з підстав викладених у позовних заявах (а.с.43). Представник відповідача проти позову заперечив та просив в задоволенні позову відмовити з огляду на таке. Відповідно до ст. 19 Конституції України орган місцевого самоврядування зобовязаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статті 123 Земельного кодексу України передбачає надання у користування земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки. Отже, розроблення технічної документації здійснюється на підставі дозволу наданого органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, уповноваженим здійснювати розпорядження цією земельною ділянкою, Згідно ст..11 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет являється виконавчим органом селищної ради. Таким чином, селищна рада прийняла рішення щодо вповноваження виконавчого комітету виготовити технічну документацію на частину комунальної земельної ділянки для потреб громади, тобто розміщення дитячого майданчика. З огляду на це селищна рада, як власник земельної, ділянки, відмовила [PERSON] в наданні земельної ділянки до її присадибної ділянки по вул. Чабанюка, 8, яка перебуває у [PERSON] на умовах користування, а не у власності. Крім цього, [PERSON] не мала ніяких прав власності на земельну ділянку комунальної власності площею 0,0047 га біля її присадибної ділянки по вул.. Чабанюка, 8 в смт. Крижопіль, а тому селищна рада своїми рішеннями її законних прав не порушувала. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне. 21.10.2015 року рішенням Крижопільської селищної ради 37 сесії 6 скликання відмовлено [PERSON] у доданні земельної ділянки до її присадибної ділянки по вул. Чабанюка, 8, в смт. Крижопіль, площею 0,0047 га., яка запланована для використання як прохід до дитячого майданчика з вулиці Чабанюка. Відповідно до цього рішення надано дозвіл виконавчому комітету Крижопільської селищної ради на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), орієнтовною площею 0,0140 га за адресою смт. Крижопіль, вул. Леніна для обслуговування дитячого майданчика. Відповідно до витягу з протоколу 37 сесії 6 скликання на засіданні сесії ( а.с. 47) було присутні 17 депутатів із 29. На сесію була запрошена [PERSON], інтереси якої представляв представник [PERSON] Відповідно до процедури було розглянуто заяву [PERSON] щодо надання до земельної ділянки за адресою вул.. Чабанюка,8 земельну ділянку орієнтовною площею 0,0047 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) , яка знаходиться між земельними ділянками вул.. Леніна/ Чабанюка , 8. Крім цього, а ні [PERSON] та її представником [PERSON] на сесії не надано інформації, як буде використовуватися земельна ділянка яку вони просять ( а.с. 47-49). Після чого, відповідно до рішенням 3 сесії 7 скликання Крижопільської селищної ради від 10.12.2015 року прийнято рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Крижопільської селищної ради за адресою: смт. Крижопіль, вул.. Леніна, в частині, якою було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Крижопільської селищної ради площею 0,0140 га. за адресою: смт. Крижопіль, вул. Леніна, кадастровий номер 0521955100:01:001:1206, та передано таку земельну ділянку ФОП [PERSON] в безоплатне користування на умовах договору сервітуту строком на 10 років, для розміщення дитячого майданчика. На думку позивача рішення Крижопільської селищної ради 37 сесії 6 скликання від 21.10.2015 року, та рішенням 3 сесії 7 скликання Крижопільської селищної ради від 10.12.2015 року прийняті без достатніх на те правових підстав, незаконні, порушують законні права позивача, на підставі чого, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Крім цього, позивач обґрунтовує свою позицію виходить із особистих припущень, які не доводять факту порушення його права. Позивач не надала суду належних доказів (а.с. 43), щодо її власності на земельні ділянки по вул.. Чабанюка, 8, та по вул. Леніна. Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив з наступного. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено право на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Способи захисту прав на земельні ділянки визначені статтею 152 Земельного кодексу України. За приписами наведеної норми держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно з приписами частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів фізичної особи - позивача у справі. За змістом положень вказаних норм, правом на пред'явлення позову до суду наділені, зокрема, фізична особа, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Слід зазначити, що позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення його прав та інтересів, а суд повинен перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Як вже зазначалося, позивач просив визнати незаконними та скасувати рішення Крижопільської селищної ради 37 сесії 6 скликання від 21.10.2015 року, та рішення 3 сесії 7 скликання Крижопільської селищної ради від 10.12.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 2 цього Закону місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та законів України. Згідно зі ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 цього Закону до виключної компетенції пленарних засідань сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Частиною 1 статі 123 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. В силу, положень ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Відповідно до положень статті 123 Земельного\~\~Кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Надання у користування земельної ділянки здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Таким чином, зазначеними нормами встановлено виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування. Дане заключення відображається у висновку Верховного Суду України від 17.06.2014 р. по справі N 21-195а14, відповідно до якої сільські, селищні та міські ради мають право розпоряджатися землями комунальної власності територіальних громад виключно в межах населеного пункту. Як вбачається з рішення 37 сесії 6 скликання Крижопільської селищної ради від 21.10.2015 року , підставою для відмови позивачу в надані додатково земельної ділянки слугувало використання земельної ділянки площею 0,0140 га Крижопільською селищною радою для розміщення та облаштування дитячого майданчика, тобто для потреб громади . Для цього було виготовлена та затверджена технічна документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Крижопільської селищної ради за адресою: смт. Крижопіль, вул. Леніна, площею 0,0140 га. за адресою: смт. Крижопіль, вул. Леніна, кадастровий номер 0521955100:01:001:1206. Частиною 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно пункту 42 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації. Депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов'язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення (частина 2 статті 49 Закону України "Про місцеве самоврядування"). Прийняття рішення на сесії ради згідно із положеннями статті 46, частин 4, 6, 11 статті 49 Закону України "Про місцеве самоврядування" здійснюється за колегіальним принципом, передбаченим ст. 4 названого Закону, шляхом голосування, яке виражається у вільному волевиявленні депутата, який представляє інтереси виборців. Отже, із зазначеного випливає, що рішення Крижопільської селищної ради 37 сесії 6 скликання від 21.10.2015 року, та рішення 3 сесії 7 скликання Крижопільської селищної ради від 10.12.2015 року прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, не порушують прав позивача, у зв'язку з чим позов в даній частині задоволенню не підлягає. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. З урахуванням рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 р. N 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) суд дійшов до висновку, що прийняте Крижопільської селищної ради 37 сесії 6 скликання від 21.10.2015 року, та рішення 3 сесії 7 скликання Крижопільської селищної ради від 10.12.2015 року є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Таким чином, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо відмови у додані земельної ділянки позивачу до присадибної ділянки по вул. Чабанюка, 8, в смт. Крижопіль, площею 0,0047 га, та затвердження технічної документації із землеустрою , тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для позивача. Крім цього, суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 р. у справі N 911/3396/14, в якій зазначено, що самостійний позов про визнання незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок дійсно не виконує функції захисту прав особи, оскільки не впливає на права та обов'язки сторін таких правовідносин (у зв'язку з тим, що дія цих ненормативних актів вичерпується фактом їх виконання), що однак не виключає можливості оскарження зазначених актів у комплексному поєднанні із вимогами про визнання недійсними правовстановлюючих документів, виданих на підставі цих оскаржуваних актів. Крім цього, за правилами статей 11, 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, та відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України не підтвердив цих своїх доводів відповідними доказами, передбаченими статтями 57-64 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення даної позовної вимоги, оскільки у позивача відсутнє порушене суб'єктивне матеріальне право або охоронюваний законом інтерес на захист якого подано позов.

Outcome: dismissed