Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

ПАТ "Ощадбанк\~в особі філії Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому заявлена вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, позивач зазначає, що між ПАТ "Ощадбанк" та [PERSON] (далі відповідач-1) 19 червня 2013 року укладено кредитний договір №201334, за яким позивач надав останньому у користування кредит у розмірі 30000,00 гривень зі сплатою 27 процентів річних за користування кредитом, із кінцевим терміном повернення 17 червня 2016 року. Як майнові поручителі за виконання відповідачем-1 договірних зобов'язань перед АТ "Ощадбанк" виступили [PERSON] (далі відповідач-2) та [PERSON] (далі відповідач-3), згідно договорів поруки №201334/1 від 19 червня 2013 року, та №201334/2 від 19 червня 2013 року відповідно. Відповідач-1 порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 12 липня 2016 року сума заборгованості складає 22097 грн. 01 коп., з яких 19062 грн. 96 коп.\~сума заборгованості з повернення кредиту, 3034 грн. 05 коп.\~сума заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом. Крім того, за прострочення виконання грошового зобовязання позивач нарахував відповідачу-1 до сплати 4993 грн. 91 коп. інфляційних втрат та 901 грн. 05 коп. три проценти річних від простроченої суми. Відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення заборгованості, тому ПАТ «Ощадбанк»\~звернулось до суду із вищевказаним позовом, яким просить стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав клопотання від 18.01.2017, яким просить суд розглянути справу за відсутності представника банку, вказуючи, що позивач підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2\~ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідачі в судове засідання також не з'явились, про час і місце його проведення повідомлялись належним чином згідно ч. 9\~ст. 74 ЦПК України, що підтверджується копією газети «Урядовий курєр» від 18.01.2017 №9. Про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без їх участі не заявили, заперечень проти позову не надали, тому на підставі ст.ст. 169,\~224 ЦПК України, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень\~статті 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 19 червня 2013 року між позивачем та відповідачем-1 був укладений кредитний договір №201334 (далі - Кредитний договір), згідно умов якого банк (позивач) надав позичальнику (відповідачу-1) кредит\~\~у розмірі 30000 грн. з остаточним терміном повернення не пізніше 17 червня 2016 року, за умови сплати за користування кредитом 27 процентів річних. Свої зобовязання за Кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надав грошові кошти відповідачу, а останній отримав вказані кошти. В продовж дії Кредитного договору відповідачем-1 було порушено вимоги вказаного договору, щодо своєчасності сплати кредиту, відповідач-1 неналежним чином та не у повному обсязі виконував свої зобовязання за вищевказаним Кредитним договором, у звязку з чим, станом на 12 липня 2016 року сума заборгованості складає 22097 грн. 01 коп., з яких 19062 грн. 96 коп.\~сума заборгованості з повернення кредиту, 3034 грн. 05 коп.\~сума заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом. Крім того, за прострочення виконання грошового зобовязання позивач нарахував відповідачу-1 до сплати 4993 грн. 91 коп. інфляційних втрат та 901 грн. 05 коп. три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) [PERSON] має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1\~ст. 625 ЦК України\~встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Положеннями\~ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Уклавши Кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушував договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Станом на 12 липня 2016 року борг відповідача за кредитним договором становить 22097 грн. 01 коп., з яких 19062 грн. 96 коп. заборгованість з повернення кредиту, 3034 грн. 05 коп. заборгованості по сплаті процентів, що підтверджено відповідним розрахунком та банківськими виписками позивача. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2\~статті 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач обґрунтовано нарахував відповідачу до сплати за прострочення виконання грошових зобовязань за Кредитним договором у період з 01.09.2014 року по 23.11.2016 4993 грн. 91 коп. інфляційних втрат та 901 грн. 05 коп. три проценти річних. В забезпечення виконання відповідачем-1 умов Кредитного договору між позивачем, відповідачем-1 та відповідачами 2 і 3 окремо укладені Договори поруки №201334/1 від 19 червня 2013 року та №201334/2 від 19 червня 2013 року, згідно умов яких поручителі безумовно, безвідклично та безоплатно зобовязались перед Кредитором (позивачем), відповідати солідарно з Боржником (відповідачем-1) за виконання в повному обсязі [PERSON], у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього (п. 2.1. Договору поруки). За умовами п. 2.2. Договорів поруки, поручителі відповідають перед Кредитором за виконання зобовязання у тому ж обсязі, що і Боржник, в порядку та строки, визначені Кредитним договором, у тому числі, але не виключно у разі: часткового невиконання Боржником [PERSON], зокрема, щодо сплати процентів та/або повернення частини Кредиту в строки, визначені графіком погашення Кредиту; невиконання Боржником зобовязання щодо повернення Кредиту при закінченні строку користування ним; виникнення підстав для дострокового повного/часткового погашення [PERSON] за вимогою Кредитора. За положеннями ч. 1\~ст. 553 ЦК України\~та ч. 1\~ст. 554 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідач-2 і відповідач-3, уклавши Договори поруки з позивачем та відповідачем-1, взяли на себе зобовязання перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником зобовязань за Кредитним договором. Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). Пунктом 10.3. Договорів поруки сторони встановили, порука за цим договором припиняється з моменту повного виконання зобовязання за Кредитним договором; не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобовязання, крім випадків, прямо передбачених законодавством та/або цим договором. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 10.3. договору поруки) про припинення поруки з моменту повного виконання зобовязання за Кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Таку ж правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 №6-1451цс16. Крім того, підпунктом 10.3.2. Договорів поруки сторонами безпосередньо встановлено, що не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобовязання, крім випадків, прямо передбачених законодавством та/або цим договором. Таким випадком є припинення поруки за правилами визначеними положенням ч. 4 ст. 559 ЦК України. Судом встановлено, що боржник зобовязався повернути кредит у строк до 17 червня 2016 року. Згідно поштового штампу на конверті, у якому позовна заява надійшла до суду, банк звернувся до поручителів з позовом 12 грудня 2016 року, тобто у строк визначений частиною четвертою статті 559 ЦК України. Відповідач не виконує належним чином зобовязання за Кредитним договором з вересня 2014 року. Сума заборгованості за Кредитним договором відповідачами на користь ПАТ\~«Ощадбанк» не сплачена. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України\~судові витрати позивача по сплаті судового збору та витрати повязані з наданням оголошення у газеті «Урядовий курєр» за розміщення оголошення про виклик в судове засідання відповідачів мають бути відшкодовані за рахунок останніх. На підставі викладеного,

Outcome: approved