Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави шляхом укладення від імені відповідача договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем, надання права підписувати від імені відповідача договір купівлі-продажу автомобіля, витребування у відповідача автомобіля, комплекту ключів від автомобіля, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, номерних знаків та передання їх у володіння позивачу, надання права вчиняти від імені відповідача усі дії, необхідні для зняття автомобіля з обліку. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 14 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11268853000, за умовами якого [PERSON] отримав кредитні кошти на придбання автомобіля в розмірі 18641 долар США строком до 15 грудня 2014 року зі сплатою 13% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] передав банку у заставу належний йому автомобіль Chevrolet Aveo, рік випуску 2007, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк», який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12, відповідно до якого Банк відступив ТОВ «Кредекс Фінанс» право вимоги заборгованості за кредитним договором 11268853000 від 14 грудня 2007 року. Згідно договору факторингу № 05/12-КВ від 20 квітня 2012 року ТОВ «Кредекс Фінанс» відступило своє право вимоги за спірним кредитним договором на користь ТОВ «Вердикт Фінанс». Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором в частині повернення кредитних коштів та сплати нарахованих відсотків, станом на 13 січня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 302840 грн. 57 коп., в тому числі: 148941 грн. 59 коп. основної заборгованості, 79537 грн. 01 коп. заборгованості по нарахованим відсоткам на дату відступлення вимоги, 34099 грн. 34 коп. заборгованості по нарахованим відсотками на дату звернення до суду, 35794 грн 37 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором та 4468 грн. 26 коп. - 3% річних від простроченої суми. На підставі викладеного позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави - автомобіль Chevrolet Aveo, рік випуску 2007, державний реєстраційний номер [NUMBER], шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені [PERSON] позивачем договору купівлі-продажу автомобіля з іншою особою - покупцем, надати ТОВ «Вердикт Фінанс» підписувати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу вказаного автомобіля, надати товариству право від імені [PERSON] вчиняти усі дії, пов'язані із зняттям вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення. Крім того, вказував, що внаслідок відсутності вказаного автомобіля з усіма при належностями (технічний паспорт, комплект ключів, державні номерні знаки) у володінні позивача, позивач позбавлений можливості реалізації свого права на продаж автомобіля та передачі його покупцю. Враховуючи наведене також просив витребувати у відповідача належний йому автомобіль Chevrolet Aveo, рік випуску 2007, державний реєстраційний номер [NUMBER], комплект ключів від вказаного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, номерні знаки та передати у володіння ТОВ «Вердикт Фінанс». Представник позивача позовні вимоги в судовому засіданні підтримав у повному обсязі. Відповідач, який належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що між 14 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (Банк), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11268853000, за умовами якого Банк зобов'язався надати позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку кредитні кошти в сумі 18641 долар США, цільове призначення яких - придбання автомобіля. Строк кредитування відповідно до п. 1.2 кредитного договору становить з 14 грудня 2007 року по 15 грудня 2014 року. Пунктом 1.3.1 кредитного договору сторони погодили, що за користування кредитними коштами встановлюється плата на рівні 13% річних. Згідно положень Розділу 2 кредитного договору у забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань позичальника в повному обсязі, позичальник передає в заставу, а Банк приймає рухоме майно - автомобіль Chevrolet Aveo, рік випуску 2007, сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER], належний позичальнику на праві власності. Вартість предмета застави сторони погодили на рівні 106000 грн. Згідно п.2.8 кредитного договору, предмет застави залишається у володінні та користуванні позичальника. Погашення кредиту та сплата нарахованих відсотків, відповідно до положень кредитного договору та графіку погашення заборгованості, здійснюється шляхом внесення позивальником щомісячних платежів. Банк виконав свої зобов'язання, надавши позичальнику кредитні кошти у розмірі, визначеному кредитним договором, на купівлю автомобіля, а позичальник використав кредитні кошти за призначенням, придбавши автомобіль Chevrolet Aveo, рік випуску 2007, державний реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Пунктом 4.1 кредитного договору встановлено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх зобов'язань, передбачених кредитним договором, зокрема термінів повернення кредиту, термінів сплати процентів, комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума заборгованості виражена у гривні, чи в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, якщо сума заборгованості виражена в іноземній валюті. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, позичальник неналежним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до договорів факторингу №02/12 від 20 квітня 2012 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс», та №02/12-КВ від 20 квітня 2012 року, укладеного між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс», Банк відступив ТОВ «Кредекс Фінанс», яке в свою чергу відступило ТОВ «Вердикт Фінанс» права вимоги за кредитами (включаючи ті, що виникають на підставі договорів забезпечення) відповідно до акта прийому-передачі. Згідно витягів з реєстру боржників, права вимоги до яких передаються за вказаними договорами факторингу, ТОВ «Вердикт Фінанс» набуло права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №11268853000 від 14 грудня 2007 року на загальну суму 228478 грн 60 коп. (станом на 14 травня 2012 року). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема наданого позивачем розрахунку заборгованості, виписки по спірному кредитному договору, внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 13 січня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 302840 грн. 57 коп., в тому числі: 148941 грн. 59 коп. основної заборгованості, 79537 грн. 01 коп. заборгованості по нарахованим відсоткам на дату відступлення вимоги, 34099 грн. 34 коп. заборгованості по нарахованим відсотками станом на 13 січня 2014 року, 35794 грн 37 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором, нарахованої відповідно до положень п.4.1 кредитного договору, та 4468 грн. 26 коп. - 3% річних від простроченої суми, нарахованих відповідно до положень ст.625 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин, враховуючи, що внаслідок невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість в розмірі 302840 грн. 57 коп., суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення вказаної заборгованості з відповідача. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтями 589, 590 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктами 8.1, 8.2 кредитного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, заставодержатель здійснює звернення стягнення на предмет застави на підставі рішення суду. Згідно ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Пунктом 4 ч.2 ст.25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" установлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст.26 цього Закону. Пунктом 2 ч.1 ст.26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Згідно ст. 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та повинно містити таку інформацію, як зміст порушення, вчиненого боржником; загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; опис предмета забезпечувального обтяження; посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Відповідно до ст. 28 вказаного Закону звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може бути припинене боржником або третьою особою шляхом виконання порушеного боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або тієї частини цього зобов'язання, виконання якої було прострочене, разом з відшкодуванням обтяжувачу витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги та/або звернення стягнення. Таке виконання може бути здійсненим у будь-який час до моменту продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження або до переходу права власності на нього до обтяжувача. У цьому разі обтяжувач не вправі вимагати від боржника або іншої особи, яка виконала зобов'язання, сплати інших сум. Якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки Chevrolet, модель Aveo, рік випуску 2007, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], тип транспортного засобу легковий сєдан, що належить [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 12 грудня 2007 року, шляхом продажу вказаного автомобіля Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ та з наданням Товариству з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" всіх повноважень, які необхідні для здійснення продажу. Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині витребування у відповідача належного йому автомобіля Chevrolet Aveo, рік випуску 2007, державний реєстраційний номер [NUMBER], комплекту ключів від вказаного автомобіля, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, номерних знаків з наступною їх передачею у володіння ТОВ «Вердикт Фінанс» з наступних підстав. З комплексного аналізу статей 24-28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" вбачається, що можливість витребування заставного майна у заставодавця передбачена при зверненні стягнення на таке майно саме у позасудовому порядку з дотриманням обов'язкових умов, визначених ст. 27 Закону, зокрема направлення боржнику повідомлення про порушення зобов'язання з внесенням до Державного реєстру відомостей про звернення стягнення на предмет застави та наступним невиконанням боржником в добровільному порядку на протязі 30 днів вимог щодо передачі заставленого майна. Рішення ж суду про звернення стягнення на предмет застави включає в себе надання позивачу повноважень на здійснення комплексу заходів щодо виявлення предмета застави, вилучення його у боржника та подальшої реалізації на підставі судового рішення. Крім того, позивачем не надано суду доказів неможливості продажу предмету застави, внаслідок неможливості його вилучення у відповідача, зокрема позивач на надав суду доказів вчинення дій щодо звернення стягнення на предмет обтяження відповідно до положень ст. ст. 27-28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Також на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 3028 грн. 41 коп. судового збору.

Outcome: partial