Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційного банку "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому зазначило, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 24.01.2011 року [PERSON] отримав кредит в сумі 8000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору відповідач щомісячно має погашати частини суми заборгованості, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів та всю суму пені, у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та Овердрафтом. Однак, відповідач порушив умови договору та станом на 30.09.2016 року має прострочену заборгованість в розмірі 12032 грн 54 коп, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 6171 грн 17 коп, із заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 4312 грн 20 коп, із заборгованості за пенею та комісією в сумі 500 грн 00 коп, а також штрафи 500 грн 00 коп (фіксована частина) та 549 грн 17 коп (процентна складова). А тому, позивач просить стягнути з відповідача 12032 грн 54 коп заборгованості за кредитом та сплачені судові витрати в розмірі 1378 грн 00 коп. Представник позивача до суду не зявився, однак надав суду заяву, де просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві та проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач, до суду не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд за згодою позивача провів розгляд справи в порядку заочного провадження. Проаналізувавши матеріали справи в їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 24.01.2006 року [PERSON] отримав кредит в сумі 8000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору відповідач щомісячно має погашати частини суми заборгованості, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів та всю суму пені, у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та Овердрафтом. Однак, відповідач порушив умови договору та станом на 30.09.2016 року має прострочену заборгованість в розмірі 12032 грн 54 коп, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 6171 грн 17 коп, із заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 4312 грн 20 коп, із заборгованості за пенею та комісією в сумі 500 грн 00 коп, а також штрафи 500 грн 00 коп (фіксована частина) та 549 грн 17 коп (процентна складова). Дані обставини ніким не спростовані, стверджуються документами, зібраними в справі і дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України - "Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться." Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України - "Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)". Оскільки позивачем, згідно платіжного доручення, понесені судові витрати по оплаті судового збору на користь держави в сумі 1378 грн 00 коп, тому позов і в цій частині також підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України - "Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати".

Outcome: approved