Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

10 серпня 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі ПА Т КБ «Приватбанк») в особі свого представника (за довіреністю) Сафіра Ф.О. пред'явило вказаний позов, посилаючись на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору без номеру від 20.08.2012 р., [PERSON] отримала кре- дит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за креди- том з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1. 2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено зміна (зменшення або збільшення) кредитного ліміту. Відповідач, підписавши заяву, підтвердив свою згоду на умови надання креди- ту. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зо-бов'язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення оверд- рафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим ста- ном на 30.06.2017 р. має заборгованість за кредитом в розмірі 41135,40 грн., яка складається з за- боргованості: за кредитом в сумі 2402,16 грн.; по процентам за користування кредитом в сумі 32698,22 грн.; за пенею та комісією в розмірі 3600,00 грн.; штрафів в розмірі 500 грн. та 1935,02 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просив справу роз- глянути у відсутність представника "Приватбанка", позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач визнала позовні вимоги, пояснивши, що у зв'язку з складним матеріальним станови- щем не могла вчасно виконувати договірні зобов'язання, що призвело до заборгованості, просила зменшити суму боргу з урахуванням її матеріального становища і стану здоров'я. Заслухавши пояснення і доводи позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних ви- мог. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір без но- меру у вигляді заяви від 20.08.2012 р. та умов надання кредиту, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборговано- сті за кредитом. Пунктами 2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг пе- редбачена зміна (зменшення або збільшення) кредитного ліміту. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Розрахунком (а.с.4-5) підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем за кредит- ним договором без номеру від 20.08.2012 р. Так, станом на 30.06.2017 р. [PERSON] має забор- гованість в розмірі 41135,40 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом в сумі 2402,16 грн. ; по процентам за користування кредитом в сумі 32698,22 грн.; за пенею та комісією в розмірі 36 00,00 грн.; штрафів в розмірі 500 грн. та 1935,02 грн. Відповідно до п.2.1.1.5.5, п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг (зворот а.с.26), позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використан- ня, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених даним договором. У разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повергнення кредиту, оплати винагороди Банку. Пунктом 2.1.1.7.6 згаданих Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків пла- тежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, пози- чальник зобов'язується сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову (а.с.27). Згідно даних з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, ПАТ КБ «При- ватбанк» пройшло останню реєстрацію у зазначеному реєстрі юридичних осіб 22.12.2016 р. і воло- діє банківською ліцензією на право надання банківських послуг (а.с.34-35). З аналізу показів свідків [PERSON] та [PERSON] слідує, що [PERSON] після розір- вання шлюбу проживає одна, у неї нема свого житла. Вона доглядала за своїм братом та матір'ю, які померли. Вона їх ховала і сама несла витрати, гроші займала у людей, взяла кредит, але не в змозі погасити заборгованість. За змістом ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити про- центи. Згідно ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором… У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як передбачено ч.1 ст.1049 ЦК України, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавце- ві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відпо- відно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за від- сутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зви- чайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання грошового зобов'яза- ння, що визначено ч.1 ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, вста- новлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої від- мови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; змі- на умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Як слідує із ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день простроченого виконання. За ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти за неустойку не на- раховуються. Згідно ст.551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як передбачено ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням су ду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За змістом п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цвільного законодавства та, водночас, засадами, на яких має ґрунтуватися зобов'язання між сторонами, є добросовісність, розумність і справедливість. Положеннями ст.ст.6, 627 ч.1 ЦК України, визначено, що сторони є вільними в укладенні дого- вору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, вимога щодо врахування принципу розумності, як і принципу справедливості, є прямою вимогою закону до договору. Зокрема, сума неустойки (штрафу, пені), яка передбачається у договорі, має бути розумною. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і криміна- льних справ № 5 від 30.01.2012 р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішен- ні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" передбачено застосування положення ч.1 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки. Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України, на думку Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, можна вважати, зокрема, ступінь вико- нання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). З довідки КЗ "Татарбунарська ЦРЛ" від 31.08.2017 р. (а.с.49) слідує, що [PERSON] перебу- ває на "Д" обліку в кабінеті інфекційних захворювань і періодично проходить курси стаціонарно- го лікування. Як вбачається з довідки Ьорисівської сільської ради від 11.09.2017 р. (а.с.50), [PERSON] доглядала хворого брата [PERSON]. в період з 14.09.2012 р. по 23.09.2017 р. та провела всі вит- рати у звязку з його похованням. Також вона доглядала хвору матір [PERSON] в період з 14.09. 2012 р. по 15.04.2017 р. по день її смерті. Судом встановлено, що невиконання [PERSON] зобов'язань у строк, встановлений догово- ром, сталося в результаті догляду за хворими матірю та братом та їх поховання, що передбачало значні витрати грошових коштів. При оцінці наслідків порушення зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним догово- ром без номеру від 20.08.2012 р., застосовуючи принципи добросовісності, розумності і справед- ливості, суд вважає можливим і необхідним зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення неустойки з підстав неспівмірності завданим позивачу збиткам та ступінь виконання зобов'язання боржником. Враховуючи відсутність чіткого, нормативно закріпленого механізму зменшення розміру неус- тойки, суд, об'єктивно оцінюючи обставини справи, вважає, що сума неустойки (пені та штрафів), що нарахована банком у розмірі 4713,02 грн. (3600,00 + 500 + 1935,02) майже у два рази пере- вищує суму основної заборгованості за кредитом (2402,16 грн.), тому виходячи із положень ст.551 ЦК України, а також враховуючи такі істотні обставини, як майновий стан відповідача, та те, що її кошти тривалий час витрачались на утримання хворих брата та матері і того факту, що непомір- ні для відповідача грошові зобов'язання негативно відобразяться на ній, суд вважає можливим зменшити розмір пені та штрафів. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором без но- меру від 20.08.2012 р. у загальному розмірі 37502 грн. 54 коп., що складається з заборгованості: за кредитом в розмірі 2402,16 грн., по процентам за користування кредитом в розмірі 32698,22 грн. та 2402,16 грн. неустойки. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 1600 грн., відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial