Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди завданої працівником підприємства, в якому зазначає, що 29 жовтня 2012 року [PERSON] був прийнятий на роботу до ВСП «Шахта ім. М.І. Сташкова» та з 08 серпня 2016 року переведений начальником дільниці з видобутку вугілля № 3. Дана займана відповідачем посада пов`язана безпосередньо зі зберіганням, обробкою, перевезенням та застосуванням в процесі виробництва, переданих йому товарно-матеріальних цінностей. 08 серпня 2016 року адміністрацією виробничого структурного підрозділу з відповідачем було укладено договір № 57 про повну матеріальну відповідальність. Протягом з 01 листопада 2018 року по 12 грудня 2018 року було проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей на ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Відповідно до інвентаризаційного опису від 01 грудня 2018 року та протоколу засідання центральної інвентаризаційної комісії ш. «ім. М.І. Сташкова», станом на 01 грудня 2018 року, було виявлено нестачу об`єктів основних засобів по дільниці з видобутку вугілля № 3 ш. «ім. М.І. Сташкова», у матеріально-відповідальної особи [PERSON] у кількості 152 одиниці (позиція 1-97 та 99-153 інвентаризаційного опису). Відповідно до Переліку основних засобів, виявлених як недостача, який є додатком № 2 до протоколу засідання центральної інвентаризаційної комісії, первісна вартість майна, виявленого як недостача, складає 499793,72 грн. Відповідно до протоколу засідання центральної інвентаризаційної комісії, станом на 01 грудня 2018 року, було виявлено нестачу об`єктів основних засобів по дільниці з видобутку вугілля № 3 ш. «Дніпровська», у матеріально-відповідальної особи [PERSON] у кількості 1976 одиниці. Відповідно до Переліку основних засобів, виявлених як нестача, первісна вартість майна, виявленого як нестача, складає 35 296 233,93 грн. Відповідно до інвентаризаційного опису від 01 листопада 2018 року та протоколу засідання центральної інвентаризаційної комісії ш. «Дніпровська», станом на 01 листопада 2018 року, було виявлено нестачу кабельної продукції (позиції 4-11 інвентаризаційного опису) на загальну вагу кольорового металу (мідь) у зазначеній кабельній продукції склала - 1472,5 кг. Відповідно до розрахунку сум нестачі кабельної продукції в перерахунку на вихід лому кольорових металів, сума завданих підприємству збитків складає 195842,63 грн. Участь у проведенні інвентаризації [PERSON] брати відмовився та з результатами інвентаризації ознайомлюватися та підписувати відповідні описи відмовився, про що складені акти. Внаслідок порушення покладених на нього трудових обов`язків, завдав підприємству збитків на загальну суму 35 991 870,28 грн. Середня заробітна плата [PERSON] на момент розгляду справи, складає 32455,08 грн. Позивач вважає, що сума завданої підприємству матеріальної шкоди в межах середнього заробітку відповідача підлягає стягненню. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» матеріальну шкоду, завдану ним підприємству внаслідок порушення покладених на нього посадових обов`язків, у розмірі 32455,08 грн. та судові витрати. Представник позивача - адвокат Єлістратов Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність та Положення, відповідач [PERSON] є матеріально-відповідальною особою. Відповідно до ст. 130 КЗзП відповідач порушив покладені на нього обов`язки, а тому з нього необхідно стягнути кошти в розмірі середньої заробітної плати. Звіряльна відомість відсутня, оскільки ТМЦ були передані іншій особі, але ця особа й повідомила, що ТМЦ прийняв після [PERSON] не перевіряючи, а тому й з`явилася така нестача. Просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що від дійсно з 08 серпня 2016 року по 10 жовтня 2017 року працював начальником дільниці з видобутку вугілля. Працюючи на посаді начальника, він прийняв товарно-матеріальні цінності від попереднього начальника [PERSON] . Наприкінці 2017 року була проведена інвентаризація товарно-матеріальних цінностей, які в подальшому після його переведення з даної посади були передані [PERSON] , який став начальником після нього. Позовні вимоги позивача не визнає, оскільки він на момент проведення річної інвентаризації за 2018 рік не був матеріально-відповідальною особою за товарно-матеріальні цінності дільниці по видобутку вугілля № 3 та будь-які акти, щодо залишення за ним товарно-матеріальних цінностей відсутні. Крім того, пояснив, що всі ці товарно-матеріальні цінності знаходяться на підприємстві, десь перебувають на інших дільницям, оскільки підприємством не забезпечено умов щодо зберігання всіх ТМЦ, а майданчики маленькі, а тому не можливо на них зберігати всі ТМЦ. Кабелі зовсім не зберігаються на майданчиках, оскільки постійно використовуються в процесі роботи. Просив з задоволенні позову відмовити. Представник відповідача - адвокат Тарковська Т.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та пояснила, що [PERSON] 08 серпня 2016 року був переведений начальником дільниці з видобутку вугілля № 3. Цього ж дня адміністрацією структурного підрозділу з [PERSON] , який займав посаду начальника дільниці № 3, було укладено договір № 57 про повну матеріальну відповідальність. Займана посада, пов`язана безпосередньо зі зберіганням, обробкою, перевезенням та застосуванням в процесі виробництва, переданих йому ТМЦ. 11 жовтня 2017 року [PERSON] переведено на посаду майстра гірничого підземного дільниці з видобутку вугілля № 4, яка не пов`язана безпосередньо зі зберіганням, обробкою, перевезенням та застосуванням процесі виробництва, переданих йому ТМЦ. Таким чином, з 11 жовтня 2017 року [PERSON] не займав посаду начальника дільниці з видобутку вугілля, а тому саме: з 11 жовтня 2017 року не є матеріально - відповідальною особою, на дану посаду прийнята інша особа, яка і є матеріально - відповідальної за ТМЦ на даній дільниці. [PERSON] протягом строку проведення інвентаризації з 01 листопада 2018 року по 12 грудня 2018 року не займав посаду начальника, а тому є недоведеним факт, що станом на 01 грудня 2018 року було виявлено нестачу об`єктів основних засобів по дільниці з видобутку вугілля № 3 ш. Дніпровська саме у матеріально - відповідальної особи [PERSON] . Він дійсно відмовився брати участь та підписувати будь-які акти інвентаризації, оскільки: по-перше не був матеріально - відповідальною особою, оскільки був переведений з займаної посади ще 11 жовтня 2017 року та по друге: здійснив передачу ТМЦ іншій особі - з 01 листопада 2017 року по 08 листопада 2017 року, що підтверджено довідкою позивача від 30 вересня 2019 року, яка надана на ухвалу суду від 19 вересня 2019 року. Інвентаризаційний опис від 01 листопада 2017 року, складений на підставі розпорядчого документу від 23 жовтня 2017 року (також після переведення відповідача на іншу посаду) має підпис [PERSON] та підпис особи, яка прийняла ТМЦ на останньому аркуші. Зазначений інвентаризаційний опис на другій сторінці має виправлення, виконані від руки та засвідчені підписом, який зовні нагадує підпис особи, яка прийняла ТМЦ. Однак, дані виправлення є недопустимими при складанні опису та підпис біля виправлень лише одна. Крім того, пунктом 7 Наказу № 879 передбачено обов`язкове проведення інвентаризації у разі зміни матеріально-відповідальних осіб. Пунктом 17 даного наказу передбачено, що в інвентаризаційних описах (актах інвентаризації) помарок і підчисток не допускається. У пункті 18 Наказу зазначено, що Інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) підписуються всіма членами інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та матеріально відповідальними особами. У пункті 20 Наказу зазначено, що бухгалтерською службою складаються звіряльні відомості активів і зобов`язань, у яких відображаються розбіжності між даними бухгалтерського обліку і даними інвентаризаційних описів (актів інвентаризації). Вартість лишків і нестач цінностей в звіряльних відомостях наводиться відповідно до їх оцінки в регістрах бухгалтерського обліку. Вважає, що у разі виникнення розбіжностей або відхилень від облікових даних, якими є акт передачі ТМЦ [PERSON] у 2016 року та Інвентаризаційного опису від 01 листопада 2017 року, відповідно до чинного законодавства, а саме: Наказу Мінфіну «Про затвердження Положення про інвентаризацію активів» 02 вересня 2014 № 879 - складається звіряльна відомість результатів інвентаризації основних засобів. Однак, представник позивача підтвердив, що зрівняльна відомість результатів інвентаризації основних засобів на 01 грудня 2017 року не складалась, оскільки призначена матеріально-відповідальна особа прийняла обладнання, яке знаходилося в експлуатації дільниці. Таким чином, вважає, що матеріально - відповідальна особа прийняла всі МТЦ від [PERSON] без будь - яких розбіжностей та відхилень, а тому даний факт ще раз підтверджує, що [PERSON] не порушував покладені на нього трудові обов`язки та не завдавав підприємству будь - яких збитків. Крім того, позивач підтвердив, що підприємство ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" не зверталося до правоохоронних органів, в т.ч. служби охорони підприємства, щодо зникнення з підприємства позивача об`єктів основних засобів по дільниці з видобутку вугілля № 3 - нестачі ТМЦ - у зв`язку з відсутністю фактів, які б вказували на ознаки крадіжки кабельної продукції, а отже даний факт свідчить про те, що вказані ТМЦ, по яким виявлена нестача, перебувають на території підприємства, що свідчить про недосконалу систему їх обліку та інвентаризації. Також суперечливою та недосконалою є дисциплінарна практика на підприємстві, за якою працівника [PERSON] протягом шести місяців тричі притягали до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та одночасно нагородили нагрудним знаком «Шахтарська Слава» ІІ ступеню, який є відомчою заохочувальною відзнакою Міністерства енергетики та вугільної промисловості та яким нагороджуються працівники за високі досягнення в праці та особистий внесок у розвиток галузі. Вважає, що позивачем не доданого жодного обґрунтованого та законного підтвердження щодо стягнення з відповідача шкоди, а тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного: Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Підставою трудових правовідносин є трудовий договір. У ст. 21 КЗпП передбачено, що трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою. Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до розпорядження директора ВСП «Шахта ім. М.І. Сташкова» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» № 763-ок від 29 жовтня 2012 року, відповідач [PERSON] був прийнятий на роботу електрослюсарем підземним з 29 жовтня 2012 року (а.с. 14), в подальшому, відповідно до розпорядження директора «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» № 1319-к від 08 серпня 2016 року, [PERSON] з його згоди, переведений на посаду начальника з видобутку вугілля № 3 з 08 серпня 2016 року (а.с. 15). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією, відповідно до статті 135-1 цього Кодексу, укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. У відповідності до ст. 135-1 КЗпП, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. 08 серпня 2016 року між ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в особі ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» [PERSON] та відповідачем [PERSON] , який обіймав посаду начальника дільниці з видобутку вугілля укладено договір про повну матеріальну відповідальність, в якому в п. 1 зазначено, що працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення цілості матеріальних цінностей підприємства, переданих йому для збереження або інших цілей підприємства та зобов`язується: дбайливо ставитися до переданих йому підприємством для збереження або іншої мети матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для запобігання нанесення їм шкоди; своєчасно повідомляти підприємство про всі обставини, які загрожують забезпеченню збереження переданих йому для заощадження матеріальних цінностей; вести облік, складати і надавати у встановленому порядку і у встановлені терміни, згідно з затвердженими формами, звітність про рух і залишки переданих йому для збереження підприємством матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації переданих йому для заощадження підприємством матеріальних цінностей ( а.с. 13). Згідно з п. 3 вказаного договору, у разі незабезпечення з вини працівника збереження переданих йому підприємством на заощадження або для інших цілей матеріальних цінностей, визначення розміру збитку, нанесеного підприємству і його відшкодування здійснюється відповідно до чинного законодавства (а.с. 13). Також в п. 4 вказаного договору, зазначено, що працівник не несе матеріальну відповідальність, якщо шкода заподіяна не з його вини (а.с. 14). 04 жовтня 2018 року директором ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» було винесено наказ № 5736 про проведення річної інвентаризації - 2018 р. з метою проведення повної інвентаризації активів та зобов`язань з перевіркою їх фактичної наявності і документального підтвердження, в тому числі і інвентаризацію дільниці № 3, що перебуває у звітності матеріально-відповідальної особи [PERSON] (а.с. 16). Для проведення річної інвентаризації створені робочі комісії наступного складу, по шахті "ім. М.І. Сташкова" дільниця № 3 матеріально відповідальна особа: [PERSON] (в присутності), голова комісії: начальник ПС № 1 [PERSON] , члени комісії: начальник дільниці РЗО [PERSON], начальник зміни [PERSON] . Відповідно до п. 3.5 даного наказу № 5736 від 04 жовтня 2018 року, інвентаризацію матеріальних цінностей проводити в присутності тих осіб, які за них відповідальні. З інвентаризаційного опису необоротних активів від 01 грудня 2018 року, проведеного на підставі розпорядчого документу від 04 жовтня 2018 року № 5736, видно що виконано зняття залишків основних засобів нематеріальних активів, інших необоротних матеріальних активів, які обліковуються на субрахунку. Даний інвентаризаційний опис підписано комісією, а саме: головою комісії: начальником ПС № 1 [PERSON] , членами комісії: начальником дільниці РЗО [PERSON], начальником зміни [PERSON] , підпис матеріально відповідальної особи [PERSON] в даному інвентаризаційному опису відсутній (а.с. 23-26). За результатами проведеної інвентаризації складено протокол засідання центральної інвентаризаційної комісії ВСП "Шахтоуправління Дніпровське" ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" по шахті "ім. М.І. Сташкова". Згідно вказаного протоколу, за результатами річної інвентаризації було встановлено нестачу об`єктів основних засобів по дільниці добичі вугілля № 3 у матеріально-відповідальної особи [PERSON] у кількості 152 одиниці (додаток № 2) (а.с. 27). Відповідно до переліку основних засобів, виявлених за результатами проведення річної інвентаризації, нестача по шахті "ім. М.І. Сташкова" ВСП "Шахтоуправління Дніпровське" ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" по дільниці з видобутку вугілля № 3 (матеріально-відповідальна особа) [PERSON] станом на 01 грудня 2018 року складає на загальну суму 499 793,72 грн. (а.с. 28-29). Крім того,згідно з протоколу засідання центральної інвентаризаційної комісії, станом на 01 грудня 2018 року, було виявлено недостачу об`єктів основних засобів по дільниці з видобутку вугілля № 3 ш. «Дніпровська», у матеріально-відповідальної особи [PERSON] у кількості 1976 одиниці, що складає нестачу матеріальних цінностей на загальну суму 35 296 233,93 грн. (а.с. 30-32). Відповідно до інвентаризаційного опису від 01 листопада 2017 року та протоколу засідання центральної інвентаризаційної комісії ш. «Дніпровська», станом на 01 листопада 2017 року, було виявлено нестачу кабельної продукції (позиції 4-11 інвентаризаційного опису) на загальну вагу кольорового металу (мідь) у зазначеній кабельній продукції - 1472,5 кг., що в перерахунку на вихід лому кольорових металів, складає 195842,63 грн. (а.с. 33-37). [PERSON] у присутності членів комісії, відмовився від проведення інвентаризації фактичних залишків основних засобів по шахті "ім. М.І. Сташкова", відповідно підписувати інвентаризаційний опис необоротних матеріальних активів, що підтверджується актами про відмову проведення інвентаризації і підписання опису від 01 грудня 2019 року (а.с. 38, 39). Відповідно до довідки від 04 червня 2019 року № 389, виданої ВСП "Шахтоуправління Дніпровське" ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", середня заробітна плата [PERSON] (квітень-травень 2019 року) складає 32455,08 грн. (а.с. 40). В п. 3 постанови ВС України № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз`яснення, що суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 1353, 137 КзпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Представником відповідача до суду надані докази щодо отримання [PERSON] . ТМЦ та передачі їх іншій відповідальній особі [PERSON] , а саме: - акт-передачі від 16 серпня 2016 року, з якого видно, що матеріально-відповідальна особа начальник дільниці по видобутку вугілля № 3 [PERSON] в присутності комісії передав [PERSON] під підпис товарно-матеріальні цінності відповідно до інвентаризаційного опису (а.с. 84-85); - інвентаризаційний опис необоротних активів ШСТШ від 11 серпня 2016 року ОС-02-002, відповідно до якого матеріально-відповідальна особа начальник дільниці по видобутку вугілля № 3 [PERSON] в присутності комісії передав [PERSON] під підпис залишки основних засобів, нематеріальних активів, інших необоротних матеріальних активів відповідно до переліку(а.с. 86-90); - розписка від 13 серпня 2016 року, відповідно до якої матеріально-відповідальна особа начальник дільниці по видобутку вугілля № 3 [PERSON] в присутності комісії передав [PERSON] під підпис основні засоби, відповідно до переліку (а.с. 91-94); - інвентаризаційний опис необоротних активів від 10 грудня 2017 року, згідно якого зазначені фактичні залишки основних засобів нематеріальних активів, інших необоротних матеріальних активів, за які відповідає матеріально-відповідальна особа [PERSON] (а.с. 95-97); - інвентаризаційний опис запасів від 01 листопада 2017 року, відповідно до якого матеріально-відповідальна особа [PERSON] в присутності комісії передав під підпис [PERSON] матеріальні цінності згідно переліку (а.с. 98-99); - інвентаризаційний опис необоротних активів від 31 жовтня 2017 року, відповідно до якого матеріально-відповідальна особа [PERSON] в присутності комісії передав під підпис [PERSON] матеріальні цінності згідно переліку (а.с. 100-104). Відповідно до наказу від 11 жовтня 2017 року № 3044к, [PERSON] було переведено з начальника дільниці з видобутку вугілля № 3 з 11 жовтня 2017 року на посаду майстра гірничого підземного дільниці з видобутку вугілля № 4 (а.с. 113). Судом встановлено, що після переведення [PERSON] з начальника дільниці з видобутку вугілля № 3 на посаду майстра гірничого підземного дільниці з видобутку вугілля № 4 [PERSON] були передані товарно-матеріальні цінності (ТМЦ) іншій матеріально-відповідальній особі [PERSON] під підпис, про що свідчать інвентаризаційний опис необоротних активів від 31 жовтня 2017 року та інвентаризаційний опис запасів від 01 листопада 2017 року. Крім того, відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що всі товарно-матеріальні цінності, за які він був відповідальним, він передав [PERSON] , який став начальником дільниці по видобутку вугілля № 3 після нього. В довідці від 12 вересня 2019 року, наданої представником позивача, зазначено, що за кожною виробничою дільницею ВСП "ШУ Дніпровське" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на території матеріального складу закріплено складське приміщення для зберігання ТМЦ матеріально-відповідальними особами (начальники дільниць), ключі від зазначених приміщень знаходяться безпосередньо у відповідального начальника дільниці. На території зазначеного приміщення зберігаються основні та малоцінні засоби, окрім кабельної продукції. Кабельна продукція зберігається окремо на території електроцеху. Копії актів передачі кабелю до бухгалтерії "ШУ Дніпровське" не надходили. Підприємство з заявою щодо зникнення з підприємства об`єктів (кабелю) до правоохоронних органів не зверталося, у зв`язку з відсутністю фактів, які б вказували б на ознаки крадіжки кабельної продукції. Також, зазначено, що до [PERSON] протягом 2016-2019 років застосовувалися дисциплінарні стягнення у виді доган та позбавлення премії (а.с. 114). Також, в судовому засіданні встановлено, що за час перебування [PERSON] на посаді начальника дільниці по видобутку вугілля № 3 він був нагороджений нагрудним знаком "Шахтарська Слава" ІІ ступеня на підставі наказу № 45 к/з від 01 серпня 2017 року, про що свідчить посвідчення, видане Міністерством енергетики та вугільної промисловості України (а.с. 115). На виконання ухвали суду представником позивача надана довідка від 30 вересня 2019 року, в якій зазначено, що доповідна (пояснювальна) записка матеріально-відповідальної особи [PERSON] щодо невідповідності його підпису на акті приймання від 16 серпня 2016 року в бухгалтерії ВСП "ШУ Дніпровське" відсутня. Передачу ТМЦ було здійснено під час інвентаризації 01 листопада 2017 року з складанням єдиного документу, а саме: інвентаризаційного опису від 01 листопада 2017 року, без додаткового складання акту. Порівняльна відомість результатів інвентаризації основних засобів на 01 грудня 2017 року не складалася, оскільки призначена матеріально-відповідальна особа прийняла обладнання, яке знаходилося в експлуатації дільниці. Документи щодо передачі кабелю до підрядної організації до бухгалтерії ВСП "ШУ Дніпровське" не надходили (а.с. 122). Згідно частини 3 ст. 233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» містяться роз`яснення, що судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст. 233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач виявив нестачу 01 листопада 2018 року, а позовна заява подана до суду 07 червня 2019 року, а тому позов пред`явлено з додержанням річного строку, встановленого статтею 233 КзпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 130 КЗпП, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. За трудовим законодавством суб`єктом матеріальної відповідальності може бути лише працівник, який знаходиться в трудових правовідносинах з підприємством, установою, організацією і заподіяв матеріальну шкоду внаслідок невиконання чи неналежного виконання трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором. Поняття «працівник» розкрито в ст. 1 закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» , згідно якого працівник - це фізична особа, яка працює на підставі трудового договору на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи, яка використовує найману працю. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (ч. 2 ст. 130 КЗпП). Згідно з ч. 2 ст. 130 КЗпП умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: пряма дійсна шкода; протиправна поведінка працівника; вина в діях чи бездіяльності працівника; прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. З урахуванням викладеного до категорії прямої дійсної шкоди належать - недостача матеріальних цінностей, виявлена у матеріально відповідальної особи або в іншої особи, якій матеріальні цінності передані у зв`язку з виконанням нею трудових обов`язків. Матеріальна відповідальність за недостачу матеріальних цінностей можлива лише в разі недостачі понад норму природної втрати. Якщо втрата природна, то притягнення працівника до матеріальної відповідальності неможливе. Якщо ж власник доведе, що втрата, хоч і не перевищує межі норм природної, не є природною, а спричинена винними діями працівника, то притягнення до матеріальної відповідальності можливе. Про недостачу мова йде у всіх випадках, коли працівник зобов`язаний відзвітувати про отримані матеріальні цінності, а при звіті (інвентаризації) виявиться їх менша кількість. При цьому термін «недостача» не розкриває причини зменшення кількості матеріальних цінностей. Протиправна поведінка працівника - це поведінка працівника, який не виконує чи неналежним чином виконує трудові обов`язки, передбачені приписами правових норм, трудовими договорами, наказами та розпорядженнями підприємств, установ та організацій. Зі змісту ч. 2 ст. 130 КЗпП матеріальна відповідальність працівника настає тільки за наявності його вини в заподіянні підприємству, установі, організації майнової шкоди. Причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і майновою шкодою, яка сталася, повинен бути прямим (безпосереднім). Прямий зв`язок - це такий, за якого майнова шкода безпосередньо, з неминучістю випливає з дій чи бездіяльності працівника. Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (ст. 138 КзпП України). Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні представник позивача, обґрунтовуючи свої вимоги, зазначив, що відповідач [PERSON] є матеріально-відповідальною особою, відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність і Положення та порушив покладені на нього обов`язки, оскільки у нього було виявлено нестачу ТМЦ, також зазначив, що звіряльна відомість у позивача відсутня, оскільки ТМЦ були передані іншій особі. При цьому, представник позивача посилався на досліджені в судовому засіданні інвентаризаційні описи від 01 листопада та 01 грудня 2018 року та протоколи засідань центральної інвентаризаційної комісії, перелік основних засобів, відповідно до яких [PERSON] внаслідок порушення покладених на нього трудових обов`язків, завдав підприємству збитків на загальну суму 35991870,28 грн. Не доведено в суді також і того, що позивачем після отримання результатів інвентаризації вживалися достатні заходи щодо встановлення причин виявленої нестачі, пояснення у відповідача з приводу складених на протязі року актів по факту нестачі продукції не відбиралися, службове розслідування факту нестачі товарно-матеріальних цінностей не проводилося, обставини вчинення нестачі, або зіпсування товарно-матеріальних цінностей - не з`ясовувалися. Відповідно до п. 7 розділу І Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року № 879, проведення інвентаризації є обов`язковим у разі зміни матеріально відповідальних осіб. Пунктами 18-20 розділу ІІ даного положення, передбачено, що інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) підписуються всіма членами інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та матеріально відповідальними особами. При цьому матеріально відповідальні особи дають розписку, в якій підтверджується, що перевірка активів відбулася в їх присутності, у зв`язку з чим претензій до членів комісії вони не мають, та що вони приймають на відповідальне зберігання перелічені в описі активи. При проведенні інвентаризації у разі зміни матеріально відповідальної особи та особа, яка приймає активи, дає розписку про отримання активів, а та, яка передає, - про передачу активів. Після закінчення інвентаризації оформлені інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) здаються до бухгалтерської служби для перевірки, виявлення і відображення в обліку результатів інвентаризації. При цьому кількісні та цінові показники за даними бухгалтерського обліку проставляються проти відповідних даних інвентаризаційного опису і шляхом співставлення виявляються розходження між даними інвентаризації і даними обліку. Також бухгалтерська служба підприємства проводить перевірку всіх підрахунків у інвентаризаційних описах (актах інвентаризації). Виявлені помилки у цінах, таксуванні та підрахунках повинні бути виправлені й завірені підписами всіх членів інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) і матеріально відповідальних осіб. На останній сторінці інвентаризаційних описів (актів інвентаризації) робиться відмітка про перевірку цін, таксування та підрахунки результату за підписами осіб, які проводили цю перевірку. Бухгалтерською службою складаються звіряльні відомості активів і зобов`язань, у яких відображаються розбіжності між даними бухгалтерського обліку і даними інвентаризаційних описів (актів інвентаризації). Вартість лишків і нестач цінностей в звіряльних відомостях наводиться відповідно до їх оцінки в регістрах бухгалтерського обліку. В судовому засіданні знайшов факт підтвердження того, що звіряльна відомість позивачем не складалася, з причин того, що матеріально-відповідальна особа ( [PERSON] ) після [PERSON] прийняла обладнання, яке знаходилося в експлуатації дільниці, та станом на 01 листопада 2017 рік, тобто на момент проведення інвентаризації ТМЦ претензій з боку позивача до відповідача не було. Також, позивачем не надано доказів, щодо залишення будь-яких ТМЦ за [PERSON] після його переведення з посади начальника дільниці з видобутку вугілля № 3 на посаду гірничого майстра дільниці з видобутку вугілля № 4. Крім того, представником позивача не надано доказів, що в актах передачі ТМЦ між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були розбіжності між даними в інвентаризаційних описах. Разом з тим, представником позивача в судовому засіданні не доведено, які саме винні, протиправні дії вчинив відповідач, що призвели до заподіяння шкоди, як обов`язкової умови покладення на працівника матеріальної відповідальності. Також, суд не може залишити поза увагою, що в судовому засіданні представником позивача жодним чином не доведено й того, що позивач створив належні умови для забезпечення повного збереження ввірених працівнику [PERSON] товарно-матеріальних цінностей, як це передбачено п. 2.1 Договору № 57 про повну матеріальну відповідальність. Доказів наявності протиправної поведінки відповідача, або його винних дій чи бездіяльності, що призвели до нестачі ТМЦ, а також причинного зв`язку між його винними діями чи бездіяльністю і шкодою, яка заподіяна, представником позивача суду не надано. На підставі вищевикладеного, з наявних у справі доказів, не можна дійти висновку, що винними протиправними діями відповідача підприємству заподіяно матеріальну шкоду і відповідач має нести цивільну відповідальність, а тому в задоволенні позовних вимог позивача необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, в задоволенні позову слід відмовити, то підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат (судовий збір) відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed