Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до ПрАТ "СК "Оранта-Життя"" про захист прав споживачів, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача 3531,60 Євро, що становить 114211,95 грн. викупної суми. Вимоги мотивує тим, що 14.04.2008 року між АТ СК Оранта-Життя та позивачем було укладено договір страхування № 100277 за програмою «Гарантована пенсія», на підставі якого, позивач здійснював своєчасну та повну сплату страхових платежів. 09.07.2018 року позивач звернулася до відповідача із заявою про розірвання полісу страхування життя (анулювання ліцензії страховика) та вимогою про повернення належних позивачу коштів. Оскільки кошти відповідачем не виплачуються, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з ПрАТ "СК\~"Оранта-Життя"" викупну суму у розмірі 3531,60 Євро, що становить 114211,95 грн. Позовні вимоги позивач підтримує повністю, просить суд їх задовольнити (вх. № 7199). Відповідач відзив на позовну заяву (у відповідності до ст. 178 ЦПК України) не подала, інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua, відповідачу роз'яснено, що в разі ненадання ними відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України), суд проводить засідання без участі сторін за наявними доказами у справі, наявними у справі матеріалами та доходить наступного висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Судом встановлено,\~що 14\~квітня 2008\~року між\~Приватним акціонерним\~товариством «Страхова\~компанія «Оранта-Життя»\~та відповідачем\~[PERSON] укладено\~договір пенсійного\~страхування життя\~за програмою\~«Гарантована пенсія».\~Поліс страхування\~життя №100277 укладено на підставі заяви на пенсійне страхування життя 31.03.2008 року. За укладеним договором, позивач здійснював сплату страхових платежів протягом 10 років. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України - за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України «Про страхування» страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов'язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 982 ЦК України). 09 липня 2018 року позивач звернулася до відповідача з заявою про розірвання полісу страхування життя та вимогою повернення належних позивачу коштів (заява про припинення дії договору страхування життя (причина припинення: анулювання ліцензії страховика ПрАТСК Оранта-Життя); витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, перевірені в судовому засіданні). Відповідно до ст. 997 ЦК України - договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом. У відповідності до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про страхування» - дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування. Дія договору особистого страхування не може бути припинена страховиком достроково, якщо на це немає згоди страхувальника, який виконує всі умови договору страхування, та якщо інше не передбачено умовами договору та законодавством України. Відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про страхування» - про намір достроково припинити дію договору страхування будь-яка сторона зобов'язана повідомити іншу не пізніш як за 30 календарних днів до дати припинення дії договору страхування. Згідно з ч. 6 ст. 28 Закону України «Про страхування» у разі дострокового припинення дії договору страхування життя страховик виплачує страхувальнику викупну суму, яка є майновим правом страхувальника за договором страхування життя (викупна сума - грошова сума, яка виплачується страхувальнику у разі дострокового припинення дії договору страхування). Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ст. 192 ЦК України - законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно у ст. 533 ЦК України - грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у\~зобов'язанні\~визначено грошовий\~еквівалент в\~іноземній валюті,\~сума,\~що підлягає\~сплаті у\~гривнях,\~визначається за\~офіційним курсом\~відповідної валюти\~на день\~платежу,\~якщо інший\~порядок її\~визначення не\~встановлений договором\~або законом\~чи іншим\~нормативно-правовим\~актом.\~За правовим\~змістом цієї\~норми Закону\~всі зобовязання\~в Україні\~(крім\~випадків визначених\~спеціальним Законом)\~має бути\~виконане у\~Гривні. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Згідно довідки, перевіреної в судовому засіданні, \~на день написання позовної заяви (26.10.2018 року) за офіційним курсом НБУ (за 1 євро складає 3234,7900 грн.). Провівши розрахунки, встановлено, що сума заборгованості [PERSON] викупної суми у 3531,60 Євро становить у гривнях 114211,95 (сто чотирнадцять тисяч гривень двісті одинадцять гривень 95 копійок). Таким чином, з огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені та перевірені в судовому засіданні докази, беручи до уваги зміст позовних вимог, зважаючи, що відповідачем викупна сума позивачу не виплачена, доказів протилежного у відповідності до ст. 81 ЦПК України суду не надано, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача викупну суму у розмірі 114211,95 гривень. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Суд враховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Поскільки вимоги [PERSON] про захист прав споживачів підлягають задоволенню, позивач звільнена від сплати судового збору (ч.3 ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів - як споживач за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав), а тому суд дійшов висновку, що судовий збір слід стягнути з відповідача в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) та за ставками, встановленими ст. 4 Закону України Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року у розмірі 704,80 грн. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved