Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Старший Державний виконавець Київського Відділу Державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим Юрченко М.Ю. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника [PERSON] у праві виїзду за межі території України до виконання ним зобов'язань за судовим рішенням, мотивуючі подання тим, що у провадженні Київського Відділу Державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим знаходиться виконавче провадження № 37161054, з примусового виконання наказу № 901/113/13-г, виданого 18.02.2013 року Господарським судом АРК про стягнення з ФОП [PERSON] на користь ТОВ «Діловий центр Фрунзе, 8» заборгованості у розмірі 80632,09 грн. Державним виконавцем було відкрито виконавче провадження, про що повідомлено сторони виконавчого провадження з наданням часу на добровільне виконання, однак боржник на теперішній час рішення суду не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Положенням ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України", громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом. Такі випадки передбачені у статті 6 Закону, одним з яких є ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов'язань. Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. При цьому, "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)" означає такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Особа, що має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежного. Зокрема, про "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" можуть свідчити будь-які свідомі діяння боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини. Частиною 6 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" встановлений перелік обов'язків боржника, як учасника виконавчого провадження, а саме: - утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; - надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; - своєчасно заявлятися за викликом державного виконавця; - письмово повідомляти державного виконавця а заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб. Ретельно дослідивши матеріали подання, суд дійшов до висновку, що вони не містять відомостей, які б могли свідчити про те що боржник порушив обов'язки встановлені частиною 6 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", а саме самостійне невиконання боржником зобов'язань протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. Отже, матеріали подання не містять жодного доказу щодо ухилення [PERSON] від виконання зобов'язань, покладених на неї за наказом № 901/113/13-г, виданим 18.02.2013 року Господарським судом АРК. За таких обставин не має підстав визначених законом для задоволення подання, оскільки заявник не довів факт ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Outcome: dismissed