Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні ПФУ в м. Києві і отримує пенсію за по втраті годувальника, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Відповідач є студентом Київського університету туризму, економіки і права, денної форми навчання з 01.09.2015 р. по 30.06.2017 р. Відповідно до наказу №64 від 29.03.2016 р. відповідач відрахована за академічні заборгованості. Відповідач зобов'язана була повідомити Управління про факт відрахування з навчання, але жодних заяв до Управління не надала, у зв'язку з цим виникла переплата пенсії. Про факт виникнення переплати пенсії у Відповідача свідчить лист Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві №1542 від 05.12.2016 р., відповідно до якого за період з 01.04.2016 р. по 31.08.2016 р. виникла переплата у розмірі 6279,80 грн. Управлінням з метою досудового врегулювання спору, відповідачу було запропоновано сплатити суму боргу в добровільному порядку, проте лист був проігнорований відповідачем та без достатньої правової підстави отримані бюджетні кошти у розмірі 6279,80 грн. повернуті відповідачем не були. Оскільки переплата пенсії виникла внаслідок неповідомлення позивача про те, що відповідач була відрахована з навчання. На підставі викладеного, позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві суму надмірно виплачених коштів у розмірі 6279,80 грн. В судовому засіданні представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в ньому. Пояснив, що відповідач при призначенні пенсії подала позивачу усі необхідні документи для призначення пенсії, і в установленому порядку їй була призначена пенсія, яка позивачем перераховувалася відповідачу. При нарахуванні пенсії відповідачу за період з 01.04.2016 р. по 31.08.2016 р. позивачу не було відомо про те, що відповідача [PERSON] було відраховано з навчання за академічні заборгованості та відповідач хоч і була зобов'язана відповідно до норм закону надати такі відомості позивачу, однак своєчасно не надала, що у свою чергу вплинуло на те, що відповідач безпідставно набула грошову суму 6279,80 грн. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Заяви про розгляд справи за її відсутністю або відзив суду не надала, про причини неявки не повідомила, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві і отримує пенсію по втраті годувальника, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до довідки №1349 від 05.10.2015 р. відповідач [PERSON] є студенткою Київського університету туризму, економіки і права, денної форми навчання факультету «Туризму, готельного та ресторанного бізнесу», за спеціальністю «Готельна і ресторанна справа» термін навчання з 01.09.2015 р. по 30.06.2017 р.(а.с.5). Відповідно до довідки №1744 від 16.11.2016 р. [PERSON] навчалась в Київському університеті туризму, економіки і права на факультеті «Туризму, готельного та ресторанного бізнесу», за спеціальністю «Готельна і ресторанна справа», освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» з 01.09.2015 р. по 01.03.2016 р.(а.с.6). Відповідно до наказу №64 від 29.03.2016 р. відповідач була відрахована за академічні заборгованості (а.с.6). Судом встановлено, що відповідач своєчасно не подала до Управління відомості про те, що вона була відрахована Київського університету туризму, економіки і права, у зв'язку з чим і виникла переплата пенсії за період з 01.04.2016 р. по 31.08.2016 р. у розмірі 6279,80 грн. Про факт виникнення переплати пенсії у відповідача свідчить лист Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №1542 від 05.12.2016 р., відповідно до якого з 01.04.2016 р. по 31.08.2016 р. у відповідача виникла переплата у розмірі 6279,80 грн. (а.с.4). Позивачем з метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено лист №1946/06 від 01.02.2017 р., відповідно до якого відповідач запрошувався до Управління з метою досудового врегулювання спору по даному питанню та сплатити нею суми боргу в добровільному порядку, проте даний лист було проігноровано відповідачем та без достатньої правової підстави отриманні бюджетні кошти у розмірі 6279,80 грн. повернуті відповідачем не були (а.с.8). Згідно із ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія, у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15.05.2003 № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014). Відповідно до п. 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Частиною 2 статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього в'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Частиною 1 статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відповідно до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при прийманні документів орган, що призначає пенсію видає пам'ятку пенсіонеру, копія якої зберігається у пенсійній справі. Відповідно до заяви про призначення пенсії, пенсіонери зобов'язані повідомляти органи Пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або припинення її виплати: про вступ на роботу, звільнення з роботи, зміни в складі сім'ї та інше. В матеріалах пенсійної справи відповідача міститься заява пенсіонера, підписана ним особисто 23.10.2015 р. Таким чином, відповідач зобов'язана була повідомити Управління про факт відрахування з навчання, однак жодних заяв до Управління не на надала. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша ст. 1215 ЦК України). Грошові кошти, які є предметом позову до виплат, які не можуть бути повернуті, передбачених ст. 1215 ЦК України не відносяться, оскільки відповідачем не було повідомлено Управління про відрахування з Київського університеті туризму, економіки і права, факультету «Туризму, готельного та ресторанного бізнесу», за спеціальністю «Готельна і ресторанна справа» 29.03.2016 р., у зв'язку з цим відповідачем без достатньої правової підстави було отримані бюджетні кошти у розмірі 6279,80 грн. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що внаслідок допущеної рахункової помилки за період з 01.04.2016 р. по 31.08.2016 р. Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві відповідачу було надміру виплачено кошти у розмірі 6279,80 грн., які є переплатою, а відтак вимоги позивача щодо стягнення даної суми з відповідача є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 1762 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved