Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

29 січня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ "Ковальська-Житлосервіс" до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що ТОВ "Ковальська-Житлосервіс" надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій мешканцям будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, як власник квартири [NUMBER] , у вказаному будинку не сплачує кошти за надані послуги, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість у сумі 6 411, 61 грн., яку позивач просить стягнути у судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 лютого 2021 року цивільну справу № 753/2134/21 передано судді Шаповаловій К.В. Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 03 березня 2021 року на 12:00 год. Ухвалою суду від 3 березня 2021 року розгляд справи відкладено на 30 березня 2021 року. У судовому засіданні 30 березня 2021 року за клопотанням представника відповідача у справі оголошено перерву до 27 квітня 2021 року. 18 березня 2021 року до суду від представника відповідача разом із відзивом на позов було подано клопотання про витребування доказів у справі. 24 березня 2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. 26 квітня 2021 року до суду надійшло уточнене клопотання про витребування доказів у справі. Ухвалою суду від 27 квітня 2021 року частково задоволено клопотання представника відповідача та витребувано у позивача документи, перелік яких зазначений у відповідній ухвалі суду. Розгляд справи було відкладено на 23 червня 2021 року. 28 травня 2021 року до суду надійшло клопотання про об`єднання в одне провадження цієї цивільної справи та цивільних справ за № 753/20055/20, № 753/2135/21, яке обґрунтовано тим, що предметом спору у всіх цих справах є борг за житлово комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , де відповідачем є [PERSON] , як власник 3-х різних квартир в одному будинку, а отже, на думку представників відповідача, спільний розгляд цих справ є доцільним та необхідним. У задоволенні вказаного клопотання було відмовлено, з огляду на подання такого клопотання представниками відповідача з порушенням процесуальних строків, визначених нормами ЦПК України для розгляду справ у спрощеному позовному провадженні. 15 червня 2021 року до суду від представника позивача до суду надійшла заява про виконання вимог ухвали суду від 27 квітня 2021 року. 23 червня 2021 року у судовому засіданні за клопотанням представника відповідача у справі було оголошено перерву на 16 серпня 2021 року для надання можливості відповідачам ознайомитись із наданими позивачем документами, які мають значний об`єм. 13 серпня 2021 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Крім того, у судовому засіданні 16 серпня 2021 року від відповідачів надійшли додаткові пояснення щодо предмету спору. 16 серпня 2021 року у розгляді справи оголошено перерву до 27 жовтня 2021 року. 27 жовтня 2021 року у судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, вказала, що документи, які були витребувані судом за клопотанням відповідачів підтверджують факт надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , проте відповідачка, як власниця, зокрема квартири [NUMBER] не сплачувала за надані послуги з січня 2020 року по січень 2021 року, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 6094 грн, яку представник позивача просив стягнути з відповідачки, а також нараховані інфляційні втрати в розмірі 225,50 грн та 3% річних в розмірі 91,84 грн. Представники відповідача у судовому засіданні частково визнали позовні вимоги, вказали, що дійсно деякі послуги позивачем надавались будинку та це підтверджено належними доказами. Зазначили, що визнають надання щомісячних послуг з утримання будинку та прибудинкової території з розрахунку 1,839 грн за кв.м (132,22 грн за місяць). Також вказали, що заперечують проти надання позивачем послуг щодо технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем ГВП та ХВП, водовідведення, теплопостачання та зливної каналізації; обслуговування димових та вентиляційних каналів; технічного обслуговування та поточного ремонту мереж електропостачання та електрообладнання, необхідних для електрозабезпечення технічних цілей будинку, системи протипожежної автоматики та димовидалення. Просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити частково. Крім того, представники вказали, що складали акти-претензії, 5 разів викликали уповноваженого представника позивача для складання акту щодо ненадання послуг, проте такий представник жодного разу не з`являвся, а на 5-й раз прийшов неуповноважений представник, а отже він не мав права підпису відповідного акту. Вказали, що саме цими актами (доданими фото) підтверджується факт ненадання послуг позивачем та, відповідно, часткове спростування позовних вимог. У судовому засіданні було оголошено перерву до 9 грудня 2021 року. 9 грудня 2021 року у судовому засіданні було досліджено матеріали справи та заслухано додаткові пояснення представників сторін. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 71,9 кв. м, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 30 жовтня 2014 року (а.с. 11-13). Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» виконує функції експлуатаційної організації у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення АТ ХК «Київміськбуд» від 4 травня 2005 року № 85 та розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 29 червня 2005 року № 534 та надає житлово-комунальні послуги. 5 березня 2015 року між позивачем та відповідачем підписано типовий договір з утримання будинків і споруд та прибудинкової території (а.с. 14-16). Відповідно до пункту 1 цього договору його предметом є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у житловому будинку [ADDRESS] , а споживач має своєчасно вносити оплату за надані послуги. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Звертаючись із позовною заявою, позивач вказав, що відповідачка несвоєчасно вносила кошти за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у неї за період з січня 2020 року по січень 2021 року утворилась заборгованість в розмірі 6094,27 грн., на яку позивачем також було здійснено нарахування інфляційних втрат та 3% річних. Згідно із статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до статті 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно із пунктом 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Згідно із статтею10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає: 1) витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; 2) винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін. Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території є невід`ємною частиною договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається із наданих позивачем доказів, позивачем, як обслуговуючою організацією, зокрема у період з січня 2020 по січень 2021 року щоденно надавались житлово-комунальні послуги в частині утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Зокрема такий факт частково підтверджується і не заперечується представниками відповідача. Відповідач щомісяця отримував від позивача рахунки на їх оплату із зазначенням суми, однак платежі здійснювалися не регулярно, що призвело до утворення заборгованості за вказаний період. Частково заперечуючи проти заявлених вимог, представники відповідача вказали, що на підтвердження ненадання послуг з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем ГВП та ХВП, водовідведення, теплопостачання та зливної каналізації; обслуговування димових та вентиляційних каналів; технічного обслуговування та поточного ремонту мереж електропостачання та електрообладнання, необхідних для електрозабезпечення технічних цілей будинку, системи протипожежної автоматики та димовидалення підтверджується відповідними актами-претензіями. Так, до відзиву на позов долучено 5 заяв-викликів та актів-претензій, а саме: виклик від 29 січня 2021 року на 1 лютого 2021 року, виклик від 4 лютого 2021 року на 8 лютого 2021 року, від 9 лютого 2021 року на 15 лютого 2021 року від 17 лютого 2021 року на 22 лютого 2021 року та від 24 лютого 2021 року на 10 березня 2021 року. (а.с. 88- 140). Вказані виклики надсилались відповідачкою рекомендованим листом на адресу позивача, що підтверджується доказами, долученими до відзиву на позов. До вказаних заяв- викликів представниками відповідача також долучено акти-претензій від 1 лютого, 8 лютого, 15 лютого, 22 лютого та 10 березня 2021 року, які підписані відповідачем та 2-ма іншими мешканцями будинку. Вказані акти містить перелік, на думку відповідача, тих послуг, які не надавались позивачем у період з 1 червня 2019 року по відповідне число лютого/березня 2021 року. Відповідно до статті 27 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Як вбачається із вказаних актів, представник позивача на виклик відповідача не з`являвся. Представник позивача у судовому засіданні заперечувала щодо таких викликів, вказувала, що вони надходили до позивача із значним запізненням та після дат, на які викликався уповноважений представник. При цьому представник позивача зауважила, що офіс позивача знаходиться напроти будинку відповідача і вони мали змогу принести виклик особисто в канцелярію для швидкого отримання позивачем виклику та відповідної реакції, проте відповідачі умисно такі виклики надсилали за 3-4 дні поштою, знаючи проте, що вони не будуть отримані позивачем вчасно. Крім того, вказала, що 10 березня 2021 року від позивача прийшла уповноважена особа, проте відповідачі вирішили, що вона не має повноважень на представництво позивача для підписання відповідного акту. Заслухавши думку учасників сторін з приводу вказаних актів, суд приймає до уваги той факт, що дійсно виклики надсилались відповідачем на адресу позивача за незначний проміжок часу (3-4 дні перші виклики були з п`ятниці на понеділок, з четверга на понеділок). Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року № 958 нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2 (Д-день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення). При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день. Крім того, суд звертає уваги, що такі акти почали складатись відповідачем лише у лютому 2021 року, тобто після подання відповідних позовів позивачем до суду відносно наявної заборгованості [PERSON] по усіх 3-х квартирах, що перебувають у її власності за адресою: [ADDRESS] . При цьому вказані акти містять інформацію, що такі послуги не надаються саме з червня 2019 року. Доказів того, що з червня 2019 року до лютого 2021 року відповідачка здійснювала виклики уповноважених представників позивача та фіксувала факт ненадання, неповного надання житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, відповідачкою та її представниками суду надано не було. На запитання суду чому акт містить застереження, що послуги не надавались саме з червня 2019 року, представником відповідача було зазначено про те, що саме з цього моменту відповідачка перестала сплачувати за комунальні послуги у зв`язку з їх ненаданням. Поряд з цим, суд зазначає, що як вбачається із позовної заяви та доданого до неї розрахунку, заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у відповідачки виникла лише з січня 2020 року. З огляду на вказане, суд не приймає до уваги як належний та достатній доказ подані представника відповідачки заяви-виклики та акти-претензії, на спростовування вимог позивача та на підтвердження позиції відповідача, що послуги позивачем не надавались, або надавались не у повному обсязі за період з січня 2020 по січень 2021 року. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до положень статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Надаючи оцінку запереченню відповідача проти позову, суд окрім зазначеного також вказує, що відповідач з моменту набуття права власності на квартиру став носієм не тільки прав, але й обов`язків відносно власного майна і несе тягар його утримання, відповідно до статті 322 ЦК України, якою власник зобов`язується утримувати майно, що йому належить. Відповідач до суду із позовом до ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» з приводу надання неякісних послуг не звертався. Відповідно до статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Отже, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з чинними тарифами. Враховуючи надані позивачем до матеріалів справи доказів, з огляду на заперечення відповідача та часткове визнання позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами надання відповідачу послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , у період, зокрема з січня 2020 року по січень 2021 року (період заборгованості у цій справі), а відповідачем належними, допустимими та достатніми доказами не спростовано доводів позивача. Перевіривши розрахунок позивача щодо суми основного боргу, суд зазначає, що він частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню, а саме за період з січня по грудень 2020 року. Не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача коштів за січень 2021 року, з огляду на те, що відповідно до статті 9 ЗУ «Про житлово- комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця. Отже, враховуючи зазначене, з огляду на норми закону, що визначають сплату внесків на житлово-комунальні послуги, зокрема утримання будинку та прибудинкової території щомісяця, враховуючи те, що договором між позивачем та відповідачем не визначено конкретного числа до якого сплачуються відповідні внески, суд визначає такий строк до останнього числа наступного місяця. Законом визначено, що плата за житлово-комунальні послуги сплачується за спожиті, тобто не авансовим платежем, а у наступному місяці за попередній. Отже, оскільки позивач звернувся із позовом до суду 29 січня 2021 року, то кошти за послуги, надані у січні 2021 року відповідач був зобов`язаний сплатити до 28 лютого 2021 року, тому на день звернення із позовом до суду, заборгованість за січень 2021 року ще не мала місце. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню борг за отримані житлово-комунальні послуги у розмірі 5625,48 грн. Заяв про збільшення розміру позовних вимог, з урахуванням строків, визначених ЦПК України для подання таких заяв до суду, позивачем не подавались. За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Як вбачається із позовної заяви, позивачем у зв`язку із несвоєчасною сплатою відповідачем внесків на утримання будинку та прибудинкової території протягом тривалого часу, нараховане інфляційне збільшення та 3% річних, відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно з наданим позивачем розрахунком його втрати від інфляції склали 225,50 грн., а три проценти річних від простроченої суми склали 91,84 грн. Перевіривши розрахунок інфляційного збільшення та 3% річних, наданий позивачем, з огляду на встановлення відсутності станом на 29 січня 2021 року у відповідача заборгованості за послуги за січень 2021 року, судом встановлено часткову вірність здійсненого нарахування (окрім 3% річних та інфляційних втрат нарахованих на суму боргу за січень 2021 року). Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення і не спростований відповідачем. Отже, до стягнення підлягає сума інфляційних втрат в розмірі 174,87 грн та 3% річних в розмірі 77,51 грн. Споживачі зобов`язані оплатити послуги, якщо вони фактично користувались ними. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість і доведеність позовних вимог про стягнення заборгованості за обслуговування будинку і прибудинкової території з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох процентів річних в загальному розмірі 5877,86 грн, а тому, позовні вимоги ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» підлягають частковому задоволенню. На підставі положень статті 141 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги було задоволено частково, суд визначає розмір судового збору, який має бути сплачений відповідачем на користь позивача в розмірі 2081,03 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial