Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

У травні 2015 року кредитна спілка «Єдність» звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON]-[PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 05 вересня 2008 року між КС «Єдність» та [PERSON] було укладено кредитний договір №249-к, за умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 8513.51 грн. на термін до 05 вересня 2010 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором №249-к між КС «Єдність» та відповідачем [PERSON]-[PERSON] укладено договір поруки №249-п від 05 вересня 2008 року. У порушення умов кредитного договору та норм чинного законодавства відповідач [PERSON] зобов'язання за договором належним чином не виконала, не здійснила погашення заборгованості у встановленому порядку. У зв'язку з зазначеним, станом на 01 січня 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 36113.51 грн., з них: заборгованість за кредитом - 6113.51 грн., забогованість по процентах - 30000 грн. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просив стягнути солідарно із відповідачів 24360 грн. заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, у клопотанні від 24 червня 2015 року №01-20/691 позов підтримала повністю, просила справу розглянути без її участі у звязку з її зайнятістю в іншій судовій справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги, предявлені до неї, визнала. Відповідач [PERSON]-[PERSON] у судове засідання не зявилась, хоча була вчасно і належним чином повідомлена про дату, час та місце його проведення. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому суд виходив з наступного. 05 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №249-к, за умовами якого позивач зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 8513.51 грн. зі сплатою 26% річних за використання кредитних коштів з кінцевим терміном повернення 05 вересня 2010 року (а. с. 7-10). Відповідно до п.п. 1.3.5, 7.1 кредитного договору відповідач зобовязувалась по 25 число включно кожного місяця сплачувати обовязкові платежі, що є частиною основного боргу за кредитом та процентів за користування кредитною лінією у відповідності до графіка, а у випадку їх несвоєчасної сплати сплатити кредитору проценти з розрахунку 1 процент від суми платежу за кожен день прострочення платежу (включаючи день сплати заборгованості) від суми несплаченого в строк платежу. Того ж дня між позивачем та відповідачем [PERSON]-[PERSON] був укладений договір поруки №249-п, за умовами якого остання зобов'язувалась солідарно відповідати перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором №249-к від 05 вересня 2008 року в тому ж розмірі, що і відповідач, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені та інших штрафних санкцій (а.с. 12). 05 вересня 2008 року [PERSON] на виконання умов договору отримала грошові кошти у сумі 8513.51 грн., що стверджується видатковим касовим ордером ( а.с. 13). Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому згідно ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика", якщо інше не встановлено параграфом 2 "Кредит" і не випливає із суті кредитного договору. Тому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідач [PERSON] взяті на себе за кредитним договором зобовязання належним чином не виконала, у звязку з чим у неї станом на 01 січня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 36113.51 грн., в т.ч.: 6113.51 грн. заборгованість за кредитом, 30000 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для стягнення з відповідача [PERSON] 24 360 грн. заборгованості за кредитним договором в межах заявлених позовних вимог, оскільки остання порушила його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов'язань, а саме - в простроченні платежів згідно з умовами договору та неповерненні кредитних коштів у визначений договором строк. Разом з тим, суд дійшов висновку про відмову у позові про стягнення боргу з поручителя [PERSON]-[PERSON] При цьому суд виходив з наступного. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договору поруки, що укладений між позивачем та відповідачем поручителем 05 вересня 2008 року, слідує, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.1) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 05 вересня 2010 року (пункт 1.2.3). Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що позивач відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, р.5 кредитного договору змінив строк виконання основного зобовязання, предявивши 12 листопада 2009 року вимоги до боржника та поручителя про дострокове повернення заборгованості (а. с. 14, 15). У постанові від 21 січня 2015 року №6-190цс14 Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання і був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. В порушення вищевказаних вимог позов до поручителя [PERSON]-[PERSON] протягом шести місяців, починаючи з дня предявлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості позивачем не предявлено, тому поруку слід вважати припиненою. У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" (п. 24) зазначається, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Отже, звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку є підставою для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у позові КС «Єдність» до відповідача [PERSON]-[PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача 243.60 грн. витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 554, 1054 ЦК України та

Outcome: partial