Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 18.06.2013 року між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №500383508 на суму 16066 грн. Між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дата [PERSON]" було укладено договір факторингу про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по вищезазначеному кредитному договору було відступлене на користь ТОВ "Дата [PERSON]". 10.10.2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого ТОВ «Дата [PERSON]» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів. Відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитними договорами, в результаті чого утворилася заборгованість в сумі 45207,85 грн., яку позивач просить стягнути. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами існують зобовязальні правовідносини, які регулюються ст. ст. 509,510,526,527,530, 651 ЦК України. Судом встановлено, що 18.06.2013 року між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №500383508, за яким вона отримала кредит в сумі 16066 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,99% річних строком дії до 19.06.2016 року. Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 30.09.2014 року укладеного між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дата [PERSON]", останній набув статус нового кредитора та набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №500383508 від 18.06.2012 року /а.с. 14-17/. 10.10.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дата [PERSON]" та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ, відповідно до якого Товариством з обмеженою відповідальністю "Дата [PERSON]" відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до відповідача за кредитним договором №500383508 від 18.06.2013 року. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає, сплату відсотків не проводить, таким чином утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 19.06.2016 року, по кредитному договору №500383508 від 18.06.2013 року, становить 45207,84 грн., з них: заборгованість за основною сумою боргу\~15709,83 грн., заборгованість по процентам та комісією\~17448,01 грн., пеня, штраф, неустойка 12050 грн. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1\~ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання\~це право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов,\~визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення\~невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті\~530,\~631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Враховуючи, що відповідач допустив неналежне виконання зобовязання, у звязку з чим утворилась заборгованість, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє позов в повному обсязі. У відповідності до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved