Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

07 червня 2013 року Херсонський міжрайонний екологічний прокурор звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просив суд визнати недійсним п. 2.38 рішення Новокаховської міської ради Херсонської області від 09.12.2003 року № 509 "Про інвентаризацію та надання земельних ділянок у власність" в частині залишення земельної ділянки в оренді [PERSON] загальною площею 0,0580 га; визнати недійсним на майбутнє договір оренди від 21.01.2004 року, укладений між Новокаховською міською радою та [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0570 га, яка розташована по [ADDRESS] Херсонської області; зобов'язати [PERSON] повернути земельну ділянку площею 0,0570 га, розташовану по [ADDRESS] Херсонської області до земель запасу Новокаховської міської ради Херсонської області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що п. 4.3. рішення Новокаховської міської ради від 18.11.2003 року № 471 "Про інвентаризацію та надання земельних ділянок у власність" надано [PERSON] земельну ділянку в оренду строком на 1 рік, з правом викупу, для розміщення та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,1700 га по [ADDRESS]. Рішенням Новокаховської міської ради № 509 від 09.12.2003 року "Про інвентаризацію та надання земельних ділянок у власність" передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000га, із загальної площі 0,1700га по [ADDRESS] для розміщення та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Земельну ділянку площею 0,0580га залишено в оренді. На підставі рішення міської ради № 509 від 09.12.2003 року [PERSON] укладено з Новокаховською міською радою договір оренди земельної ділянки площею 0,0570 га терміном дії на 50 років, який зареєстровано у Новокаховському міському відділі земельних ресурсів за № 040473200001 від 21.01.2004 року. Рішення Новокаховської міської ради № 509 від 09.12.2003 року "Про інвентаризацію та надання земельних ділянок у власність" в частині передачі в оренду [PERSON] земельної ділянки та договір оренди земельної ділянки від 21.01.2004 року вважають такими, що винесено та укладено з порушенням вимог законодавства України, оскільки земельна ділянка, яка перебуває у користуванні [PERSON] на підставі договору оренди від 21.01.2004 року загальною площею 0,0570 га, знаходиться у прибережній захисній смузі р. Дніпро (відстань від урізу води приблизно 30 м.), тобто є земельною ділянкою водного фонду, тому передаватися в тимчасове платне користування (оренду) може лише на умовах, передбачених ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України; відсутня заява [PERSON] про надання в оренду земельної ділянки, відсутній проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з позитивним висновком державної експертизи, при передачі в оренду спірної земельної ділянки акт приймання - передачі об'єкта оренди не складався. Крім того, позивач просив суд відновити йому строк на звернення з даним позовом до суду посилаючись на те, що про незаконність зазначеного рішення Новокаховської міської ради та укладання договору оренди земельної ділянки стало відомо у квітні 2013 року під час проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства. В судовому засіданні представники Херсонської міжрайонної екологічної прокуратури позов підтримали з підстав зазначених в позовній заяві та просили його задовольнити. В судовому засіданні представник Новокаховської міської ради Херсонської області позов не визнав посилаючись на те, що передана в оренду [PERSON] земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови та передана орендареві у відповідності до рішення Новокаховської міської ради та договору оренди. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав посилаючись на те, що [PERSON] на законних підставах набув права користування спірною земельною ділянкою, яка ні на момент укладення договору оренди ні на теперішній час не мала статусу земельною ділянкою водного фонду. В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє позовних вимог щодо предмету спору: відділу Держземагенства у м. Нова Каховка, просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що земельна ділянка передана в оренду [PERSON] відноситься за цільовим призначенням до земель житлової та громадської забудови. Органом місцевого самоврядування м. Нова Каховка не приймалося рішення про віднесення спірної земельної ділянки до земель водного фонду. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Так, з матеріалів справи вбачається, що п. 4.3. рішення Новокаховської міської ради Херсонської області від 18.11.2003 року № 471 [PERSON] надано земельну ділянку в оренду строком на 1 рік, з правом викупу, для розміщення та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (землі житлової та громадської забудови) площею 0,170 га по [ADDRESS]; п. 2.38 рішення Новокаховської міської ради Херсонської області від 19.12.2003 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку для розміщення та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (землі житлової та громадської забудови) площею 0,1000 га, із загальної площі 0,1700 га по [ADDRESS]. Земельну ділянку площею 0,0580 га залишити в оренді. 20.12.2003 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку прощею 0,1000 га, розташовану за адресою [ADDRESS], м. Нова Каховка, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 21.01.2004 року у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 040473200001 зареєстровано Договір оренди земельної ділянки, укладений між Новокаховською міською радою та [PERSON], відповідно до умов якого власник землі Новокаховська міська рада, на підставі рішення від 09.12.2003 року № 509, передає, а орендар [PERSON] набуває право на оренду земельної ділянки що знаходиться по [ADDRESS] Херсонської області, площею 0,0570 га. Договір укладений на 50 років. До вказаного договору оренди додано План зовнішніх меж земельної ділянки, підписаний начальником Новокаховського міського відділу земельних ресурсів та засвідченого печаткою відділу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Водного Кодексу України з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Відповідно до п. 4, 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486, у межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88 - 91 Водного кодексу України. Розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно - технічної документації. Проекти цих зон розробляються на замовлення органів водного господарства та інших спеціально уповноважених органів, узгоджуються з органами Мінекоресурсів, Держводгоспу, Держкомзему, власниками землі, землекористувачами і затверджуються відповідними місцевими органами державної виконавчої влади та виконавчими комітетами Рад. З листа начальника управління містобудування та архітектури Новокаховської міської ради Херсонської області від 10.02.2014 року вбачається, що земельна ділянка за адресою [ADDRESS] розташована згідно діючого Генплану міста в зоні існуючої житлової забудови на відстані від урізу води р. Дніпро - 46 метрів. Водоохоронна зона та прибережна захисна смуга на території Новокаховської міської ради не встановлена. Отже, аналізуючи встановлені по справі обставини та наведені норми законодавства України, суд дійшов висновку, що твердження позивача про те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду, є безпідставним, тому посилання позивача на порушення, за таких обставин, державних інтересів не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, бо не доведено позивачем належними та допустимими доказами; посилання позивача на недійсність спірного договору оренди, суд не приймає до уваги, оскільки сторони спірного договору не заявляють про його недійсність, не ставлять питання про порушення цим договором їх прав та інтересів, або про розірвання договору, тому позов задоволенню не підлягає. При цьому посилання позивача на Акт Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Херсонської області від 01.04.2013 року, з якого вбачається, що при огляді житлового будинку, розташованого за адресою: м. Нова Каховка, [ADDRESS], встановлено, що будинок розташований в прибережено захисній смузі річки Дніпро, відстань від урізу води приблизно 30 м., та на викопіровку із генплану м. Нова Каховка, як на належні докази, які засвідчують знаходження спірної земельної ділянки в прибережній захисній смузі, суд розцінює критично, оскільки обставини викладені в Акті не доведені належними доказами, тобто є голослівними, а з надана викопіровка не містить інформації про існування або відсутність меж прибережної захисної смуги, а тільки засвідчує відстань від земельної ділянки до (мабуть) урізу води, яка становить 46 м., що крім того, суперечить обставинам встановленим Актом. На підстави ст. ст. 11, 16, 203, 215 ЦК України, ст. ст. 60, 63, 116, 124, 125, 141 Земельного кодексу України , ст. 88 Водного кодексу України, Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486;

Outcome: dismissed