Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з цивільним позовом до Великоканівецької сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 5 травня 2016 року помер його батько - [PERSON], який постійно проживав у [INFO]. Заповіту батько не складав. Після смерті відкрилася спадщина на його майно, зокрема на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач у визначений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини не подав у звязку з перебуванням за кордоном у Франції з 15 січня 2016 року по 10 лютого 2017 року. Позивач звернувся до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину свого батька, але йому було відмовлено у зв'язку з пропущенням строку її прийняття. На підставі викладеного, посилаючись на приписи ч. 3 ст. 1272 ЦК України, позивач просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, а справу розглядати за його відсутності. У судове засідання позивач і відповідач не зявилися. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила задоволити, а справу розглядати без її участі (а.с. 25). Відповідач надіслав лист, в якому погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 24). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 5 травня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 11 травня 2016 року серії І-СР № 277185 (а.с. 7). Згідно з довідкою Великоканівецької сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 14 листопада 2017 року № 2151/02-09, [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,10 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великоканівецької сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (а.с.24). [PERSON] вказана земельна ділянка належала на праві приватної власності на землю, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 037568 від 2 серпня 2002 року (а.с. 12). З наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження позивача від 20 вересня 1994 року серії І-СР № 267826 (а.с. 9), де у графі "батько" зазначено "Бакай Анатолій Євгенович", видно, що останній є сином померлого [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач своєчасно у визначений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини у нотаріальну контору не подав, оскільки перебував за кордоном у Франції з 15 січня 2016 року по 10 лютого 2017 року. На підтвердження цього факту позивач надав копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії FB № 698492, виданий 31 липня 2015 року, з відповідними відмітками, та копію авіаквитка від 10 лютого 2017 року (а.с. 13-14). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто 5 травня 2016 року. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що померлий [PERSON] заповіт не складав, а позивач відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Отже строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 5 листопада 2016 року. Позивач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини або відмови від неї не звертався, що підтверджуються листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 21 листопада 2017 року (вих. № 1684/01-16) (а.с. 30), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 21). Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 16 лютого 2017 року (вих. № 77/02-16) позивачу повідомлено про його право на звернення до суду з позовом про надання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини свого батька. При продовженні строку заява позивача буде прийнята в роботу нотаріуса, для оформлення його спадкових прав (а.с. 8). Під час розгляду справи, виходячи зі змісту позову та доданих до нього документів, судом не встановлено наявність інших спадкоємців, які могли б претендувати на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до абз. 2 цього пункту суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Абзацем 4 п. 24 постанови встановлено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", суд вважає, що причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, на які посилається позивач, а саме перебування за кордоном у Франції з 15 січня 2016 року по 10 лютого 2017 року, є поважними. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на відсутність заповіту, а також на те, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який бажає прийняти спадщину, відповідач проти позову не заперечує, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 4 (чотири) місяці. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved