Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що 12 липня 2018 року о 17 год. 45 хв. [PERSON] по вул. Б.Хмельницького в м. Чигирині керував автомобілем Geely FE1, д/н [NUMBER] , належним [PERSON] , та під час руху на перехресті з вул. Горького не дотримався безпечної швидкості руху і безпечного інтервалу руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем PEUGEOT EXPERT, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та з автомобілем TOYOTA Corolla, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , скоївши ДТП, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Внаслідок даної ДТП належний їй автомобіль TOYOTA Corolla отримав значні механічні пошкодження, у зв`язку з чим їй було завдано матеріальної шкоди. По даному факту Чигиринським районним судом 12 лютого 2019 року було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, де [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Відповідно до висновку № 229 автотоварознавчого дослідження від 08.04.2019 року, проведеного судовим експертом Березовським А.А., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля TOYOTA Corolla [PERSON] внаслідок зазначеного ДТП, складає 154421,05 грн., куди входить вартість відновлювального ремонту в сумі 138469,47 грн., величина втрати товарної вартості в сумі 15951,58 грн. Вартість експертного дослідження становить 3300 грн. Оскільки автомобіль Geely FE1, д/н [NUMBER] , належить відповідачу [PERSON] , а відповідач [PERSON] керував ним з дозволу останнього, то вони обоє є тими особами, які зобов`язані відшкодувати їй завдані внаслідок пошкодження автомобіля TOYOTA Corolla збитки. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , у власності якого перебуває автомобіль Geely FE1, д/н [NUMBER] , на час скоєння ДТП згідно до страхового полісу № 5559110 була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС» з терміном дії полісу до 12.01.2019 року. У зв`язку з цим страхова компанія здійснила їй страхову виплату в розмірі 95000 грн.Таким чином, різниця між страховою виплатою та фактичним розміром завданої шкоди складає 62761,00 грн. Посилаючись на те, що відповідачі добровільно відмовляються відшкодувати завдані дорожньо-транспортною пригодою збитки, позивачка просить стягнути з них на свою користь матеріальну шкоду, не покриту страховим відшкодуванням, в сумі 62761,00 грн., 10000 грн. завданої їй моральної шкоди та понесені судові витрати. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, пояснивши, що внаслідок ДТП у 2018 року відповідач [PERSON] пошкодив належний позивачу автомобіль TOYOTA Corolla. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, згідно до оцінки експерта, склала 138469,47 грн., величина втрати товарної вартості склала 15951,58 грн., а вартість експертного дослідження становить 3300 грн., з урахуванням чого загальна сума матеріальних збитків, завданих позивачу, склала 157721 грн. Частина завданого збитку в розмірі 95000 грн. була відшкодована страховою компанією ПАТ «Страхова група «ТАС», у якій була застрахована цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Geely FE1. Таким чином невідшкодовані залишилися збитки в розмірі 62761,00 грн., які відповідачі відмовляються сплатити добровільно, а тому вони просять стягнути їх з відповідача [PERSON] . Крім того, внаслідок ДТП позивачу була заподіяна й моральна шкода, яку вона оцінює в 10000 грн., що полягала у сильних душевних переживаннях внаслідок пошкодження відповідачем [PERSON] її автомобіля та легких тілесних ушкоджень, завданих її сину [PERSON] , внаслідок даної ДТП, а тому просять задовольнити й цю частину заявлених вимог. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов про відшкодування матеріальної шкоди не визнав у зв"язку із некоректною, на його думку сумою, підтвердивши суду, що клопотання про призначення експертизи заявляти не буде, а щодо спричиненої позивачеві моральної шкоди зазначив, що останній дійсно завдано таку шкоду, однак ці шкода є завищеною позивачем, яку він оцінює у 4000 гривень, а тому позов в цій частині просив задовольнити частково. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надавши заяву про неможливість явки в судове засідання в зв`язку з перебуванням за кордоном до березня 2020 року, однак, у своєму відзиві на позов, позовні вимоги теж не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, вважаючи їх безпідставними. Представник третьої особи - ПАТ Страхова група "ТАС" в судове засідання не з`явився, надіславши 18.09.2019 року відзив на позовну заяву, згідно до якого страховиком було повністю виплачено позивачу всю суму страхового відшкодування, згідно її заяви, з будь-якими іншими вимогами, в тому числі й з вимогами про стягненя витрат на лікування чи щодо компенсації моральної шкоди остання до страхової компанії не зверталася і підстав для проведення їй будь-яких інших додаткових виплат не має. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 1187 ЦПК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як передбачено ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як передбачено ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку, що кореспондується із положенням ст. 3 Закону України "Про страхування". За положенням ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). За ст.ст. 3,22,28 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальника. При настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Як зазначено у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 31.01.2018 року позивач є власником автомобіля TOYOTA Corolla, державний номер [NUMBER] (а.с. 9-10). Відповідно до постанови Чигиринського районного суду у справі № 3/708/2/19 від 12 лютого 2019 року, що набрала чинності, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто у скоєнні ДТП, що сталося за участі автомобіля позивачки TOYOTA Corolla, державний номер [NUMBER] , та автомобіля Geely FE1, державний номер [NUMBER] , що перебуває у власності відповідача [PERSON] , та закрито провадження у справі в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 14-15). При цьому відповідач [PERSON] , не визнаючи провину у вчиненні даного правопорушення, зазначену постанову суду не оскаржував, як і не оскаржував висновку судово-автотехнічної експертизи № 4/895 від 27.12.2018 року, проведеної в рамках розгляду даного адміністративного матеріалу. Власником автомобіля Geely FE1, державний номер [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 15.03.2017 року є відповідач [PERSON] Однак, незважаючи на те, що відповідач [PERSON] є власником автомобіля Geely FE1, державний номер [NUMBER] , однак відповідач [PERSON] керував даним автомобілем на законних підставах та визнаний судом винуватцем ДТП, а тому в даному випадку саме він є володільцем джерела підвищеної небезпеки і саме він є належним відповідачем по даній справі. Таким чином, [PERSON] є неналежним відповідачем у даній справі, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у справі № 910/9029/17 від 27.04.2018 року. Оскільки, цивільно-правова відповідальність автомобіля Geely FE1, державний номер [NUMBER] , була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС» на підставі полісу страхування № АМ/5559110 від 12.01.2018 року (а.с. 43), то страховою компанією на адресу позивачки на підставі її заяви від 18.02.2019 року про страхову виплату в розмірі 95000 грн. (а.с.47) 05.03.2019 року було перераховано вище зазначено суму, що випливає з платіжного доручення № 11566 від 05.03.2019 року (а.с. 48), чого не заперечує і сама позивач. Відповідно до п. 22-1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28,29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності" передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 року № 142/52092). Отже, якщо для відновлення пошкодженого в ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена в постановах ВСУ від 22.03.2017 у справах №№910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах ВС від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 1.02.2018 у справі №910/22886/16. Згідно з п.2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Так, як встановлено в судовому засіданні та вбачається з висновку № 229 автотоварознавчого дослідження від 08.04.2019 року, проведеного судовим експертом Березовським А.А., вартість матеріального збитку, завданого позивачу як власнику автомобіля TOYOTA Corolla, 2016 року випуску, внаслідок зазначеного ДТП, складає 154421,05 грн., куди входить вартість відновлювального ремонту в сумі 138469,47 грн. та величина втрати товарної вартості в сумі 15951,58 грн. (а.с. 16-20). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 229 від 08.04.2019 року вартість дослідження експерта склала 3300 грн., які позивачка сплатила на рахунок останнього (а.с. 41). Вказаний висновок експерта складений у відповідності з вимогами закону, сумнівів у своїй достовірності не викликає, на роз"яснення відповідачеві право подачі клопотання по призначення експертизи з цього приводу, останній від ньго відмовився, а тому судом даний висновок визнаний належним доказом у справі. Виходячи з вимог закону, вартості матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок зазначеного ДТП, з урахуванням експлуатаційного зносу деталей, що підлягають заміні, - 154421,05 грн. та правової позиції Верховного Суду, страхова компанія повинна була відшкодувати позивачу повну вартість за страховим випадком, де сума франшизи - 00,00 грн., що становить 100000 грн., в той час як страховою компанією виплачено лише 95000 грн., за згодою позивача. Разом з тим, позивач не ставить питання про стягнення недоплаченої суми коштів - 5000,00 грн. зі страховика, а суд не може вийти за межі заявлених вимог. Так, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов"язкового страхування цивільно-правово відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов"язку з виплати страхового вішкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов"язку з відшкодуання шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону 1961-IV ). Уклавши договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов"язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов"язку страхувальника, який завдав шкоди. Вказаний висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловлений 04 липня 2018 року у справі № 755/18005/15-ц та 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц. Відтак, різниця між розміром фактичної заподіяної шкоди та розміром страхового відшкодуваннястановить 54421,05 грн. (154421,05-100000). Виходячи з цього, сума невідшкодованої матеріальної шкоди позивачу як власнику автомобіля TOYOTA Corolla, державний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, складає 54421,05 та понесені останньою витрати за проведення автотоварознавчої експертизи - 3300 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] , де позов в цій частині підлягає задоволенню частково. Що стосується позову в частині стягнення моральної шкоди в сумі 10000 ривень, то в силу ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 3 ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Так, оцінюючи скоєну відповідачем [PERSON] дорожньо-транспортну пригоду, що відбулася 12.07.2018 року, протипрвність дій відповідача [PERSON] , його вину у вказаній ситуації, ті обставини, що моральна шкода повязана з наслідками ДТП, дії позивача щодо відновлення своїх порушених прав у зв`язку із пошкодженням автомобіля, який став непридатний для використання, враховуючи при цьому, що позивач витрачала власні кошти на відновлення пошкодженого автомобіля, а відповідач [PERSON] протягом всього часу з дня вчинення 12.07.2018 року ДТП, не вжив жодних заходів щодо відшкодування позивачу завданої шкоди та не сприяв усуненню негативних наслідків вчиненого правопорушення, визнання відповідачем [PERSON] спричиненої моральної шкоди позивачу в сумі 4000 гривень, суд, виходячи з принципів розумності і справедливості, приходить до висновку про стяггення з відповідача [PERSON] на користь позивача моральної шкоди в розмірі саме 4000 грн., з огляду на що заявлені вимоги в цій частині позову підлягають також частковому задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 666,28 грн., сплачений за позовну вимогу майнового характеру щодо стягнення матеріальної шкоди, пропорційно задоволеним вимогам. З урахуванням того, що позивачем під час звернення до суду з позовною заявою не було сплачено судовий збір за позовну вимогу майнового характеру щодо стягнення моральної шкоди в сумі 10000 грн., розмір якого становить 768,40 грн., то суд вважає необхідним пропорційно задоволеним вимогам розподілити дані витрати між позивачем (461,04 грн.) та відповідачем [PERSON] (307,36 грн.), стягнувши їх на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial