Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням зміненої позовної заяви просить: - звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № CL-701/051/2005 від 06.12.2005 року у розмірі 315621,62 грн. шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі- покупцеві предмету застави за договором застави автотранспортного засобу № PCL-701/051/2005 від 06.12.2005 року, а саме: легкового автомобіля марки MITSUBISHI OUTLANDER, реєстраційний номер № [NUMBER], рік випуску - 2005, колір - чорний, кузов № [NUMBER], тип - легковий універсал-В, що належить [PERSON], за ціною на рівні, не нижчому за звичайні діни на цей вид рухомого майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, на час продажу, з наданням ТОВ "ОТП Факторинг Україна всіх повноважень продавця (у тому числі: права зняття автомобіля з реєстраційного обліку в органах ДАІ України, отримання дублікатів правовстановлюючих документів на автомобіль, здійснення будь-яких платежів, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності, в органах ДАІ України, нотаріату, тощо. Витрати, повязані зі збереженням та реалізацією предмета застави стягнути з [PERSON]; - покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 06.12.2005 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-701/051/2005, відповідно до якого АКБ «Райффайзенбанк Україна» передав [PERSON] грошові кошти в сумі 21 560, 00 доларів США з кінцевим терміном повернення 06.12.2010 року зі сплатою плаваючої відсоткової ставки: фіксований відсоток+FIDR. До теперішнього часу [PERSON] своїх зобовязань щодо повернення коштів не виконав, станом на 08.04.2015 року заборгованість по договору № CL-701/051/2005 складає 315 621, 62 грн., що підтверджується заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.11.2015 року. З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] 06.12.2005 року укладено договір застави, відповідно до умов якого [PERSON] передав в заставу банка автомобіль Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2005, колір - чорний, кузов № [NUMBER], тип - легковий універсал-В. Між ПАТ "ОТП Банк" (правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна») та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" 12.11.2010 року було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов яких до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за кредитним договором № CL-701/051/2005 від 06 грудня 2005 року. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідачів на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що 06.12.2005 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-701/051/2005, відповідно до якого АКБ «Райффайзенбанк Україна» передав [PERSON] грошові кошти в сумі 21 560, 00 доларів США з кінцевим терміном повернення 06.12.2010 року зі сплатою процентів у розмірі FIDR+11, 00 відсотків річних, де FIDR це процентна ставка по строковим депозитам фізичних осіб в гривні, що розміщенні в банку на строк 366 днів, з виплатою відсотків після закінчення строку дії депозитного договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1062 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається із заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.11.2015 року [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого станом на 08.04.2015 року склалась заборгованість по кредитному договору № CL-701/051/2005, у розмірі 315 621, 62 грн. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.11.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № СL-701/051/2005 від 06 грудня 2005 року у розмірі 315 621 грн. 62 коп. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком. У відповідності до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Статтею 590 ЦК України визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи судом встановлено, що з метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору № CL-701/051/2005 між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та [PERSON] 06.12.2005 року укладено договір застави № РCL-701/051/2005, відповідно до умов якого [PERSON] передав в заставу банка автомобіль Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2005, колір - чорний, кузов № [NUMBER], тип - легковий універсал-В, що належить [PERSON]. Між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг" 12.11.2010 року укладено договір про відступлення права вимоги, у відповідності до умов якого до ТОВ "ОТП Факторинг" перейшло право вимоги за договором застави № РCL-701/051/2005. Звернення стягнення на рухоме майно, що є предметом застави, регулюється нормами Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" N 1255-IV від 18 листопада 2003 року, чинного з 01.01.2004р., який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Прикінцевими і перехідними положеннями цього закону передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону. Отже, Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" є спеціальним законом з питань правового регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України "Про заставу" застосовуються лише в частині, що не суперечить Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Відповідно до ст. 24 зазначеного Закону звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ст. 25 зазначеного Закону у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувала; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; пріоритет та розмір інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відносно позовних вимог про стягнення з [PERSON] витрат, повязаних зі збереженням та реалізацією предмета застави, суд зазначає, що судовому захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси, а не можливість їх порушення у майбутньому. Позивачем не доведено понесення витрат на збереження та реалізацію легкового автомобіля марки MITSUBISHI OUTLANDER, не визначено суму таких витрат, а тому позовні вимоги у вказаній частині задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial