Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач 25.09.2017року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що він є власником автомобіля (сідлового тягача) марки Renault Magnum 440, реєстраційний номер [NUMBER], 2004 р.в., з напівпричепом платформа-Е марки Samro ST30MHPA, реєстраційний номер [NUMBER], 2003 р.в., згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. Вказує, що до нього звернувся його знайомий - [PERSON], з проханням позичити йому вище вказаний автомобіль з причепом для особистих цілей, яких саме він не уточнював. 13 листопада 2016 року, [PERSON], керуючи належним йому (позивачу) вищевказаним автомобілем з напівпричепом заїхав в зону митного контролю в напрямку виїзд з України. В ході поглибленого огляду даного автомобіля було виявлено прихований від митного контролю товар, а саме: сигарети «Прима срібна синя», в кількості 110 пачок загальною вартістю 1676, 40 коп., сигарети «Rothmans» в кількості 350 пачок загальною вартістю 5 950, 00 грн., сигарети «Marlboro gold» в кількості 10 пачок загальною вартістю 250,00 грн. та сигарети « JIN LING natural flavor» в кількості 140 пачок загальною вартістю 1610,00 грн. Вказані предмети правопорушення знаходилися у трьох вісях та в шести повітряних подушках напівпричепа платформа-Е марки Samro st 39MFIPA, реєстраційний номер [NUMBER], 2003 року випуску, а також в задніх повітряних подушках сідлового тягача. Зазначає, що відповідно до постанови Галицького районного суду від 28.02.2017 року належний йому сідловий тягач марки Renault Magnum 440, реєстраційний номер [NUMBER], 2004 р.в. та напівпричіп платформа-Е марки Samro ST 39 МИРА, реєстраційний номер [NUMBER], 2003 р.в., повернуто [PERSON]. Проте, відповідно до постанови Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2017 року постанову Галицького районного суду м. Львова було скасовано та винесено нову постанову відповідно до якої вилучений тягач марки Renault Magnum 440, реєстраційний номер [NUMBER], 2004 р.в. - повернути [PERSON]. Вилучений відповідно до протоколу напівпричіп платформа-Е марки Samro ST 39МНРА, реєстраційний номер [NUMBER] - конфіскувати. Стверджує, що з таким рішенням апеляційного суду не погоджується, адже про те, що в автомобілі перевозився товар приховуваний від митного контролю йому нічого не було відомо. Також він не знав про зміни в конструкції напівпричепа, жодним чином не був обізнаний про факт вчинення даного правопорушення та не був причетний до його скоєння. Фактично його покарано за правопорушення яке він не скоював. Відтак, факт конфіскації у нього автомобіля порушує його права власника. З огляду на наведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст..ст.317, 321, 387 ЦК України, просить суд повернути майно, а саме напівпричепу платформа - Е марки Samro ST30MHPA, реєстраційний номер [NUMBER], 2003року випуску, його законному володільцеві [PERSON], разом з усіма належними до нього документами та з усіма речами, які були у ньому, а також зобов'язати відповідача Мостиський РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області виключити причіп з опису арештованого майна. В судове засідання позивач не з'явився, проте його представник подав до суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - начальник Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Дідик Р.З. в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності та зазначає, що проти позову не заперечує. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходила заява про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником транспортного засобу - сідлового тягача марки «Renault Magnum 440», реєстраційний номер [NUMBER]. Крім того, позивачу також належить на праві власності спірний напівпричіп-платформа-Е марки «SAMRO», модель «ST 39MHPA», номер шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 2003року випуску, сірого кольору, на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до постанови Апеляційного суду Львівської області від 03.04.2017року (справа №461/1380/17, провадження №33/783/360/17), за результатами розгляду апеляційної скарги на постанову Галицького районного суду м. Львова від 28.02.2017року, встановлено, що 13 листопада 2016 року близько 16 години 35 хвилин, в зону митного контролю митного поста «Мостиська» в напрямку руху виїзд із України заїхав сідловий тягач марки Renault Magnum 440, реєстраційний номер [NUMBER], 2004 р.в. та напівпричіп платформа-Е марки Samro ST 39МНРА, реєстраційний номер [NUMBER], 2003 р.в., без вантажу, під керуванням громадянина України [PERSON]. В ході поглибленого огляду в даному транспортному засобі було виявлено прихований від митного контролю товар, а саме: сигарети. Вказані предмети правопорушення переміщувались у трьох вісях та в шести повітряних подушках напівпричепа платформи-Е марки Samro ST 39МНРА, реєстраційний номер [NUMBER], 2003 року випуску, а також в задніх повітряних подушках сідлового тягача марки Renault Magnum 440, реєстраційний номер [NUMBER], 2004 року випуску. Згідно з ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вищевказаною постановою Апеляційного суду Львівської області від 03.04.2017року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 9486 гривень. Вилучений товар (сигарети) конфісковано. Вилучений відповідно до протоколу про порушення митних правил сідловий тягач марки «Рено Магнум 440», реєстр. номер [NUMBER], - повернуто [PERSON] Вилучений відповідно до протоколу про порушення митних правил напівпричіп платформа-Е марки «SAMRO», модель «ST 39MHPA», реєстр. номер [NUMBER], - конфісковано. Постанова Апеляційного суду Львівської області від 03.04.2017року набрала законної сили з моменту проголошення та в частині конфіскації спірного напівпричепа та сигарет була пред'явлена до виконання Мостиському РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області - відповідачу у справі. Постановою заступника начальника Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області [PERSON] від 14.07.2017року відкрито виконавче провадження ВП№54310317 з примусового виконання постанови суду про конфіскацію сигарет та напівпричепа з боржника [PERSON] в дохід держави. В подальшому, в ході виконавчого провадження, 20.07.2017року постановою державного виконавця Буриш Л.А. накладено арешт та описано майно згідно постанови суду 461/1380/17, а саме: 610 пачок сигарет різних марок та спірний напівпричіп-платформа-Е марки «SAMRO», модель «ST 39MHPA», номер шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК). Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частина 1 ст.321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. До передбачених законом обмежень у здійсненні права власності відносяться заходи примусового виконання судових рішень, які застосовуються в межах виконавчого провадження, в тому числі, арешт майна боржника, як складова звернення стягнення на майно боржника згідно Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Частиною 1 ст.387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч.1 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи позивач [PERSON] не був причетний до вчинення третьою особою - [PERSON] вищевказаного порушення митних правил. Більше того, [PERSON] не повідомляв позивача як власника зазначеного транспортного засобу про те, яким чином він буде використовувати це майно, у зв'язку із чим позивачу не могли бути відомі наміри цієї особи щодо використовування даного транспортного засобу для приховування товарів (сигарет) від митного контролю, тобто з метою вчинення правопорушення. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Із ст.213 ЦПК України відомо, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. За таких умов, враховуючи вищенаведені положення закону та беручи до уваги встановлені судом обставини справи про те, що власником спірного напівпричепа є позивач, осіб, які б оспорювали право власності позивача на дане майно не встановлено, також враховуючи те, що позивач не знав і не міг знати про наміри особи, яка вчинила адміністративне митне правопорушення, - [PERSON] використовувати зазначене майно протиправним шляхом з метою вчинення правопорушення, також беручи до уваги те, що адміністративне стягнення у виді конфіскації вищевказаного напівпричепа було застосовано судом до особи, визнаної в установленому законом порядку винною в адміністративному митному правопорушенні, а саме до [PERSON], а не до позивача [PERSON], тому суд приходить до висновку про те, що вищевказаний транспортний засіб - спірний напівпричіп підлягає поверненню позивачу як законному власнику та виключенню з опису арештованого майна. А відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved