Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після його смерті залишилось спадкове майно. Після смерті батька позивача в Хмільницькій районній державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа. 21.09.20201 року нотаріусом на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Крім того, до спадкового майна належить право на земельну частку (пай), розміром 1,58 в умовних кадастрових гектарах, що розташована в с. Сальниця Хмільницького району Вінницької області. У зв`язку з втратою сертифіката на право на земельну частку (пай), який був виданий [PERSON] , та відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадкове майно - земельну частку (пай), що належав [PERSON] , позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування право на земельну частку (пай) розміром 1,58 в умовних кадастрових гектарах, що належало його батьку. Ухвалою суду від 28.08.2021 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 27.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та просить розглянути справу за наявними у справі документвами. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9) підтверджено, що батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які померли [INFO] (а.с. 10) та 08.05.1997 року (а.с. 11) відповідно. Після смерті [PERSON] в Хмільницькій районній державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа (копія а.с. 51-65), а 21.09.20201 року нотаріусом на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті батька - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами у [ADDRESS] (а.с. 12). Крім того, після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - право на земельну частку (пай) розміром 1,58 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 62447,47 грн., в КСП "Сальницьке" с. Сальниця Хмільницького району Вінницької області, що належало померлому [PERSON] відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0132500, виданого на підставі розпорядження Хмільницької районної державної адміністрації № 296 від 02.12.1996, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 5830 від 15.01.1997 (а.с. 16-23). Вказаний сертифікат втрачено, у зв`язку з чим позивач подав відповідне оголошення (а.с. 26) у газеті "Життєві обрії" від 30.12.2020 року. Вирішуючи по суті існуючий спір, суд керується тим, що відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (Постанова КЦС ВС від 15.04.2020 № 178/982/18 (61-19801св19). Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X «Перехідні положення» ЗК України). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] був включений до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємтсва "Сальницьке" під №207 (а.с. 23), сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0132500 виданий йому (а.с. 18), однак на даний час втрачений. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права, інтересу. Одним із способів захисту цивільного права є визнання права (ст. 16 ЦК України). Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи встановлені обставини, зокрема те, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , отримав в установленому порядку свідоцтво про право на спадщину за законом після його смерті на спадкове майно, однак не має можливості отримати свідоцтво про право на земельну частку (пай) за відсутності правовстановлюючого документа, суд вважає, що його право підлягає судовому захисту, а позов - задоволенню. Судові витрати залишити за сторонами. На підставі ст.ст. 1218, 1220, 1222-1223, 1225, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved