Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом і просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом в будинку №20 по вул. Гвардійська, м.Дружківка Донецької області. Обгрунтовує вимоги таким. Вона є власницею вказаного будинку на підставі договору купівлі продажу будинку від 16.03.2016року. На теперішній час в будинку зареєстровані відповідачі, які не проживали в будинку з 2014року. Відповідачі не є членами її родини і на момент купівлі нею будинку були в ньому зареєстровані. Через реєстрацію відповідачів в будинку вона не може оформити субсидію. Де вони знаходяться на сьогодні їй не відомо. Вважає, що порушуються її права, як власника будинку. Ухвалою суду від 28 вересня 2018року відкрито провадження у справі у визначено проводити розгляд справи в загальному порядку позовного провадження. (а.с.15-16) Ухвалою суду від 16 листопада 2018року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.37). В судове засідання позивач та її представник не з"явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність , на позові наполягає, не заперечує щодо заочного розгляду справи. (а.с.41) Відповідачі в судове засідання не з"явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені на офіційному сайті "Судова влада України", сторінка Дружківського міського суду , розділ "Громадянам", оскільки фактичне місце знаходження відповідачів суду не відоме. Судові повісткі, надіслані судом за місцем реєстрації відповідачів повернулися до суду з позначкою пошти "за закінченням терміну зберігання". (а.с.45-46). Представник органу опіки та піклування Дружківської міської ради в судове засідання не з"явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. причини неявки суду не повідомили. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року , закріплено принцип непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом, який власник вважає прийнятим. Згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Згідно ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Із наведених норм вбачається, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим житлом, приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів сім'ї. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку за адресою вуд.Гвардійська, 20 м.Дружківка, про що свідчать договір купівлі продажу житлового будинку від 16.03.2016року, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7-9). За договором купівлі продажу відповідачка [PERSON] продала будинок позивачці. Тобто з моменту продажу будинку відповідач [PERSON]([PERSON]) втратила право користування спірним будинком, оскільки в неї припинилося право користування будинком внаслідок його відчуження Проте, після відчуження будинку, згідно довідок виконавчого комітету Дружківської міської ради Донецької області від 18.09.2018 року №16/4691/15/01 , та № 16/4691/16-01 від 18.09.2018 року, в ньому залишилися зареєстрованими відповідачі [PERSON], та [PERSON], 07.10.2002року народження, які були зареєстрованими в будинку з 06.10.2003 року (а.с.14,21). \~ Судом встановлено, що відповідачі не є членами сім'ї позивача. В будинку не проживають з 2014року, що підтверджується Актом голови територіального комітету від 23.08.2018року (а.с. 11). Отже із припиненням права власності у [PERSON] на будинок № 20 по вул. Гвардійська міста Дружківки, відповідач [PERSON] , як члени сімї колишнього власника, втратила право користування цим будинком. Суд вважає встановленим, що реєстрація відповідачів в будинку позивача створює перешкоди останній в користуванні будинком, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати об'єктом права власності, а тому є підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved