Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», звернувся до Артемівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Артемівської міської ради, третя особа ВДВС - , у якому просить в рахунок стягнення з відповідача [PERSON], на користь ПАТ Укрсоцбанк, заборгованості, що утворилась за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 45-14/235 від 03 червня 2008 р. станом на 02.07.2015 року у загальній сумі 513\~975,11 грн., в тому числі: сума заборгованості за кредитом 345 349.63 грн., сума заборгованості за відсотками 86\~664,33 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту 18\~161,29 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 17\~766,44 грн., інфляційних витрат за кредитом 23\~442,77 грн., інфляційних витрат за відсотками 22\~590,65 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 1, що укладений 03 червня 2008 р. між АКБ «Укрсоцбанк» і [PERSON], та посвідчений 03 червня 2008 р. [PERSON], приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за номером 4885, а саме: двокімнатну квартиру, заг.пл. 57,64 кв. м., пл. 32,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON] на праві власності на підставі Договору дарування 1/2 частини квартири, посвідченого державним нотаріусом 02 квітня 1997, реєстровий номер № 2-1238, та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 07 травня 2008 року державним нотаріусом, реєстровий номер № 1-2005, Спадкова справа № 241/2008, що зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 9756197, шляхом надання іпотекодержателю, ПАТ «Укрсоцбанк», права на продаж вищевказаного нерухомого майна від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України „Про іпотеку, з початковою ціною, що буде визначена на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, з наданням ПАТ «Укрсоцбанк» стосовно вищевказаного нерухомого майна всіх повноважень продавця, в тому числі, повноважень на одержання дублікатів правовстановлюючих документів, доступу до спірної квартири, отримання довідки про склад сім'ї, яка зареєстрована в указаній квартирі, здійснення оцінки нерухомого майна, подання заяви на реєстрацію речових прав на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, на подання заяв і отримання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, на вилучення обтяження з Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, на подання будь-яких заяв, клопотань і отримання на них відповідей, довідок, відомостей, витягів, документів в органах нотаріату, Реєстраційній службі Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, інших державних реєстрах, організаціях, установах, підприємствах незалежно від підпорядкування та форм власності, на здійснення будь-яких платежів, що стосуються предмета іпотеки, а також з наданням повноважень на здійснення ПАТ «Укрсоцбанк» будь-яких дій і підписання будь-яких документів, повязаних з укладанням у якості продавця правочину з купівлі- продажу вищевказаного нерухомого майна. Зобов'язати Відповідачів [PERSON], ідентифікаційний номер - [NUMBER], [PERSON], ідентифікаційний номер - [NUMBER], [PERSON], ідентифікаційний номер - [NUMBER], [PERSON], ідентифікаційний номер -[NUMBER], передати ПАТ «Укрсоцбанк», ЄДРПОУ 00039019, МФО 300023, рахунок № 29090150130005 в ПАТ «УКРСОЦБАНК», двокімнатну квартиру № 29, загальною площею 57,64 кв. м., житловою площею 32,1 кв.м., що знаходиться за адресою: 84500 Донецька область, місто Артемівськ, вулиця Радянська, будинок 65, та належить [PERSON] на праві власності, для збереження на період до продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем ПАТ Укрсоцбанк», від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі- г.родажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України „Про іпотеку. Виселити з квартири, що знаходиться за адресою: Україна, Донецька обл., м. Артемівськ, [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення наступних відповідачів: [PERSON], [PERSON], разом з малолітнім сином [PERSON], [INFO], [PERSON], разом з малолітнім сином [PERSON], [INFO]. Стягнути з Відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], , на користь Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк, ЄДРПОУ 00039019, МФО 300023, рахунок № 29090150130005 в ПАТ «УКРСОЦБАНК», судові витрати у сумі 3654,00 грн. Позов обґрунтовує ст. ст. 525, 526, 530, 610, 611, 624, 625, 629, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 9, 12, 33, 35, 38, 39, 40 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 р. N 898-ІУ (із змінами до нього), п. 42 Постанови Пленуму ВСС України від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Позивач також зазначає, що згідно рішення суду від 23.10.2013 року кредитну заборгованість погасити за рахунок примусової реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах не є можливим, оскільки прилюдні торги на території Донецької області тривалий час не проводяться і дата відновлення їх проведення невідома. Крім того, державним виконавцем ВДВС Артемівського МРУЮ 16.07.2015 року винесено Постанову № 43816460 про повернення виконавчого документа стягувачеві. Позовна вимога в частині передачі позивачу на збереження предмету іпотеки на період до його реалізації обґрунтована позивачем тим, що відповідач [PERSON] в порушення вимог п. 3.3.5. Договору кредиту тривалий час не укладає договори страхування предмету іпотеки, зокрема, не уклала такий договір на поточний 2015 рік, на повну вартість від ризиків випадкового знищення, пошкодження, псування на користь позивача, як вигодонабувача, та не надали позивачу оригінал відповідного договору страхування; а фактичне знаходження предмета іпотеки у володінні відповідачів перешкоджатиме вільному доступу до нього потенційних покупців, що в свою чергу знижуватиме вірогідність його реалізації, бо потенційні покупці не придбавають майно без його попереднього огляду як ззовні, так і в середині, внаслідок чого позивач буде позбавлений можливості задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації предмета іпотеки. Виселення відповідача та осіб зареєстрованих в квартирі предметі іпотеки позивач вважає обовязковою умовою, оскільки без виселення осіб звернення стягнення на нерухоме майно не дасть кінцевого результату щодо погашення боргу по кредиту. З урахуванням вищенаведеного, просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити повністю на підставах, викладених у позові. Зауважувала на тому, що для відповідача були створені всі умови для погашення заборгованості як-то додаткові умови до кредитного договору, відстрочення сплати боргу (реструктуризація), а також те, що банк не одразу звернувся до виконавчої служби з приводу виконання рішення суду з тим, щоб надати можливість відповідачу самій знайти покупців на квартиру. Щодо виселення мешканців з іпотечного майна представник банку просила врахувати, що [PERSON] має інше житло, яке їй належить на праві власності від 26.02.2007 року та розташоване в м. Артемівську, вулю Горбатова, 67, кв.18. \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечував проти позовних вимог, наполягаючи на тому, що позивач вже має рішення щодо звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру № 29, загальною площею 57,64 кв. м., житловою площею 32,1 кв.м., що знаходиться за адресою: 84500 Донецька область, місто Артемівськ, вулиця Радянська, будинок 65, по якому мало б відбутися примусове виконання, але не відбулося не з вини відповідача. Тобто, маючи рішення суду ще в 2013 році, банком нічого не здійснено для його виконання, натомість [PERSON] не перешкоджала виконанню рішення суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. В судовому засіданні 01.12.2015 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заявила клопотання про долучення до матеріалів справи заяв від відповідачів про розгляд справи без їхї участі, яке було задоволено судом. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON], який діє у власних інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON], заперечувала щодо задоволення позову повністю, обґрунтовуючи тим, що [PERSON] не проти укладання договору купівлі-продажу даної квартири, але проти того, щоб таке право було надано банку, оскільки тоді вони не зможуть контролювати встановлення оцінки вартості цієї квартири, що в подальшому може призвести до того, що банк продасть спірну квартиру за незначну суму, якої буде недостатньо для погашення заборгованості за кредитом, а її донька, яка сама виховує дитину, оскільки її чоловік визнаний безвісно відсутнім, потім ще залишиться боржником перед банком і цього кредиту хватить ще і дітям і правнукам, щоб його погашати. Також [PERSON] зазначила, що квартира знаходиться в центрі м. Артемівськ, за неї можна отримати непогані гроші при продажу, тим більш, що в квартирі зроблено якісний ремонт, що поліпшило її характеристики, а також певною перепоною є те, що в квартирі зареєстрована малолітня дитина і без надання їй іншого житла будуть порушені її права. Представник Управління молодіжної політики та у справах дітей Артемівської міської ради [PERSON] в судовому засіданні 26.11.2015 року заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині виселення з житла малолітньої дитини [PERSON], [INFO], оскільки задоволенням позову про виселення його з житла без надання іншого будуть порушені права дитини. Представник третьої особи ВДВС Артемівського МРУЮ [PERSON] в судовому засіданні 26.11.2015 року пояснила суду, що згідно наказу Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року № 656\\5, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 16.04.2014 року за № 427\\25204, відповідно до статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2014 року № 332-р «Про проведення експерименту із запровадження нової системи реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» проведено з 01 травня 2014 року у всіх областях, крім Донецької та Луганської, проводиться експеримент (пілотний проект) із запровадження реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, тому станом на 26.10.2015 рік провести реалізацію описаного та арештованого майна боржника, [PERSON], у ВДВС Артемівського МРУЮ немає можливості. При цьому зазначила, що позивачу 16.07.2015 року повернено виконавчий документ у звязку з неоплатою ним вартості витрат на оцінку майна. Розглянувши письмові докази в їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини у сфері кредитних відносин. Так, 03 червня 2008 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк, який з метою приведення його діяльності у відповідність із вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» був перетворений у Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (позивач), з 14 червня 2010 року є правонаступником АКБ «Укрсоцбанк», йому належать всі права та обовязки, рухоме та нерухоме майно, що належало АКБ «Укрсоцбанк», та відповідачем - [PERSON] («Позичальник») був укладений Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 45-14/235, (надалі - Договір кредиту), за умовами якого банк надав Позичальнику кредит в сумі 33600 дол. США зі сплатою 14,0 % річних, зі зниженням максимального ліміту заборгованості згідно до графіку, визначеному у Договорі кредиту, та кінцевим терміном погашення заборгованості до 02.06.2018 р. Відповідно до п. 1.2. вищевказаного Договору кредит був наданий відповідачу (Позичальнику) на споживчі цілі (арк.с.27). Зобовязання Позивача за Договором кредиту були виконані у повному обсязі, що підтверджують Заяви на видачу готівки: -б/н від 03.06.2008 на суму 22000,00 дол. США (арк.с.73); -№ 02-3 від 11.06.2008 на суму 11600,00 дол. США (арк..с.74). [PERSON] з умовами п.1.1.1., п. 2.4.5., 3.3.7., 3.3.8. Договору кредиту Позичальник зобовязався: щомісяця до 15 числа сплачувати транші основної заборгованості у сумі 280,00 дол. США.; щомісяця до 15 числа місяця наступного за звітним сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. [PERSON] п. 4.1. Договору кредиту, у разі прострочення Позичальником строків повернення Кредиту, а також сплати процентів за фактичний час використання Кредиту, Позичальник сплачує Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. В забезпечення виконання зобовязань за Договором кредиту між Позивачем і відповідачем ([PERSON]), був укладений Іпотечний договір № 1 від 03 червня 2008 р. посвідчений 03.06.2008 р. [PERSON], приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу, реєстровий номер 4885 (надалі Договір іпотеки) (арк.с. 52-62). Відповідно до підпунктів 1.1.1., 1.1.1.1. Договору іпотеки Предметом іпотеки є наступне майно: двокімнатна квартира під номером 29, загальною площею 57,64 кв. м, житловою площею 32,1 кв. м, що знаходиться за адресою: 84500 Донецька область, місто Артемівськ, вулиця Радянська, будинок 65, яка належить [PERSON] на праві власності на підставі: Договору дарування 1/2 частини квартири, укладеного 02 квітня 1997 року з [PERSON], посвідченого 02 квітня 1997 державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованго в реєстрі нотаріальних дій за номером № 2-1238 та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 07 травня 2008 року державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за номером № 1-2005, Спадкова справа № 241/2008. [PERSON] з реєстру прав власності на нерухоме майно № 18735027 від 07 травня 2008 р. вищевказана квартира, яка за Договором іпотеки є предметом іпотеки, зареєстрована в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 9756197 (арк.с.63- 69). [PERSON] п. 1.3. Договору іпотеки вартість Предмету іпотеки за згодою Сторін становить 203784,00 грн., що в еквіваленті складає 42000,00 дол. США за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладення Договору іпотеки. Тобто станом на день укладення договору іпотеки курс гривні по відношенню до долара США становив 4,852 грн. за 1 дол. США. [PERSON] п.п. 1.1, 1.5. Договору іпотеки предмет іпотеки забезпечує виконання зобовязань позичальника [PERSON] за Договором кредиту, а саме зобовязань зі сплати суми кредиту, процентів, можливих сум неустойки (пені, штрафу), відшкодування витрат, повязаних з предявленням вимог за основним зобовязанням та збитків завданих порушенням основного зобовязання. [PERSON] п. 2.4.3. Договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником основного зобовязання за Договором кредиту, Позивач має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. [PERSON] п. п. 4.6.1.- 4.6.5. Договору іпотеки Позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки за своїм вибором будь-яким з передбачених законом способів, в тому числі на підставі рішення суду. Підпункт 4.6.1. Договору іпотеки передбачає, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, визначений у судовому рішенні, в тому числі шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України „Про іпотеку. В силу ч. з ст. 6 Закону України «Про іпотеку» N 898-ІУ обов'язок попередження про всі відомі права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, у тому числі про права дітей, лежить саме на іпотекодавцях. Перед укладенням Договору іпотеки Іпотекодавець, відповідач у справі - [PERSON] надала заяву, у якій повідомляла, що на предмет іпотеки не існує прав та вимог інших осіб в тому числі тих, що не зареєстровані у встановленому законом порядку, що відображено в п. 1.7. вказаного договору. На підтвердження цього позивачу відповідачем [PERSON] надано довідку КП «Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг» від 26.05.2008 року, з якої вбачалось, що мешканців в квартирі двоє: власниця [PERSON] без реєстрації в квартирі місця проживання і матір власниці - [PERSON], яка зареєстрована в квартирі. У заяві від 03.06.2008 року вона також засвідчила, що на квартиру немає будь-яких прав інших осіб, в тому числі малолітніх/неповнолітніх дітей. Позивач у позовній заяві вказує, що відповідачу неодноразово надавалась можливість прогасити заборгованість, у тому числі укладанням додаткових угод та договору про реструктуризацію боргу. Як свідчать матеріали справи, відповідно до Додаткової угоди до Договору кредиту від 29.07.2009 року позичальнику (відповідачу) була надана відстрочка по сплаті траншів основної заборгованості по кредиту на період з січня 2009 р. по червень 2010 р. включно; встановлена нова процентна ставка за користування кредитними коштами на рівні 14,5 %; а з липня 2010 р. - встановлений новий розмір щомісячних платежів на погашення основної заборгованості по тілу кредиту у сумі 332,50 дол. США. Відповідно до Додаткової угоди до Договору кредиту від 28.12.2009 р.: позичальнику надана відстрочка по сплаті траншів основної заборгованості по кредиту на період з липня 2010 р. по травень 2011 р. включно; пролонгований термін користування кредитом по 02.06.2023 р., з червня 2011 р. встановлений новий розмір щомісячних платежів на погашення основної заборгованості по тілу кредиту у сумі 220,14 дол. США. Відповідно до Додаткової угоди до Договору кредиту від 11.03.2010 року: сторони підтвердили, що залишок заборгованості за Кредитом станом на дату укладення цієї Додаткової угоди складає 31920,00 дол. США, залишок заборгованості за нарахованими процентами складає 3036,78 дол. США; позичальнику (відповідачу) надана відстрочка по сплаті траншів основної заборгованості по кредиту на період з червня 2011р. по вересень 2011 р.; з жовтня 2011 р. встановлений новий розмір щомісячних платежів на погашення основної заборгованості по тілу кредиту у сумі 226,38 дол. США; 5) позичальник зобовязався: щомісяця не пізніше 15 числа місяця сплачувати транші основної заборгованості у сумі 226,38 дол. США; щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним сплачувати проценти у наступному порядку: нараховані проценти протягом періоду з 26.02.2010 р. по 29.09.2011 р. сплачувати в розмірі не менше, ніж 50,0 % від нарахованої суми, а залишкова частина нарахованих 50% акумулюється на рахунку в Артемівському відділенні банка; з 30.09.2011 р. 50% нарахованих, але не сплачених процентів, що були акумульовані на рахунку в Артемівському відділенні банка, разом з простроченими процентами за користування Кредитом у сумі 3036,78 дол. США сплачувати рівними частинами протягом 60 місяців; поточні щомісячні проценти за користування Кредитом сплачувати в загальному порядку, передбаченому Договором кредиту. Відповідно до п. 6 до Додаткової угоди від 11.03.2010 р. до Договору кредиту, укладеної між кредитором і позичальником, сторони домовились, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів та/або Кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів, Кредитор має право вимагати дострокового погашення Кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення Позичальнику, а Позичальник, в свою чергу, зобовязується достроково погасити в повному обсязі Кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом 30календарних днів з дати одержання вищезазначеного письмового повідомлення Кредитора. Відповідно до Додаткової угоди до Договору кредиту від 26.10.2012 р. та Додатку № 1 до неї: сторони прийшли до взаємної згоди змінити валюту кредиту та перевести суму кредиту разом із нарахованими процентами в гривню, внаслідок чого заборгованість за кредитом на дату укладання додаткової угоди становить 350322,06 грн., а заборгованість за процентами вважається погашеною; погашення заборгованості за Кредитом у сумі 350322,06 гривень здійснюватиметься згідно з графіком, який передбачає щомісячну сплату траншів у розмірі 1946,23 грн. до 30 числа (включно) кожного місяця, починаючи з листопада 2012 р.; пролонгований термін користування кредитом до 24.10.2027 р. сторони домовились встановити проценту ставку за користування Кредитом в наступному розмірі: починаючи з дати укладення цього Договору про внесення змін до 25.10.2022 р. (включно) процентна ставка за користування Кредитом встановлюється в розмірі 9,9% процентів річних; починаючи з 26.10.2022р. процентна ставка за користування Кредитом є плаваючою (змінною). З урахуванням змін, внесених до Договору кредиту були укладені додаткові угоди до Договору іпотеки, а саме: Додатковий договір № 1 від 28.12.2009 р. про внесення змін до Іпотечного договору № посвідченого 03.06.2008 р. [PERSON], приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 4885; Додатковий договір від 26.10.2012 р. про внесення змін до Іпотечного договору, посвідченого 03.06.2008 р. [PERSON], приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 4885. Позивач у позовній заяві вказує, що відповідач (позичальник) [PERSON] умови реструктуризації не виконувала, у звязку з чим, 07.06.2013 р. позивач - ПАТ «Укрсоцбанк», вимушений був звернутися до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Артемівського міськрайонного від 23.10.2013 року по справі № 219/5027/2013-ц, 2/219/1920/2013 позов ПАТ «Укрсоцбанк» був задоволений у повному обсязі, вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом її продажу на прилюдних торгах з початковою ціною, що буде визначена субєктом оціночної діяльності у межах процедури виконавчого провадження в рахунок стягнення з відповідача [PERSON], заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 45-14/235 від 03 червня 2008 р. у загальній сумі 358 438.20 грн., що утворилась станом на 14.05.2013 р. (арк.с.75-78). В судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] повідомили суду, що під час розгляду тієї справи вони визнали позовні вимоги банку, погодившись з тим, що квартиру може бути продано з публічних торгів. В апеляційному порядку рішення не оскаржувалося і набрало законної сили 05.11.2013 року. Станом на дату звернення до суду з даним позовом заборгованість, що утворилась за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 45-14/235 від 03 червня 2008 р. становить 513\~975,11 грн., в тому числі: сума заборгованості за кредитом 345 349.63 грн., сума заборгованості за відсотками 86\~664,33 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту 18\~161,29 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 17\~766,44 грн., інфляційних витрат за кредитом 23\~442,77 грн., інфляційних витрат за відсотками 22\~590,65 грн. [PERSON] не надала суду доказів на спростування заявленої суми заборгованості та сплати періодичних платежів за кредитом. Суд встановив, що за період з дати ухвалення судового рішення від 29.10.2013 року заборгованість збільшилась з 358438,20 грн. (станом на 14.05.2013 року) до 513975,11 грн. (станом на 02.07.2015 року), тобто на 155536,91 грн. Відповідач [PERSON] вважає, що пропозиція представника банку погасити 50% тіла кредиту, що становить 172674,82 грн. неприйнятне, оскільки відсотки за користування кредитом все одно збільшуються і їх все одно необхідно буде сплатити, що не під силу її доньці, яка утримує дитину одна. Представник відповідача [PERSON] вказував на те, що оскільки заборгованість за кредитним договором вже була стягнута шляхом звернення стягнення на майно іншим судовим рішенням, по якому мало б відбутися його примусове виконання, то вже не може бути повторно звернуто стягнення, а повинно виконуватися попереднє рішення суду. Позивачеві ніщо не заважало з дня набранням рішення законної сили -05.11.2013 року звернутися до ВДВС, тому що на той час не було ніяких перешкод в проведенні виконавчих дій щодо організації публічних торгів. Натомість позивач звернувся набагато пізніше, і ВДВС постановою від 24.06.2014 року відкрито виконавче провадження. В свою чергу, представник позивача вважав, що позивач самостійно обирає свій спосіб захисту і є всі підстави для звернення до суду з даним позовом. Суд погоджується з такою позицією позивача, оскільки відповідно до\~ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Крім того така позиція позивача узгоджується з постановою Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (п.17), якою визначено, що зобов*язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1\~ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях\~599-601,\~604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2\~ст. 625 ЦК, оскільки зобов*язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей\~526,\~599 ЦК України. У разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має з*ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору.\~\~Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-213 цс 15 від 23 вересня 2015 року. З наведеного слідує, що попри наявність судового рішення від 29.10.2013 року, яке не виконано, банк не позбавлений права заявити позов про звернення стягнення на предмет іпотеки за цим же кредитним договором на підставах, визначних Законом України «Про іпотеку». Разом з тим, позивач, обравши способом захисту звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, позивач в силу\~ст.10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх позовних вимог, а суду слід встановити, що виконано по рішенню суду (ст. 599 ЦК України). [PERSON] зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зокрема, за ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені\~Законом України «Про іпотеку». Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про іпотеку»\~іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права та обов'язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням). Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). [PERSON] із ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про іпотеку»\~за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про іпотеку»\~у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. За\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку»\~невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналогічні вимоги містять договори кредиту та іпотеки, укладені між сторонами. Отже підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки є порушення зобов'язань з боку боржника. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених в Аналізі судової практики щодо застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку, як заставу нерухомого майна від 01.02.2015 року, суди повинні мати на увазі, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно (постанова Верховного Суду України від 4 вересня 2013 р. у справі № 6-73цс13). Разом із тим задоволення подібних позовних вимог можливе лише у разі, коли суду надані беззаперечні докази того, що попередні заходи не призвели до належного виконання зобовязання.\~ З наданих в судовому засідань пояснень державного виконавця ВДВС Артемівського МРУЮ та документів до справи, вбачається, що на виконанні в ВДВС Артемівського МРУЮ знаходився виконавчий лист № 2\\219\\1920\\2013, виданий 08.11.2013 року Артемівським міськрайонним судом про звернення стягнення шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною, що буде визначена суб'єктом оціночної діяльності у межах процедури виконавчого провадження, на предмет іпотеки за іпотечним договором № 1, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 57,64 кв.м, житловою площею 32,1 кв.м, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул.Радянська 65\\29, та належить [PERSON] на праві власності, в рахунок стягнення заборгованості з боржника [PERSON] на користь ПАТ» Укрсоцбанк» за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 45-14\\235 від 03 червня 2008 року у загальній сумі 358438,20 грн. Вказаний виконавчий лист надійшов на виконання до ВДВС Артемівського МРУЮ 24.06.2014 року. В цей же день державним виконавцем винесена постанова «Про відкриття виконавчого провадження», № 43816460, про що були повідомлені сторони виконавчого провадження. Однак, в межах виконавчого провадження рішення суду від 23.10.2013 року не було виконано. 10.09.2014 року державним виконавцем винесена постанова «Про арешт майна боржника», 26.06.2015 року - складено акт опису та арешту квартири боржника, копію акту вручено особисто в руки [PERSON] (квартиру передано на зберігання боржнику). В зв'язку з тим, що під час проведення опису вказаного майна представник ПАТ «Укрсоцбанк» був відсутній, на адресу ПАТ «Укрсоцбанк» рекомендованим листом було направлено копію акту опису та арешту майна разом з листом, згідно якого ВДВС Артемівського МРУЮ повідомляє про факт проведення опису квартири боржниці та пропонує про авансувати виконавчі дії на підставі ст.. 42 Закону України «Про виконавче провадження» а саме оплатити експертну оцінку вказаної квартири для подальшої її реалізації. Вказаним листом ВДВС Артемівського МРУЮ попередив стягувача про те, що згідно ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», якщо стягувач не здійснює авансування витрат на проведення виконавчих дій, виконавчий документ повертається стягувачеві без виконання. Стягувачу був наданий строк для повідомлення про прийняте рішення до 15.07.2015 року. Банк як стягувач за виконавчим листом не здійснив авансування виконавчих дій, тому 16.07.2015 р. ВДВС Артемівського МРУЮ виніс Постанову № 43816460 про повернення виконавчого документа стягувачеві (арк.с. 79-81). Вже 17.07.2015 року банк звернувся до суду з даним позовом В судовому засіданні державний виконавець посилався також на те, що відповідно до Положення про умови і порядок проведення тендерів (конкурсів) з визначення спеціалізованих організацій для реалізації арештованого державними виконавцями майна, затвердженого Наказом Мінюсту від 11.11.2003 року № 136/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2003 р. за N 1036/8357 (із змінами до нього) організовує і проводить тендера (конкурси) для визначення спеціалізованих організацій, які можуть забезпечити реалізацію арештованого майна, Державна виконавча служба України, яка з березня 2014 р. не проводить роботу з: організації і проведення вищевказаних тендерів, внаслідок чого прилюдні торги у Донецькій області не проводяться, більше того, невідома дата відновлення роботи по організації і проведення тендерів (конкурсів) щодо визначення торгівельної організації та подальшої реалізації арештованого майна. Крім того, станом на 26.10.2015 рік провести реалізацію описаного та арештованого майна боржника ВДВС Артемівського МРУЮ не має можливості з наступних підстав: згідно наказу Міністерства юстиції України від року № 656\\5, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 16.04.2014 року за № 427\\25204, відповідно до статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2014 року № 332-р «Про проведення експерименту із запровадження нової системи реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» з 01 травня 2014 року у всіх областях, крім Донецької та Луганської областей, проводиться експеримент із запровадження реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів. Також державний виконавець вказував на те, що можливо банк не провів авансування витрат щодо здійснення виконавчих дій, оскільки згідно ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. [PERSON] п.22 постанови КМУ «Про затвердження методики оцінки майна» від 10.10.2003 року № 1891 встановлено, що акти оцінки майна складені для цілей підписання договору купівлі-продажу майна дійсні протягом 6 місяців від дати їх затвердження. В судовому засіданні представник позивача підтвердив дані обставини у виконавчому провадженні та повідомив, що не сплативши за проведення виконавчих дій, зокрема щодо оціники майна, банк намагався таким чином звільнити відповідача від зайвих витрат. При цьому представник позивача повідомив, що погодився з діями державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа, не оскаржуючи дій державного виконавця та Державної виконавчої служби України. Будь - яких розяснень з приводу неможливості виконання Державною виконавчою службою Положення про умови і порядок проведення тендерів (конкурсів) з визначення спеціалізованих організацій для реалізації арештованого державними виконавцями майна, затвердженого Наказом Мінюсту від 11.11.2003 року № 136/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2003 р. за N 1036/8357 (із змінами до нього) суду не надано як зі сторони ВДВС, так і зі сторони стягувача (позивача). Суд зауважує, що \~порядок реалізації арештованого майна передбачений Законом України «Про виконавче провадження»,\~\~Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою\~наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012\~\~№ 512/5, (далі - Інструкція), Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Мінюста від 27.10.1999\~ № 68/5 та Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна щляхом проведення електронних торгів, затвердженим\~Наказом Міністерства юстиції України 16.04.2014 року № 656/5\~(надалі Тимчасовим порядком), які є чинними. Питання реалізації іпотечного майна регулюється також нормами\~Закону України «Про іпотеку». За змістом\~статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону\~та інших законів, а також рішеннями, що згідно з цим Законом підлягають примусовому виконанню. Частиною третьою\~статті 62 Закону України "Про виконавче провадження"\~передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними\~статтею 58 цього Закону. Частинами другою - четвертою\~статті 58 Закону України "Про виконавче провадження"\~передбачено передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію. У разі, коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (частина п'ята статті\~58, частина третя статті\~62 Закону України "Про виконавче провадження"). Частинами першою та п'ятою\~статті 58 Закону України "Про виконавче провадження"\~передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до\~Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Отже, оцінка нерухомого майна, на яке звернуто стягнення, здійснюється з метою визначення стартової ціни для здійснення подальшої реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах. Ураховуючи предмет стягнення, яким є нерухоме майно, проведення оцінки здійснює незалежний суб'єкт оціночної діяльності на замовлення державного виконавця, який після складення акта опису та арешту майна, його вилучення, проведення оцінки й отримання звіту про оцінку майна передає його на реалізацію на прилюдних торгах у порядку і на умовах, визначених законодавством. Оцінка майна є дійсною впродовж шести місяців з моменту її проведення незалежно від строків передання та реалізації майна, на яке звернуто стягнення, на електронних торгах. Правила проведення прилюдних торгів встановлені Тимчасовим положенням, яким визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (пункт 2.2 Тимчасового положення), та передбачено певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розділ 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6). Правові позиції з приводу проведення прилюдних торгів висловив Верховний Суд України в постанові від 3 червня 2015 року у справі № 6-72цс15 та постанові від 22 квітня 2015 року № 6-85цс15. Позивач, маючи законодавчо закріплене право стягувача за виконавчим провадженням, своїм правом на звернення стягнення на майно фактично не скористався, а погодився з позицією державного виконавця щодо неможливості проведення виконавчих дій, хоча вищевказані Інструкції з організації примусового виконання судових рішень, у тому числі щодо арешту майна, Положення щодо проведення публічних торгів та інші нормативно-правові акти що регулюють звернення стягнення на предмет іпотеки наразі є чинними, вони не скасовані, дія їх не зупинена, а тому мають застосовуватися державною виконавчою службою у проведенні виконавчих дій. В свою чергу, відповідач надав докази на підтвердження того, що намагався продати квартиру з метою погашення заборгованості ( арк..с.228, 229,230). З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивач не надав суду беззаперечних доказів, що рішення суду від 29.10.2013 року не може бути виконано і що відповідач перешкоджав будь-яким чином зверненню стягнення на предмет іпотеки квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом її продажу на прилюдних торгах з початковою ціною, що буде визначена субєктом оціночної діяльності у межах процедури виконавчого провадження в рахунок стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 45-14/235 від 03 червня 2008 р. у загальній сумі 358 438.20 грн., що утворилась станом на 14.05.2013 року. За таких обставин, позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 1, що укладений 03 червня 2008 р. між АКБ «Укрсоцбанк» і [PERSON], та посвідчений 03 червня 2008 р. [PERSON], приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за номером 4885, а саме: двокімнатну квартиру, заг.пл. 57,64 кв. м., пл. 32,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON] на праві власності на підставі Договору дарування 1/2 частини квартири, посвідченого державним нотаріусом 02 квітня 1997, реєстровий номер № 2-1238, та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 07 травня 2008 року державним нотаріусом, реєстровий номер № 1-2005, Спадкова справа № 241/2008, що зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 9756197, шляхом надання іпотекодержателю, ПАТ «Укрсоцбанк», права на продаж вищевказаного нерухомого майна від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України „Про іпотеку, з початковою ціною, що буде визначена на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, з наданням ПАТ «Укрсоцбанк» стосовно вищевказаного нерухомого майна всіх повноважень продавця, в тому числі, повноважень на одержання дублікатів правовстановлюючих документів, доступу до спірної квартири, отримання довідки про склад сім'ї, яка зареєстрована в указаній квартирі, здійснення оцінки нерухомого майна, подання заяви на реєстрацію речових прав на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, на подання заяв і отримання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, на вилучення обтяження з Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, на подання будь-яких заяв, клопотань і отримання на них відповідей, довідок, відомостей, витягів, документів в органах нотаріату, Реєстраційній службі Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, інших державних реєстрах, організаціях, установах, підприємствах незалежно від підпорядкування та форм власності, на здійснення будь-яких платежів, що стосуються предмета іпотеки, а також з наданням повноважень на здійснення ПАТ «Укрсоцбанк» будь-яких дій і підписання будь-яких документів, повязаних з укладанням у якості продавця правочину з купівлі- продажу вищевказаного нерухомого майна в рахунок стягнення з відповідача [PERSON], на користь ПАТ Укрсоцбанк, заборгованості, що утворилась за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 45-14/235 від 03 червня 2008 р. станом на 02.07.2015 року у загальній сумі 513\~975,11 грн., в тому числі: сума заборгованості за кредитом 345 349.63 грн., сума заборгованості за відсотками 86\~664,33 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту 18\~161,29 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 17\~766,44 грн., інфляційних витрат за кредитом 23\~442,77 грн., інфляційних витрат за відсотками 22\~590,65 грн., - задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог зобов'язати Відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], передати ПАТ «Укрсоцбанк», двокімнатну квартиру № 29, загальною площею 57,64 кв. м., житловою площею 32,1 кв.м., що знаходиться за адресою: 84500 Донецька область, місто Артемівськ, вулиця Радянська, будинок 65, та належить [PERSON] на праві власності, для збереження на період до продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем ПАТ Укрсоцбанк», від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі- продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України „Про іпотеку є похідними від вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому також є такими, що не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про виселення з квартири, що знаходиться за адресою: Україна, [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення відповідачів: [PERSON], [PERSON], разом з малолітнім сином [PERSON], [INFO], [PERSON], разом з малолітнім сином [PERSON], [INFO] суд при ухваленні рішення враховує наступне. Станом на день укладення договору кредиту до іпотечного договору у квартирі була зареєстрована [PERSON] (арк..с.70), на даний час в квартирі крім [PERSON] зареєстровані [PERSON], [INFO], який є інвалідом третьої групи з дитинства, інвалідність встановлдекна безстроково, [PERSON], [INFO], та їх син [PERSON], [INFO], якому присвоєно статус дитини- інваліда до 18 років, видано довідку № 54 до 15.11.2026 року (арк.с.199,203). Позивач вказує, що вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в порядку звернення стягнення за рішенням суду. Задоволення позову про виселення мешканців із переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем ч. 2 ст. 40 Закону N 898-ІУ. З урахуванням ч. 2 ст. 39 цього Закону відповідне рішення може бути прийняте судом (за заявою іпотекодержателя) одночасно з прийняттям рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, 03.04.2015 року позивач надіслав відповідачам рекомендованою поштою листи-вимоги № 49-01/53 від 01.04.2015 р. з викладенням змісту порушень Договору кредиту, вимогою про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк, попередженням про звернення стягнення на предмет у разі невиконання цієї вимоги в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Вказані листи-вимоги також вимагали від відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] добровільно виселитися разом дитиною - малолітнім сином [PERSON], 05.11.2008 року -вродження. Факт надіслання вказаних листів-вимог підтверджуються поштовими квитанціями. Відповідачі не отримали рекомендовані поштові відправлення. Позивач вказує, що в силу прямої вказівки ч. З ст. 12 Закону України «Про іпотеку» будь-який усний правочин між відповідачами щодо вселення подружжя [PERSON] разом з малолітнім сином в іпотечну квартиру без згоди іпотекодержателя є нікчемним. [PERSON] частини 1 ст. 215 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. [PERSON] ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення. [PERSON], народився 05.11.2008 р., тобто після укладання Договору іпотеки (03.06.2008 р.), отже, як вважає позивач, укладанням останнього його права не могли бути порушені. Як передбачено частиною першою\~статті 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є\~стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Частина третя\~статті 109 ЖК Української РСР\~регулює порядок виселення громадян. За змістом частини другої\~статті 40 Закону України «Про іпотеку»\~та частини третьої\~статті 109 ЖК Української РСР\~після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої\~статті 109 ЖК Української РСР\~громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, частина друга\~статті 109 ЖК Української РСР\~встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Отже, судом при ухваленні рішення про виселення відповідачів підлягають застосуванню як положення\~статті 40 цього Закону, так і норма\~статті 109 ЖК Української РСР. [PERSON] змісту цих норм особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що в іпотеку передано квартиру, яка була придбана не за рахунок отриманих кредитних коштів, то відсутні передбачені законом підстави для виселення мешканців із зазначеного будинку без надання їм іншого постійного житла. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в Постановах № 6-39цс15 від 18.03.2015 року, № 6-875 цс15 від липня 2015 року, що є обов'язковим для всіх судів України (ч.2 ст.\~214, ч.1 ст.\~360-7 ЦПК України). Тому, дана вимога банку щодо виселення з квартири, що знаходиться за адресою: Україна, [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення відповідачів: [PERSON], [PERSON], разом з малолітнім сином [PERSON], [INFO], [PERSON], разом з малолітнім сином [PERSON], [INFO] є безпідставною та задоволенню не підлягає. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» повністю.

Outcome: dismissed