Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача і просила стягнути з урахуванням збільшених позовних вимог грошові кошти в сумі 35000 грн. (депозит),відсотки за користування грошовими коштами в сумі 1229 грн.79 коп., інфляційні збитки -5777 грн.80 коп., 2000 грн. за надання правової допомоги. Мотивувала позов тим, що 25 грудня 2014 року між нею та публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» ( далі Банк) укладений договір-заява про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 місяці в національній валюті № 300131/155337/3-14 (далі - Договір). За умовами зазначеного Договору вона запропонувала Відповідачеві розмістити вклад, а останній погодився розмістити вклад на вказаних у Договорі умовах. Відповідно до п. 1 Договору вона внесла, а Банк прийняв грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] у сумі 35000 грн. на строк з 25 грудня 2014 року по 25 березня 2015 року у порядку та на умовах, визначених у Договорі та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які затверджені згідно з внутрішніми процедурами банку та оприлюднені на офіційному сайті банку за електронною адресою: www.fcbank.com.ua. Пунктом 2 Договору встановлено, що за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п. 1 цього Договору, Банк нараховує і виплачує їй проценти за ставкою 22.5 % річних. Нарахування процентів здійснюється Банком у порядку, визначеному п. 4.1.3 Основних умов. Капіталізація процентів, нарахованих на вклад, не проводиться. Нараховані проценти зараховуються вкладнику на рахунок, відкритий у банку № [NUMBER]. Як встановлено п. 6 Договору, після закінчення строку, визначеного п. 1 Договору, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених п. 5.2 Основних умов. Згідно з п. 7 Договору строк розміщення вкладу може бути продовжено в порядку, строки та на умовах, визначених положеннями п. 5.2 Основних умов. Підписанням Договору вона підтвердила факт свого ознайомлення та згоди з умовами банківського вкладу «Стандарт» (п. 8 Договору). Крім того, за умовами п. 9 Договору його підписанням вона підтвердила факт усвідомлення та згоди з тим, що Основні умови разом з Договором складають договір банківського вкладу та є його невід'ємними частинами. Цим самим пунктом передбачено, що підписанням Договору вона підтверджує факт ознайомлення з Основними умовами, чинними на дату підписання Договору, погоджується з їх положеннями у повному обсязі, бере на себе визначені ними права та обов'язки й зобов'язуюся безумовно їх виконувати. У відповідності до п. 10 Договору він набуває чинності після його підписання обома сторонами з дня надходження коштів на вкладний рахунок і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором банківського вкладу. За умовами п. 6.1.2 Основних умов вона, як вкладник, має право після закінчення строку, визначеного договором-заявою та цими Основними умовами, отримати суму вкладу та суму нарахованих процентів згідно з умовами вкладу. Пунктом 6.1.8 Основних умов також визначено, що вона має право отримувати проценти за вкладом згідно з умовами, викладеними у договорі-заяві та у п.п. 4.2, 4.3 цих Основних умов. Як встановлено п.п. 6.3.1, 6.3.2 Основних умов, банк зобов'язаний нарахувати та сплатити вкладнику проценти за вкладом згідно з умовами, що передбачені Договором; при припиненні дії Договору здійснити розрахунок, повернути вкладнику суму вкладу та нараховані проценти в дату повернення вкладу, та закрити вкладний рахунок. 25 березня 2015 року , в день закінчення строку дії Договору, вона звернулася до Банку з письмовою заявою про повернення на її користь банківського вкладу у розмірі 35000 грн. та нарахованих відсотків. Відповідачем її заява залишена без відповіді та задоволення - сума вкладу на її користь не повернута. Вважає, що Банк повинен повернути їй всю суму вкладу разом з нарахованими процентами.Згідно її розрахунку сума відсотків за користування належними їй грошовими коштами (22.5% ) річних за період з 26.03.2015 року по 19.06.2015 року складає 1229 грн. 79 коп. Крім того, сума інфляційних збитків за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання за квітень-травень 2015 року згідно її розрахунку становлять 5777 грн. 80 коп. Крім того, за надання правової допомоги нею було сплачено 2000 грн., що підтверджується наданими суду документами. Позивач та представник позивача в судове засідання не з «явилися. Представник позивача направив заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує і просить його задоволити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином.Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III "Про банки і банківську діяльність"). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). В судовому засіданні встановлено, що 25 грудня 2014 року між позивачкою [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» ( далі Банк) укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 місяці в національній валюті № 300131/155337/3-14 (далі - Договір). За умовами зазначеного Договору позивачка внесла, а Банк прийняв грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] у сумі 35000 грн. на строк з 25 грудня 2014 року по 25 березня 2015 року у порядку та на умовах, визначених у Договорі та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які затверджені згідно з внутрішніми процедурами банку та оприлюднені на офіційному сайті банку за електронною адресою: www.fcbank.com.ua. Згідно умов договору за час користування коштами вкладу Банк нараховує і виплачує позивачці проценти за ставкою 22.5 % річних. Згідно додаткової угоди від 25.12.2014 року до договору про банківський строковий вклад позивачка ( клієнт) доручила Банку всі нараховані проценти, що підлягають виплаті по депозитному вкладу перераховувати на свій поточний картковий рахунок№ [NUMBER] у АТ» Банк « Фінанси та Кредит». Договір відповідно дост. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Судом встановлено , що після закінчення дії депозитного договору 25.03.2015 року позивачка звернулася суд з письмовою заявою про повернення банківського вкладу в сумі 35000 грн. Відповідачем її заява залишена без відповіді та задоволення - сума вкладу на її користь не повернута. Відмова банку у поверненні [PERSON] банківського вкладу, термін розміщення якого закінчився, суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. 1068 ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору. Тому суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача банківського вкладу в звязку із закінченням строку договору підлягає задоволенню. Позивач зазначила , що протягом дії договору депозиту, Банк сплачував їй відсотки за користування її грошовими коштами. Але так як після закінчення строку дії договору , кошти їй не були повернуті, то вона просить стягнути відсотки за користування її грошовими коштами з дня, наступного за днем закінчення строку дії Договору , тобто з 26 березня по 19 червня 2015 року в сумі 1229 грн.79 коп. А також просить стягнути інфляційні збитки в сумі 5777 грн. 80 коп. за квітень-травень 2015 року. Згідно правової позиції Верховного Суду України по справі № 6-39цс13 від 29 травня 2013 року стягуються проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних та суми відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 35000 грн. депозитних коштів, 1229 грн.79 коп. та інфляційні збитки в сумі 5777 грн. 80 коп. Крім того , позивачем заявлена вимога про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн. Згідно п.47,48 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільній справі» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року№ 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року№ 6-рп/2013). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42,56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надана квитанція до прибуткового касового ордеру №03-15 від 20.04.2015 року на суму 2000 грн. за складання позовної заяви та представництво інтересів в суді.Але суду не наданий письмовий розрахунок таких витрат. Тому суд вважає, що в задоволенні даної вимоги необхідно відмовити. Судові витрати стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial