Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

30 серпня 2019 року Деснянським районним судом міста Києва було винесено заочне рішення по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яким позов задоволено частково. При постановленні рішення судом не було вирішено питання щодо заявлених вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 1411500147 від 24.11.2016 в розмірі 41935,42грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 24816,96грн, сума заборгованості за відсотками в розмірі 2434,24грн, сума заборгованості за платою за управління кредитом в розмірі 10893,27грн, сума заборгованості за пенею в розмірі 8190,95грн. Враховуючи приписи ч.4 ст. 270 ЦПК України, у суду необхідності викликати сторін або інших учасників справи в судове засідання не було. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність постановлення додаткового рішення з огляду на наступне. Згідно із ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 30.08.2019 позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» задоволено частково. Позовні вимоги містять стягнення заборгованості за заявою № 1411500147 від 24 листопада 2016 року в розмірі 41935,42грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 24816,96грн, сума заборгованості за відсотками в розмірі 2434,24грн, сума заборгованості за платою за управління кредитом в розмірі 10893,27грн, сума заборгованості за пенею в розмірі 8190,95грн. Зважаючи на те, що дані вимоги розглядалися судом, але не висвітлені, суд вважає за необхідне вирішити дані вимоги шляхом постановлення додаткового рішення. Отже, судом установлено, що 24 листопада 2016 [PERSON] подала до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" та заяву № 1411500147 від 24 листопада 2016 року на отримання кредиту від ТОВ"ФК"ЦФР", підписанням якої підтвердила згоду, що ця заява разом з умовами отриманням кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" становлять кредитний договір між ТОВ "ФК"ЦФР" та відповідачкою. Як убачається з заяви № 1411500147 про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг та п. 2 Умов надання кредиту, сума кредиту становить 28466,00грн, строком на 36 місяців з 24.11.2016. Встановлено графік платежів, граничний термін: 24.11.2016 - 22.11.2019. Крім того, як убачається з наявних в матеріалах справи документів, відповідачка надала свою згоду на укладення кредитного договору шляхом власноручного підписання, заяви відповідно до наведених у неї умов та правил з графіком платежів. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України, передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» зобов`язання за договором виконались, а саме відповідачці надались кредитні кошти в розмірі 28466,00грн. Відповідачка порушила умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконала взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань. Позивач посилається на те, що відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання, а тому має заборгованість в розмірі 41935,42грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 24816,96грн, сума заборгованості за відсотками в розмірі 2434,24грн, сума заборгованості за платою за управління кредитом в розмірі 10893,27грн, сума заборгованості за пенею в розмірі 8190,95грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання». Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). За змістом ч. 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказаною на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідачкою не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідачка не скористалась своїми правами, передбачені ст. 76-83, 174, 191 ЦПК України та не надала суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Однак, як убачається з наданих суду документів, а ні заява № 1411500147 від 24.11.2016, а ні Умови отримання кредиту не містять посилань на умови, що у разі невиконання зобов`язань за прострочення, відповідачка повинна сплатити суму заборгованості за платою за управлінням кредитом, додаткових договорів підписаних відповідачкою матеріали справи не містять. Таким чином, з розрахунку заборгованості, який наданий позивачем, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 31042,15грн, водночас у задоволенні вимог заборгованості за платою за управлінням кредитом у розмірі 10893,27грн - відмовити.

Outcome: approved