Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

[PERSON] виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася до суду з позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 26.08.2006 року по 18.05.2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачем, батько з нею після їх розлучення бачився лише один раз весною 2017 року. Відповідач матеріально доньці не допомагає, успіхами в навчанні, духовним життям не цікавиться, з вихователями не спілкується, жодних коштів на оздоровлення дитини та відпочинку не надає. Донька позивача відвідує курси з вивчення англійської мови, дуже мріє подорожувати в інші країні, бо інші діти діляться з нею враженнями від подорожей. Позивач в свою чергу має можливість купити путівку в іншу країну, щоб розширювати світогляд дитини. Донька мріє побувати в Туреччині, поплавати в Середземному морі. Однак, на виїзд за межі України неповнолітній дитині потрібно мати дозвіл обох батьків, [PERSON] зверталася до відповідача із проханням надати такий дозвіл, але відповідач відмовив при цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не навів. Вважає, що така позиція її колишнього чоловіка і батька неповнолітньої доньки шкодить інтересам дитини, а відпочинок доньки в літній період на побережжі моря з належними побутовими умовами, збалансованим харчуванням навпаки буде відповідати інтересам дитини, сприяти її оздоровленню, а також розширенню світогляду. Беручи до уваги, що в інтересах доньки буде відвідання іншої країни для розширення її світогляду, можливості спілкування англійською мовою, а також відпочинок на морському узбережжі буде сприяти її оздоровленню, просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України неповнолітньої [PERSON], [INFO], до Туреччини в період з 10 липня 2018 року по 31 липня 2018 року у супроводі її матері [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу її батька [PERSON]. 2. В судове засіданні відповідач [PERSON] не з'явився, про час, дату та місце був повідомлений належним чином, через оголошення на сайті суду (а.с.20). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 180 ЦПК України. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 3. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, повідомлялася належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу без [PERSON], відповідно до ст. 223 ЦПК України. 4. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Краматорської міської ради Донецької області в судове засідання не з»явився, про час, дату та місце був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення позову не заперечує, таким чином суд вважає, що відповідно до ст. 223 ЦПК України можливо справу розглянути без участі представника третьої особи. 5. В судове засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради не з»явився, про час, дату та місце був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення позову не заперечує, таким чином суд вважає, що відповідно до ст. 223 ЦПК України можливо справу розглянути без участі представника третьої особи. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 6. Ухвалою суду від 05.06.2018 року проведено по справі підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.19). ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 7. З Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05.10.2007 року Виконкомом Миколаївської міської ради Донецької області, вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] - відповідач по справі та [PERSON] - позивач по справі (а.с.3). 8. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18.05.2010 року - шлюб між сторонами розірвано (а.с.7). 9. Як вбачається з довідки про склад сім'ї №01-20-352 від 24.05.2018 року (а.с.4), наданої Комітетом мікрорайону №1 Краматорської міської ради, [PERSON], мешкає разом з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. V. Оцінка суду. 10. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. 11. Згідно ст.141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. 12. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 13. Статтею 313 ЦК України, визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. 14. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231. 15. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. 16. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. 17. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. 18. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом18 вищезазначених Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. 19. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. 20. Виходячи з положень зазначених норм закону дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Надання такого дозволу на постійне проживання малолітньої дитини без згоди та супроводу батька суперечить чинному законодавству, що визначає рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини, що може призвести до фактичного позбавлення батька дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та можливості спілкування з нею. 21. Аналогічна думка висловлена у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі №6-15цс17. 22. Відповідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі. 23. Пункт 1 статті 9 Конвенції про права дитини, яка є чинною для України з 27.09.1991 року, забезпечує право дитини не розлучатися з батьками всупереч їх бажанню. Статтею 10 Конвенції про права дитини передбачає право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. 24. Аналізуючи вищевикладені обставини у сукупності з нормами права, суд вважає, що оскільки у позивача наявні складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України, а саме у Туреччину на строк менше ніж місяць, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон разом з матір'ю, без згоди батька. VI. Судові витрати. 25. Позивач, відповідно до позову не вимагає компенсації за понесені нею судові витрати по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved