Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що позивач надав житлово-комунальні послуги відповідачу, однак останній грошові кошти за них не сплатив. Оскільки власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , позивач просив стягнути з останньої на його користь за період з квітня 2014 року по квітень 2018 року заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги у розмірі 20086,16 грн., інфляційні втрати у розмірі 4273,19 грн. та три проценти річних у розмірі 1076,07 грн. У судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила суду, що визнає борг визнає частково у вигляді заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги у розмірі 15115 грн. 74 коп., інфляційних втрат у розмірі 3 047 грн. 18 коп. та 3%-річних 684 грн. 40 коп., оскільки позивач звернувся до суду із пропуском трьохрічного строку позовної давності. Відповідачем була подана заява про застосування судом строків позовної давності щодо позовних вимог. Окрім того, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь позивача 3104,08 грн. за послуги з централізованого опалення та електроенергії, оскільки будь-якого договору між сторонами щодо надання послуг централізованого опалення та електроенергії укладено не було, а також розпорядження Київської міської державної адміністрації згідно яких позивача визнано виконавцем даних послуг до суду не надано. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності серії [NUMBER] від 04.07.2014 (а.с. 8). Відповідно до витягу № 14 з протоколу засідання Правління ПАТ "ХК "Київміськбуд" від 19.07.2013 № 26 ПАТ "ХК "Київміськбуд" передало ТОВ "Перший український центр" на обслуговування та в експлуатацію об`єкт - житлові будинки [ADDRESS] з вбудованими нежитловими приміщеннями, внутрішньо будинковими інженерними мережами (а.с. 7). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно із ст. 162 ЖК УРСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку за невиконання [PERSON] умов договору станом на 17.05.2018 р. за нею утворилась заборгованість у розмірі 20049,79 грн., інфляційні втрати у розмірі 4273,19 грн. та три проценти річних у розмірі 1076,07 грн. (а.с. 45). Однак, проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги, інфляційний втрат та трьох процентів річних підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦПК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦПК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. 20.11.2018 відповідачем [PERSON] була подана заява про застосування строків позовної давності до пред`явлених ТОВ "Перший український експертний центр" позовних вимог (а.с. 117-118). Судом встановлено, що ТОВ "Перший український експертний центр" звернулось до Дарницького районного суду м. Києваз позовом до відповідачів 13.11.2017 року, а тому вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та на його користь підлягає стягненню сума заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги у розмірі 15115 грн. 74 коп., інфляційні втрати у розмірі 3 047 грн. 18 коп. та 3%-річних 684 грн. 40 коп. Аналізуючи наведене вище, беручи до уваги заяву відповідача щодо застосування строків позовної давності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги у розмірі 15115 грн. 74 коп., інфляційні втрати у розмірі 3 047 грн. 18 коп. та 3%-річних 684 грн. 40 коп.. Окрім того, ствердження позивача щодо наявності заборгованості [PERSON] перед ТОВ "Перший український експертний центр" за послуги з централізованого опалення та електроенергії, суд не може покласти в основу рішення, оскільки письмового договору між експлуатуючою організацією та споживачем, а також будь-яких розпоряджень Київської міської державної адміністрації згідно яких позивача визнано виконавцем даних послуг, суду надано не було. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги частково задоволені, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: partial