Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У травні 2018 року [PERSON] звернувся в Святошинський районний суд м. Києва із позовною заявою до ПАТ «Універсал Банк» про захист прав споживача, в якій просив суд: 1.Визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно виконання вимоги позивача на отримання запиту вальної інформації стосовно тарифікації поточного рахунку «Пакет STANDARD» згідно норм ЗУ «Про захист прав споживачів». 2.Визнати протиправними дії нав`язування відповідачем побічного, не бажаного, не потрібного для позивача продукту на платній основі - поточного рахунку «Пакет STANDARD». 3.Визнати протиправними дії тлумачення відповідачем умов договору банківського обслуговування виключно на користь відповідача за рахунок матеріальних втрат позивача, завданих відповідачем шляхом договірного списання комісії з рахунку позивача без згоди позивача. 4.Визнати протиправними бездіяльність відповідача в наданні своєчасних письмових відповідей на звернення позивача згідно вимог ЗУ «Про звернення громадян». 5.Застосувати вимоги ст. 24 ЗУ «Про звернення громадян»: Відповідальність посадових осіб за порушення законодавства про звернення громадян. Особи, винні у порушенні цього Закону, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України». 6.Застосувати вимоги ст. 25 ЗУ «Про звернення громадян»: громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. 7.Визнати протиправними дії списання 05.01.2018 року з рахунку позивача комісії 9 грн. за відкриття поточного рахунку «Пакет STANDARD» № [NUMBER] від 05.12.2017 р. 8.Стягнути з відповідача неправомірно списану 05.01.2018 року комісію 9 грн. з рахунку позивача за відкриття поточного рахунку «Пакет STANDARD» № [NUMBER] від 05.12.2017 р. 9.Визнати протиправними дії списання 05.02.2018 року з рахунку позивача комісії 9 грн. за відкриття поточного рахунку «Пакет STANDARD» № [NUMBER] від 05.12.2017 р. 10.Стягнути з відповідача неправомірно списану 05.02.2018 року комісію 9 грн. з рахунку позивача за відкриття поточного рахунку «Пакет STANDARD» № [NUMBER] від 05.12.2017 р. 11.Застосувати вимоги ст. 22 Закону «При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової ) шкоди». 12.Застосувати вимоги ст. 23 Закону «У разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за : 1) відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 7) відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару , виконаної роботи, наданої послуги». 13.Стягнути з відповідача судові витрати позивача пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи та підготовки до її розгляду в сумі 1 892 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.12.2017 позивач звернувся до відділення «Універсал Банку» з метою укладення договору «Строкового депозитного рахунку Зростаючий» строком на 9 міс. та зростаючою відсотковою ставкою 14, 16, 18%. Відповідачем позивачу було роз`яснено, що для укладення вказаного договору необхідно додатково відкрити поточний рахунок «Пакет STANDARD», виключно для можливості обслуговування «Строкового депозитного рахунку Зростаючий». Окрім договору депозитного вкладу між позивачем та відповідачем було укладено «Договір № 000115641 банківського обслуговування фізичної особи» від 05.12.2017 року та поточний рахунок «Пакет STANDARD» № [NUMBER] . Позивачу було роз`яснено, що відкриття поточного рахунку «Пакет STANDARD» та розрахунково-касового обслуговування рахунків позивача не буде тарифікуватися, на підтвердження чого було надано примірник Тарифів ПАТ «Універсал Банк», чинних на дату відкриття рахунків. 05.01.2018 року позивач у відділенні банку дізнався, що з перерахованих на поточний рахунок «Пакет STANDARD» відсотків по депозиту банком було відраховано 9 грн. У виписці з рахунку, наданій банком на вимогу позивача, було зазначено відрахування 9 грн. як комісії за відкриття «Пакет STANDARD». Відповідно до Тарифів ПАТ «Універсал Банк» на розрахунково-касове обслуговування для фізичних осіб та приватних нотаріусів і адвокатів від 19.10.2017 року, чинних на дату відкриття рахунку, відсутня будь яка інформація щодо тарифів «Пакету STANDARD», відкритого банком позивачу, істотною умовою якого за договором було те, що клієнта було ознайомлено з тарифами банку обслуговування поточного рахунку «Пакету STANDARD», тобто по неіснуючому продукту. З позивача кожний місяць (грудень 2017, січень 2018) стягувалося 9 грн. за відкриття «Пакету STANDARD» № [NUMBER] , який був відкритий один раз. Позивач неодноразово звертався до відділення банку, а саме 20.02.2018 року та 05.04.2018 року, та на Гарячу лінію банку з вимогою надати роз`яснення та відшкодування неправомірно стягнутих коштів та надання повної, вичерпної, достовірної, своєчасної інформації з посиланням на нормативні документи, що регламентує стягнення комісії за відкриття та обслуговування поточного рахунку «Пакету STANDARD», але був ігнорований відповідачем. Таким чином, відповідачем були порушені вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів», а отже порушені права позивача, як споживача послуг. 30.07.2018 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому ПАТ «Універсал Банк» заперечує проти позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, оскільки позивач був повідомлений про існуючі тарифи та не виказував жодного заперечення чи сумніву щодо такого порядку обслуговування його поточного рахунку, підписав Заяву-підтвердження, банк діяв правомірно та в межах погодження умов із клієнтом. При відкритті рахунків позивачу було доведено повну інформацію щодо тарифікації послуг. Доказів, які б свідчили про умисел банку щодо омани клієнта, позивачем не надано. Твердження позивача, що ним не було отримано жодної відповіді на подані звернення до банку не відповідають дійсності. Так, на звернення [PERSON] від 20.02.2018 року банком надано письмову відповідь від 14.03.2018 року та від 13.03.2018 року, а на звернення від 05.04.2018 року - відповідь від 04.05.2018 року, у яких банк повідомляв клієнта про правомірність нарахування 9 грн. щомісяця за розрахунково-касове обслуговування рахунку № [NUMBER] та про факт виникнення технічної помилки у програмі при визначенні «призначення платежу … «комісія за відкриття «Пакету STANDARD» замість правильного визначення «за розрахунково-касове обслуговування». Також вважає необґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди із банку та розрахунку такої шкоди, оскільки наведені факти є непідтвердженими жодними доказами. 10.06.2019 року позивачем до суду подана заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив окрім заявлених позовних вимог, стягнути також з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 1 грн., обгрунтовуючи її тим, що відповідач ігнорує звернення позивача, не повертає кошти, позивачем витрачено багато часу та ресурсів для виправлення помилок відповідача та вирішення спірних питань у суді. Вказана вимога заявлена з виховною метою, для створення прецеденту визнання поведінки відповідача протиправною з іншого законного боку, для уникнення повторення протиправних дій відповідача та надання іншим споживачам інструменту заходів впливу дло відповідача рішенням суду. 08.11.2019 року [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог, в яких виклав додаткові обґрунтування викладених вище позовних вимог, а також уточнив свої позовні вимоги, викладені у п. 6 та п. 11 позовної заяви щодо стягнення моральної шкоди на підставі Закону України "Про звернення громадян" та Закону України "Про захист прав споживачів" у розмірі по 1 грн. ІІ. Заяви та клопотання. 17.09.2018 року позивачем до суду подана заява про забезпечення доказів - витребування тарифів банку, чинних на дату відкриття строкового депозитного рахунку Зростаючий та поточного рахунку «Пакету STANDARD». 20.11.2018 року відповідачем подано до суду додаткові пояснення по справі. 07.06.2019 року подане клопотання представника ПАТ «Універсал Банк» про відкладення судового засідання та доручення до матеріалів справи документів щодо зміни найменування та типу Банку. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги разом з поданими уточненням та збільшенням підтримав, зазначив про те, що не зважаючи на отриману відповідь щодо технічної помилки у зазначенні призначення платежу, яка за словами банку була виправлена, у отриманих роздруківках щодо руху коштів по рахунку все рівно зазначено про стягнення коштів за відкриття поточного рахунку, а не за розрахунково-касове обслуговування. Представник відповідача у судовому засідання заперечував щодо задоволення позовних вимог. ІІІ. Інші процесуальні дії. 16.05.2018 року ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва, відстрочено [PERSON] сплату судового збору до винесення рішення по вказаній справі та відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання на 06.09.2018 року. 20.11.2018 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва задоволено заяву [PERSON] , забезпечено докази у справі шляхом витребування у відповідача тарифів банку, чинних на дату відкриття строкового депозитного рахунку Зростаючий та поточного рахунку «Пакету STANDARD». 04.12.2018 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк» про захист прав споживачів передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. 25.03.2019 року справу прийнято до свого провадження, призначено підготовче засідання на 11.06.2019 року. 28.08.2019 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази. 05.12.2017 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Договір № 000115641 банківського обслуговування фізичної особи (а. с. 92 - 94). 05.12.2017 року позивачем підписана Заява-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи (а. с. 19 - 20) та Заява-підтвердження про відкриття поточного рахунку, випуск платіжної карти і супутніх послуг в рамках пакету послуг «Пакет STANDARD» (а. с. 17 - 18). На підставі вказаного договору та заяв позивачу було відкрито депозитний рахунок [NUMBER] та поточний рахунок [NUMBER] . Відповідно до Тарифів ПАТ «Універсал Банк» на розрахунково-касове обслуговування для фізичних осіб та приватних нотаріусів і адвокатів, введених в дію 19.10.2017 року, п. 1.2 - відкриття поточного рахунку (при одночасному відкритті депозитного рахунку у Банку) - не тарифікується; п. 1.3 - за розрахунково-касове обслуговування рахунку щомісячно утримується комісія у розмірі 9 грн. Виключення становить лише розрахунково-касове обслуговування поточних зарплатних, соціальних, ощадних, поточних зі спеціальним режимом використання, строкових депозитних рахунків. Згідно виписки з особового рахунку позивача [NUMBER] 05.01.2018 року та 05.02.2018 року була списана комісія за відкриття «Пакету STANDARD» по 9 грн. згідно договору № 40.51.000265 від 05.12.2017 (а. с. 58 - 29). 20.02.2018 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою щодо надання тарифів до поточного рахунку «Пакету STANDARD» (а. с. 11), а також із вимогою про повернення 9 грн. списаних із його рахунку за відкриття рахунку «Пакету STANDARD» (а. с. 12 - 14). 20.02.2018 року [PERSON] звернувся до банку із заявою на закриття рахунку № [NUMBER] . Дата закриття рахунку 22.02.2018 року (а. с. 39, 40). 13.03.2018 року та 14.03.2018 року банком надано відповіді позивачу на його заяви від 20.02.2018 року, в яких зазначено, що призначення платежу, яке відображалось у виписці некоректно, виправлено. (а. с. 53, 55). 05.04.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо невиконання вимог Закону України «Про звернення громадян» та не отримання відповіді на його попередню заяву від 20.02.2018 року за № 31792 щодо тарифів банку (а. с. 11 зворотна сторона). 04.05.2018 року банком надана відповідь на заяву від 05.04.2018 року (а. с. 54).Докази направлення вказаної відповіді позивачу відсутні, а отже суд вважає встановленим, що це звернення залишились без реагування, що є порушенням Закону України «Про звернення громадян». V. Норми права, застосовані судом, та мотивація прийнятого рішення. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина 1 ст.13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спосіб захисту суб`єктивних цивільних прав - це закріплені законом матеріально-правові засоби примусового характеру, за допомогою яких провадиться відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Захист суб`єктивних цивільних прав та інтересів здійснюється в передбаченому законом порядку, тобто за допомогою застосування належної форми, засобів і способів захисту. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Так, відповідно до п. 1, 2, 3 та 4 позовних вимог позивач просить суд: - Визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно виконання вимоги позивача на отримання запитувальної інформації стосовно тарифікації поточного рахунку «Пакет STANDARD» згідно норм ЗУ «Про захист прав споживачів». - Визнати протиправними дії нав`язування відповідачем побічного, не бажаного, не потрібного для позивача продукту на платній основі - поточного рахунку «Пакет STANDARD». - Визнати протиправними дії тлумачення відповідачем умов договору банківського обслуговування виключно на користь відповідача за рахунок матеріальних втрат позивача, завданих відповідачем шляхом договірного списання комісії з рахунку позивача без згоди позивача. - Визнати протиправними бездіяльність відповідача в наданні своєчасних письмових відповідей на звернення позивача згідно вимог ЗУ «Про звернення громадян». Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги, відповідно до ст. 3 Закону України «Про звернення громадян». При цьому, в розумінні вищезазначеної норми права, скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Враховуючи зміст заявлених позовнив вимог щодо визнання протиправними дій відповідача, які є притаманними для адміністративного судочинства, та норми чинного законодавства, якою встановлені способи захисту цивільних прав, суд вважає, що позивачем невірно обрано в даному випадку спосіб зазисту порушеного права, що тягне за собою відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині. Щодо вимог п. 5 позовної заяви про застосування вимоги ст. 24 ЗУ «Про звернення громадян». Відповідно до ст. 24 Закону України "Про звернення громадян", особи, винні у порушенні цього Закону, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України. Суд зазначає, що порушення строків розгляду звернення або відмова у прийнятті звернення, або інше порушення законодавства про звернення громадян тягне за собою адміністративну відповідальність - накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що передбачено ч. 7 ст. 212-3 КУпАП. Цивільна та кримінальна відповідальність за таке порушення передбачена лише у разі наявності шкоди (матеріальної або моральної) та/або складу іншого - кримінального правопорушення. У додаткових обгрунтуваннях позовних вимог позивач посилається на ст. 212-3 КУпАП. Однак притягнення винної особи до адміністративної відповідальності судом відбувається на підставі складеного протоколу про адміністративне правопорушення. Уповноваженою особою на складання протоколу за вказаною статтею відповідно до п. 8-1) ст. 255 КУпАП є уповноважені особи секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представники Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (крім порушень права на інформацію відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Таким чином, в межах цивільної справи дане питання вирішене бути не може, тому заявлена позовна вимога не підлягає задоволенню. Також не підлягає задоволенню позовна вимога викладена у п. 6 позовної заяви. Так, відповідно до ст. 25 Закону України «Про звернення громадян», у разі задоволення скарги орган або посадова особа, які прийняли неправомірне рішення щодо звернення громадянина, відшкодовують йому завдані матеріальні збитки, пов`язані з поданням і розглядом скарги, обгрунтовані витрати, понесені у зв`язку з виїздом для розгляду скарги на вимогу відповідного органу, і втрачений за цей час заробіток. Спори про стягнення витрат розглядаються в судовому порядку. Громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом. Тобто, вказана стаття передбачає відшкодування, як матеріальних, так і моральних збитків, органом або посадовою особою, які прийняли неправомірне рішення щодо звернення громадян, у разі задоволення скарги. Контроль за дотриманням законодавства про звернення громадян відповідно до своїх повноважень здійснюють Верховна Рада України, народні депутати України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Уповноважений з прав людини Верховної Ради України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські, районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі комітети, депутати місцевих рад, а також міністерства, інші центральні органи виконавчої влади щодо підпорядкованих їм підприємств, установ та організацій. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральних збитків відповідно до Закону України «Про звернення громадян» задоволенню не підлягає, оскільки вказана вимога є похідною від вищевказаних позовних вимог про визнання протиправними дії, у задоволенні яких позивачу відмовлено. Щодо позовної вимоги п. 11 - про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів". Статтею 4 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Таким чином, Законом України "Про захист прав споживачів" передбачено відшкодування моральної шкоди лише в тому випадку, якщо вона завдана внаслідок недоліків продукції. Зазначених обставин судом не встановлено, тому дана позовна вимога задоволенню не підлягає. Щодо позовної вимоги, викладеної у п. 12 позовної заяви про застосування вимоги ст. 23 Закону «У разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за : 1) відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 7) відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару , виконаної роботи, наданої послуги». Так, у статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів» , на яку позивач посилається у заявленій вимозі 12 та просить її застосувати, зазначено про те, що у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за: 1) відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8,частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 7) відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію або продавця (у випадках, визначених Законом України "Про електронну комерцію") - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Разом з тим, вказаним законом визначено, що накладення на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, належать до повноважень Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів. Згідно пункту 2 статті 23 Закону суми штрафів зараховуються до державного бюджету, Таким чином, заявлена позивачем вимога про накладення на відповідача відповідальності також не підлягає задоволенню. Вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 грн., заявлена у п. 14 позовних вимоги, не грунтується на законі, оскільки норми цивільного законодавства, які регулюють договірні зобов`язання, не передбачають право сторони вказаних правовідносин на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Заподіяння позивачеві моральної шкоди судом не встановлено, доказів на підтвердження зазначеного позивачем суду не надано. Разом з тим, суд вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення з відпвоідача на користь позивача коштів у сумі 18,00 грн. з огляду на настуне. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи те, що відкриття поточного рахунку згідно існуючих на момент його відкриття Тарифів ПАТ "Універсал Банк", при одночасному відкритті депозитного рахунку, не тарифікується, а у наданих суду виписках по відкритому поточному рахунку № [NUMBER] , зазчено про стягнення 05.01.2018 року та 05.02.2018 року по 9 грн. за відкриття поточного рахунку, суд вважає що вказані кошти підлягають стягнення та поверненню позивачеві як безпідставно стягнуті. Доказів на підтвердження того, що в програмному забезпеченні існувала помилка та вона була виправлена після звернення позивача із відповідною заявою 20.02.2018 року до банку, відповідачем суду не надано. Щодо розподілу судових витрат. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, оскільки позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору. Заявлені ж позивачем судові витрати у розмірі 1 892 грн., які пов"язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розляду справи та підготовки до її розгляду, а саме придбання картриджу до принтера у сумі 1 800 грн. та копіювального паперу у сумі 92 грн., не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено чи пов"язані вказані витрати з розглядом саме цієї справи.

Outcome: partial