Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

11 травня 2016 року ПАТ "Альфа-Банк" звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, позивач посилається на те, що 20 квітня 2015 року між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] укладений кредитний договір № 500975907, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 25 460,48 грн., на строк з 20 квітня 2015 року. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, своєчасно не сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 14 квітня 2016 року має заборгованість за кредитом у розмірі 22 704,32 грн., з процентів - 1 744,46 грн., з комісії - 2 576,75 грн. та розмір штрафу становить 1 196,95 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 29 червня 2016 року позовні вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити. Пояснила, що 26 червня 2014 року нею з позивачем укладено кредитний договір № 500521886, на підставі якого вона отримала 30 000 грн. на споживчі потреби, з яких, за умовами кредитного договору, послуги банку становлять - 3 000 грн. та обов'язкове страхування - 8 640 грн. та згідно графіку платежів вона на протязі п'яти місяців сплачувала кредит у розмірі 2 228 грн., та розмір заборгованості становив 18 000 грн., після чого вона звернулась до центрального офісу банку із заявою про реструктуризацію заборгованості. 20 квітня 2015 року вона прийшла до відділення банку та підписувала документи без окулярів, гадала, що підписує документи з реструктуризації заборгованості, однак підписала інший кредитний договір, копію якого отримала. Додала, що грошей за кредитним договором від 20 квітня 2015 року вона не отримала, погашення не здійснювала. В судове засідання 13 липня 2016 року відповідач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву в якій позовні вимоги не визнала, таких грошей на погашення заборгованості у неї немає, при ухваленні рішення просила суд врахувати, що вона є пенсіонером, отримує мінімальну пенсію, розмір якої становить 1 049 грн., проживає одна, матеріальної допомоги ні від кого не отримує та працювати не може через вік, а тому просила зменшити розмір штрафних санкцій (а.с. 46). На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Позивач передав 20 квітня 2015 року відповідачу [PERSON] у власність 25 460,48 гривень, шляхом безготівкового перерахування, на умовах укладеного з нею цього ж дня згідно з ст. 1054 ЦК України кредитного договору № 500975907 відповідно до ст.ст. 207, 639 цього кодексу у формі Анкети - Заяви позичальника, до якої додається кредитний договір, який складається з двох Розділів та Графіку погашення заборгованості, долучених до справи в копії (а.с. 4-7, 8). За умовами цього договору, що обов'язкові для сторін у справі згідно з ст. 629 ЦК України, відповідач [PERSON] отримала в кредит кошти для погашення заборгованості за кредитним договором № 500521886 від 14 жовтня 2014 року під проценти за користування коштами в розмірі 15,99 % річних, з поверненням позивачу частинами у визначені графіком погашення заборгованості строки до 21 квітня 2020 року. Відповідно до п.п. 2.4, 2.6, 2.8, 4 Розділу № 1 та п. 13 Розділу № 2 кредитного договору, відповідач зобов'язалась належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти), сплатити відсотки за його користування, а також сплатити комісійну винагороду та інші платежі, відповідно до Анкети - Заяви, даного кредитного договору, що мала виконати згідно з ст. 526 ЦК України. Зобов'язання відповідача за укладеним договором щодо дотримання умов виконання та строків виконання відповідно до ст.ст. 548, 551 ЦК України забезпечені в підпункті "б" п. 13 Розділу № 2 кредитного договору штрафом, у разі повторного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена Розділом № 1 цього Договору та/або інших платежів за Договором (далі - Прострочення платежу) у розмірі 50,00 гривень за кожне допущене прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому у випадку, якщо прострочення платежу триває 5 (п'ять) і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеному попереднім абзацом цього пункту, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 150,00 гривень за кожний випадок допущеного прострочення. Крім того, п. 11 Розділу № 2 кредитного договору обумовлене право позивача вимагати дострокового погашення кредиту. Посилання [PERSON] на те, що вона не отримувала кредитних коштів, суд не бере до уваги, оскільки згідно умов кредитного договору зазначена сума кредиту переведена в рахунок погашення попередньої заборгованості за кредитним договором № 500521886 від 14 жовтня 2014 року (а.с. 11), та враховуючи, що відповідач не заперечувала факт його укладання і отримала його копію згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України зазначений договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року у справі № 6-63цс12. 15 квітня 2016 року позивачем надіслано відповідачу вимогу щодо необхідності погашення заборгованості, яка виникла у адресата у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором № 500975907 від 20 квітня 2015 року, яка залишилась без задоволення (а.с. 12). Суд за правилами ч.ч. 1, 2 ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с. 10) та з урахуванням наданої відповідачем довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковськ та Новомосковському районі Дніпропетровської області № 758 від 30 січня 2015 року та довідки Новомосковського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 1636 від 13 липня 2016 року (а.с. 47, 48) позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушила взяте перед позивачем зобов'язання, на підставі чого з урахуванням визнаних позивачем сум, як ним отриманих, його права згідно ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням з відповідача 22 704 гривень 32 коп. боргу за кредитом і 1 744 гривні 46 коп. боргу з процентів. Так само, відповідно до ст. 550 ЦК України, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, з урахуванням того, що відповідач [PERSON] є пенсіонером, отримує мінімальну пенсію, з неї на користь позивача належить стягнути розмір штрафу, розмір якого суд вважає можливим зменшити до 100 грн. Крім того, зі змісту поданого позивачем до суду договору не вбачається будь-яких істотних умов, які б вказували відповідно до ст.ст. 628, 638 ЦК України на укладання змішаного договору з елементами договору комісії за визначенням ст. 1011 цього Кодексу, окрім комісійної плати, умови нарахування якої та її розмір не зазначені. Згідно ст.ст. 202, 203, 509 ЦК України за загальним правилом не допускається зобов'язання без відповідної правової підстави його виникнення, через що відсутність факту надання послуг комісії, виключає її нарахування, а тому в позові в частині цих вимог належить відмовити за відсутності згідно ст. 11 ЦК України підстав виникнення права у позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial