Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

В червні 2019 року [PERSON] , звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі ДП «АМПУ», Ізмаїльській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі ІФ ДП «АМПУ»), третя особа що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Первинна профспілкова організація Ізмаїльського порту про поновлення на роботі, на посаді контролера контрольно-пропускному пункту загону охорони морського порту служби морської безпеки Ізмаїльської філії ДП «Адміністрації морських портів України», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Остаточно уточнивши позовні вимоги представник позивача зазначив, що за наказом №85-ос від 15 травня 2019 року її було звільнено з посади контролера на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" за ст. 40 п.1 КЗпП України за скороченням чисельності та штату. Вважає звільнення незаконним з урахуванням того, що звільнення проводилось без консультації з профспілковим комітетом, а скорочення штату фактично не відбулось. Окрім того відсутня згода профспілкового комітету на її звільнення. Їй повідомили про вакантні посади, разом із тим вони її не задовольняють через нерівноцінність. Ухвалою суду від 27.06.2019 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження.(а.с.43) 25.10.2019 року представник відповідача ІФ ДП «АМПУ», подав до суду відзив, за яким у задоволені позову просив відмовити у повному обсязі.(а.с.44-251, т.1, а.с.1-63, т.2) В обґрунтування заперечень, зазначив, що звільнення [PERSON] було проведено за рішенням уповноваженої особи з дотриманням вимог трудового законодавства. 05.02.2019 року наказом по Ізмаїльській філії Відповідача №17/14 «Про скорочення чисельності та штату служби морської безпеки (зі змінами, внесеними наказом від 27.03.2019 року №38/14) із штатного розпису Ізмаїльської філії з 16.05.2019 підлягали виключенню штат та чисельність загону охорони морського порту СМБ, а саме посади контролера на контрольно-пропускному пункті з посадовим окладом 5 300 грн - 48 штатних одиниць. 01.02.2019 року Адміністрація направила повідомлення про заплановане скорочення чисельності та штату Голові Професійної спілки працівників морського транспорту України (лист №179/14-01-08/вих/14) та Голові Первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту (лист №178/14-01-08/вих/14) з зазначенням дати скорочення чисельності та штату - 15.05.2019 та пропозицією розпочати консультації з метою обговорення заходів щодо запобігання звільненню чи зведення їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків звільнення та надати на адресу Адміністрації відповідні пропозиції. 11.04.2019 року №466/14-01-08/Вих/14 Адміністрація направила на адресу Первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту Подання про надання згоди на звільнення працівників ЗОМП СМБ в кількості 48 штатних одиниць. 23.04.2019 року відбулось засідання Профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту на якому було розглянуто питання надання згоди на звільнення працівників за результатами якого згода на звільнення працівників надана не була, про факт чого свідчить витяг з Протоколу № 56. 26.04.2019 року після отримання примірнику Протоколу № 56 до Первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту було направлено лист №511/14-01- 08/Вих/14 яким повідомлено про невідповідність Протоколу ходу засідання та необґрунтованість прийнятого рішення. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснивши, що дійсно в лютому 2019 року була попереджена про скорочення. Але не бажала звільнятись тому нічого не підписувала, пропонували посади контролера в м. Рені, контролером в новостворене ТОВ «Охоронна компанія «АЛЬФА БЕЗПЕКА» вона відмовилась, так як не зручно їздити в Рені, а «АЛЬФА БЕЗПЕКА» заробітна плата пропонувалась набагато менша ніж на попередній роботі, також пропонували роботу прибиральницею, комірником, на роботу в котельню, але вона відмовилась будь-куди переходити, хоче поновитися на попередній роботі. На профкомі кожного окремо не розглядали, переваги не визначали, адміністрація портів подала списком і профком відмовив в наданні згоди на звільнення по всьому списку робітників, в останнє судове засідання 03.09.2020 року не з`явилася. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] що діє на підставі ордеру, позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. В останнє судове засідання 03.09.2020 року не з`явився скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, у його задоволенні просив відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та в відзиві на заяву про уточнення позовних вимог . В останнє судове засідання 03.09.2020 року не з`явився, до суду скерував заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту позовні вимоги вважають обґрунтованими з посиланням на те, що звільнення проведено без належних консультацій з професійним комітетом, який відмовив у наданні згоди на звільнення позивача.(а.с.84-110, т.2), на засіданні кожного із працівників не вислуховували, про переваги залишення на роботі не обговорювали, отримали від Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» список працівників, що підлягають вивільненню так списком і відмовили в надані згоди на звільнення. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити. Відповідно до положень ч.6 ст.43 Конституції України, ст.5-1 КЗпП України Держава гарантує громадянам правовий захист від незаконного звільнення. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За положеннями п.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; В усіх випадках звільнення за п.1 ст.40 КЗпП провадиться з наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених главою III-А КЗпП. Чинне законодавство не передбачає виключення із строку попередження працівника про наступне звільнення (не менш ніж за 2 місяці) часу знаходження його у відпустці або тимчасової непрацездатності. При ліквідації підприємства (установи, організації) правила п.1 ст.40 КЗпП можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку. Згідно ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Положеннями п. 19 Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», передбачено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Так, судом встановлено, що Згідно наказу №194-ос від 21.11.2016 року [PERSON] було прийнято на посаду контролера на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки.(т.1, а.с.20) 08.02.2019 року [PERSON] було персонально попереджено про вивільнення контролерів на контрольно-пропускному пункті ЗОМП СМБ за скороченням чисельності та штату. Позивач від підпису відмовився в присутності посадових осіб відповідача.(т.1, а.с.195) 01.02.2019 Адміністрація направила повідомлення про заплановане скорочення чисельності та штату Голові Професійної спілки працівників морського транспорту України (лист №179/14-01-08/Вих./14) та Голові Первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту (лист №178/14-01-08/Вих.14) з зазначенням дати скорочення чисельності та штату - 15.05.2019 року та пропозицію розпочати консультації з метою обговорення заходів щодо запобігання звільненню чи зведення їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків звільнення та надати на адресу Адміністрації відповідні пропозиції. (а.с.185,187, т.1). 11.04.2019 року листом Адміністрація направила на адресу Первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту Подання про надання згоди на звільнення працівників ЗОМП СМБ в кількості 48 штатних одиниць. (а.с.173, т.1). 23.04.2019 року відбулося засідання Профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту на якому було розглянуте подання про надання згоди на звільнення працівників за результатами якого згода на звільнення працівників надана не була, про факт чого свідчить витяг з Протоколу №56. (а.с.175-176, т.1). Підставою для відмови профспілкового комітету первинної профспілкової організації у протоколі № 56 від 23 квітня 2019 року визначені обставини, які пов`язані з порушенням ст. 10 Закону України "Про морські порти України", п. 1.3, 2.7 Галузевої угоди між міністерством інфраструктури України, Федерацією роботодавців транспорту України і спільним представницьким органом профспілок у сфері морського транспорту на 2013-2015 роки, п. 2.22 Галузевої Угоди, ст. 6 Закону України "Про охоронну діяльність, Порядку визначення переліку окремих особливо важливих об`єктів права державної власності, охорона яких здійснюється виключно державними підприємствами та організаціями та постанови Кабінету Міністрів України за № 937 від 11 листопада 2015 року "Перелік об`єктів державної та інших форм власності, охорона нерухомого майна яких здійснюється виключно органами поліції охорони на договірних засадах. 26.04.2019 року після отримання примірнику Протоколу №56 до Первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту було направлено лист яким повідомлено про невідповідальність Протоколу ходу засідання та необґрунтованість прийнятого рішення. (а.с177, т.1). Відповіді на лист не було. З матеріалів справи вбачається, що позивачу пропонувались наявні вакантні посади в ДП «АМПУ» станом на 08.02.2019 (Позивач від підпису про ознайомлення відмовився в присутності посадових осіб Відповідача), 25.02.2019, 04.03.2019, 11.03.2019, 18.03.2019, 25.03.2019, 01.04.2019, 15.04.2019 та наявні вакантні посади по м. Ізмаїл та Ізмаїльському району згідно відомостей, наданих Ізмаїльським міськрайонним центром зайнятості, станом на 25.02.2020, 18.03.2019, 26.03.2019, 03.04.2019, 08.04.2019, 11.04.2019, 19.04.2019, 08.05.2019. Позивач з вакансіями по ДП «АМПУ» та по м. Ізмаїл та Ізмаїльському районі був ознайомлений, про що є відповідні підписи Позивача на Пропозиції про переведення на посаду та на Списках на вакантних посад від Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості.(т.1, а.с.197,198-201,202, 203-206,207,208-211,212,213-216,217,218-227,228,229-232, 233,234-246,247,248-251, т.2 а.с.1,2-13,14, 15-18, 19-28, 29. 30-41, 42,43-46, 47, 48-55), але перевестися на іншу роботу відмовився, як пояснила позивач, їй вигідніше отримувати в центрі зайнятості допомогу в зв`язку зі звільненням, ніж переходити на нижче оплачувану роботу. Наказом №85-ос від15.05.2019 року [PERSON] було звільнено з посади контролера загону охорони морського порту служби морського порту на підставі п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням штату. Судом встановлено долучена до матеріалів справи документація визначає створення у структурі Одеської філії ДП «АМПУ» відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про морські порти України» службу морської безпеки, до складу якої входить загін охорони морського порту, функції якого відповідають вимогам Порядку організації охорони морських та річкових портів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України за №198 від 27 березня 2013 року. Окрім того, ДП «АМПУ» забезпечує підтримку режиму перебування в морському порті із залученням сторонніх охоронних послуг на договірних засадах, що відповідає вимогам частини третьої статті 10 Закону України «Про морські порти України». Відповідно до вимог п.6.1.3 статуту підприємства воно має право за погодження з Уповноваженим органом управління відповідно до законодавства України створювати, реорганізовувати та ліквідовувати філії «адміністрації морських портів), які не мають статуту юридичної особи, наділяться майном підприємства, можуть мати окремий баланс та діють на підставі положень, які затверджуються уповноваженим органом управління, яким відповідно до вимог п.1.1 статуту визначено Міністерство інфраструктури України та який у порядку, визначеному п.9.1 вказаного статуту погоджує здійснення підприємницької діяльності філії. За наказом №298 від 11 жовтня 2017 року по Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» з метою удосконалення процесу надання охоронних послуг по охороні морських портів створено робочу групу, до складу якого увійшов представник Ізмаїльської філії. Упродовж часу роботи робочої групи прийнято висновок, який затверджено головою робочої групи 02 листопада 2017 року та погоджено виконуючим обов`язки голови ДП «АМПУ» 03 листопада 2017 року, на підставі чого винесено окреме доручення за № 69 від 04 грудня 2017 року в частині опрацювання питань та заходів щодо оптимізації чисельності та штату працівників охорони та пом`якшення несприятливих наслідків реформування у колективах служби морської безпеки. Вказаним окремим доручення визначено опрацювання проектів меморандумів щодо забезпечення відносно працівників, які підлягають вивільненню переважного права на укладення трудового договору з майбутнім переможцем закупівлі, що у свою чергу є наслідком для здійснення заходів щодо письмового інформування відповідних профспілкових організацій. Окрім вказаного, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 липня 2019 року у справі №500/3187/18 за позовом первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту до державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору Міністерства інфраструктури України про скасування окремого доручення визначено, що в судовому засіданні сторони пояснили про знаходження в іншому суді провадження, предметом якого є визнання незаконним договору, що укладений за процедурою закупівлі послуг з підтримання режиму перебування в морському порту. Вказану обставину сторони визнавали доведеною, що у порядку, передбаченому ст. 82 ч.1 ЦПК України не підлягало доказуванню. Між тим, з часу ухвалення вказаного рішення до матеріалів справи не долучені докази про визнання договору недійсним або про його скасування. Вказаний договір 4-В-13Ф-19 від 25 січня 2019 року передбачає скорочення штату контролерів на контрольно-пропускному пункті. Вказані обставини визначають те, що реорганізація структурного підрозділу є предметом дослідження господарської діяльності порту, що у свою чергу перевірено фахівцями профільного інституту ДП «УкрНДІМФ» щодо проведення оптимізаційних заходів для підтримання режиму перебування в морському порту із залученням сторонніх охоронних послуг, про що надано висновок, який затверджений керівником ДП «УкрНДІМФ» та висновком експертного дослідження №1/05-18 від 18 червня 2018 року із визначенням наявного економічного ефекту у разі, з урахуванням предмета позову, закупівлі послуг з підтримання режиму перебування в морському порту. Наявність скорочення контролерів на контрольно-пропускному пункті підтверджено витягом із штатного розпису, введеного в дію з 16 травня 2019 року у порівнянні з витягом із штатного розпису веденого в дію до 15 травня 2019 року. Відсутність посад контролера на контрольно-пропускному пункті, відмова позивача від анкетування на предмет переваг залишення на роботі, а також відсутність переваг на залишенні на роботі позивача, відмова від переведення на інші наявні посади представник позивача в судовому засіданні визнав доведеними. Таким чином суд визнає обґрунтованим посилання відповідача про наявність скорочення штату контролерів на контрольно-пропускному пункті, з посади яких звільнено позивача. Відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Посилання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту на вимоги ЗУ " Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" про обов`язок адміністрації підприємства ініціювати проведення консультацій з профспілковим комітетом суд вважає необґрунтованим з оглядом на дії керівництва державного підприємства "Адміністрація морських портів України" за наказом № 298 від 11 жовтня 2017 року про заходи з удосконалення процесу надання охоронних послуг у 1018 році в ДП "АМПУ", в якому передбачений план заходів на скорочення чисельності та штату контролерів на КПП СМБ ФІ ДП "АМПУ". Долученою до матеріалів справи документацією визначено, що відповідач діє на підставі статуту та є юридичною особою державним унітарним підприємством і діє як державне комерційне підприємство та у свою чергу входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України. Відповідно до вимог п. 2.1.13 колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на 2013-2015 роки, дії якого пролонговані на період розгляду справи в суді обов`язком адміністрації підприємства є прийняття рішення про зміни в організації виробництва та праці, скорочення чисельності працівників, ліквідації, реорганізації окремих структурних підрозділів або філії в цілому тільки за попереднім узгодженням профкому не пізніше, ніж за 3 місяці до здійснення цих заходів. На підставі викладеного, суд визнає доведеним посилання представника відповідача про те, що звільнення відбулось через відсутність обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, у зв`язку із чим відповідач на законних підставах мав право звільнити позивача без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Судом встановлено, що скорочення штату проведено на підставі наказу №17/14 від 05 лютого 2019 року, про що позивач сповіщений. Попередження про звільнення 15 травня 2019 року визначено 05 лютого 2019 року, позивач пояснив про ознайомлення з ним, але відмовився від підпису через незгоду з прийнятим адміністрацією рішенням про його звільнення. Належним чином сповіщення відповідачем позивача сторони визнають доведеною обставиною, що у порядку, передбаченому ст. 82 ч.1 ЦПК України не підлягає доказуванню. Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту на порушення з боку відповідача пунктів 2,3,4 меморандуму про взаємопорозуміння щодо працевлаштування осіб, посади яких скорочуються, суд вважає необґрунтованим у зв`язку із діями, які проведені відповідачем та не оскаржені позивачем в частині пропозиції на вакантні посади. Позивач підтвердив надання йому з боку підприємства пропозицій на працевлаштування в межах підприємства та філій, від чого відповідач відмовився. Долучений до матеріалів справи акта інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману праці за № ОД242/1593/АВ від 01 березня 2019 року підтверджує анкетування осіб, посади яких підлягають скороченню, для визначення можливого наступного працевлаштування, що також підтверджене протоколом №1 робочої зустрічі керівництва Адміністрації Ізмаїльського морського порту та Ізмаїльського міськрайонного центра зайнятості від 13 березня 2019 року. Вказані обставини підтверджені долученими до матеріалів справи актами про відмову позивача від надання інформації та заповнення анкети від 01 лютого 2019 року та пропозиціями про переведення на посаду у період з 08 лютого 2019 року по 19 березня 2019 року, здійснення яких за ініціативою відповідача позивач визнає доведеною обставиною. На підставі викладеного, суд вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог щодо поновлення на роботі. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується нормами ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, в позові йому відмовлено, то на підставі частин 6 та 7 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне компенсувати витрати по сплаті судового збору за рахунок держави.

Outcome: dismissed