Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача права користування квартирою [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що позивачу на праві приватної власності належить вищевказана квартира, в якій зареєстрована відповідач. Добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає, у зв`язку із чим позивач змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 23 квітня 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. В подальшому просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, письмових заяв не подавала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статтей 280-282 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість вимог позивача, перевіривши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 31 жовтня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та зареєстрованого в реєстрі за № 2-3190 . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 21.04.2021 № 686 відповідач [PERSON] зареєстрована за вищевказаною адресою. Відповідно до акту про фактичне не проживання особи, складеного квартальним комітетом №3 від 07.04.2021 [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але фактично не проживає. Судові повістки, які направлялися судом на адресу відповідача повернулися до суду з відміткою Укрпошти "адресат відсутній за вказаною адресою" з рукописним написом "адресат не проживає". Також судом було опубліковано оголошення про виклик відповідача на сайті суду. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. А відповідно до ч. 4 ст. 337 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Зазначене узгоджується з правова позицією у справі № 6-709цс16. Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідач спільно з власником квартири не проживає, спільним побутом не пов`язана, вже не є членом сім`ї власника квартири, договорів щодо проживання відповідача у квартирі між сторонами не укладалося, домовленостей не було, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2017р. у справі № 6-2931цс16. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що доводи позивача підтверджуються наданими доказами, при цьому є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved