Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві посилається на те, що 11 червня 2008 року між нею та Відкритим акціонерним товариством «ОТП Банк» був укладений кредитний договір №ML-301/253/2008, відповідно до п.1.1. якого ВАТ «ОТП Банк» надало їй кредит в сумі 45\~000,00 доларів США зі строком користування до 13 червня 2022 року, зазначені кошти були призначені для споживчих потреб. Відповідно до договору іпотеки № РML-301/253/2008 від 11 червня 2008 року в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором №ML-301/253/2008 вона передала ВАТ «ОТП Банк» у заставу (іпотеку) належну їй на праві приватної власності квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На початку вересня 2013 року, одержавши від Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.08.2013 року, вона дізналась, що не ВАТ «ОТП Банк», а невідома їй юридична особа ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] за вчиненням виконавчого напису. 14.05.2013 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис №2691, яким звернено стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], що належить їй на праві власності, а за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором №ML-301/253/2008 у розмірі 42\~808,09 доларів США залишок заборгованості за кредитом, 6\~764,07 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1\~700 грн. витрати, повязанні із вчиненням виконавчого напису, а всього у гривневому еквіваленті 397\~930,27 грн. Позивач зазначає, що вказаний виконавчий напис нотаріуса є незаконним, оскільки порушує вимоги діючого законодавства, якими регламентовано процедуру звернення стягнення на заставлене майно, та посилається на те, що відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. За такої обставини ВАТ «ОТП Банк» беззаперечно повинен був повідомити її про відступлення своїх прав за іпотечним договором ТОВ «ОТП Факторинг» Україна» у п»ятиденний строк. За положеннями ч.2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. Натомість до теперішнього часу вона не була повідомлена будь-яким чином про перехід до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прав за кредитним договором № ML-301/253/2008 та за іпотечним договором №РML-301/253/2008.Крім того, згідно зі ч.3 ст.24 Закону України «Про іпотеку» правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. В неї є сумніви з приводу того, що відступлення прав за іпотечним договором №РML-301/253/2008 відбулося із додержанням вимог законодавства щодо нотаріальної форми такого правочину, а тим паче, що відомості про таке відступлення зареєстровані у встановленому порядку. Позивач зазначає, що оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» допущено порушення процедури переходу до нього прав за іпотечним договором №РML-301/253/2008, вона вважає, що у Товариства з цієї причини було відсутнє право звертати стягнення на заставлене майно шляхом вчинення виконавчого напису. Вона протягом всього терміну дії кредитного договору та договору іпотеки по день звернення до суду не отримувала жодної вимоги від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про усунення порушень, зокрема про погашення заборгованості за основним зобов"язанням, передбаченим кредитним договором, відсотками чи штрафними санкціями, ані поштовим направленням, ані під розписку, ані в жоден інший спосіб передбачений Законом, в тому числі за 30 днів до вчинення приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] виконавчого напису. При таких обставинах, приватний нотаріус не мав жодних підстав для вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, попередньо не переконавшись та не отримавши від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» документів, які б підтвердили отримання [PERSON] вимоги про усунення порушень та зі спливом тридцяти денного строку з моменту отримання б нею такої вимоги, що свідчить про грубе порушення з боку приватного нотаріуса вимог передбачених ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» та п.2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Вона вважає, що приватний нотаріус не дотрималася вимог чинного законодавства України, яке регулює порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості і в ній були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ "ОТП Факторинг Україна", зазначений у виконавчому написі, був безспірним. Таким чином, оскільки ТОВ "ОТП Факторинг Україна" не була дотримана процедура звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавчий напис приватного нотаріуса [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки від 14.05.2013 року за № 2691 підлягає скасуванню з підстав, викладених вище. Посилаючись на зазначене, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2691 від 14.05.2013 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], стосовно звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]; скасувати вказаний виконавчий напис. В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені в позові, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача ПАТ "ОТП Фактинг Україна" в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з"явився? про розгляд справи повідомлений належним чином, суду надані письмові заперечення проти позову з посиланням на його необгруниованість. Вислухавши осіб, які з"явилися, дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 11.06.2008 року між позивачем та Відкритим акціонерним товариством «ОТП Банк» був укладений кредитний договір №ML-301/253/2008, відповідно до п.1.1. якого ВАТ «ОТП Банк» надало їй кредит в сумі 45\~000,00 доларів США зі строком користування до 13 червня 2022 року, зі сплатою відсотку 5,49% річних, зазначені кошти були призначені для споживчих потреб. Плата за користування кредитом передбачена п.1.4. кредитного договору. Відповідно до п.1.5.1. кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором. Пунктом 4.1.1. кредитного договору передбачено, що за порушення прийнятих на себе зобов"язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов"язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних договірних зобов"язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. Відповідно до п.4.1.2. кредитного договору за прострочення виконання боргових зобов"язань понад 15 календарних днів позичальник, крім пені, передбаченої п. 4.1.1. цього договору, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,01% від суми прострочених боргових зобов"язань, але не менше 25 грн. Відповідно до п. 4.1.3. договору за прострочення виконання боргових зобов"язань понад 30 календарних днів позичальник крім зазначеного додатково сплачує банку штраф у розмірі 0,02% від суми прострочених боргових зобов"язань. Пунктом 6.2. кредитного договору передбачено, що всі зміни та доповнення до усього договору повинні бути складені у письмовій формі та підписані сторонами. Такі зміни додаються до цього договору та складають його невід"ємну частину. 08.07.2009 року між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» був укладений додатковий договір №1 до кредитного договору №ML-301/253/2008, відповідно до якого, зокрема, п.3 ч.1 кредитного договору та графік платежів викладені в новій редакції. З метою забезпечення виконання зобов"язання за вказаним кредитним договором №ML-301/253/2008 від 11.06.2008 року між позивачем та ВАТ «ОТП Банк» 11.06.2008 року був укладений договір іпотеки № РML-301/253/2008, відповідно до умов якого позивач передала ВАТ «ОТП Банк» у заставу (іпотеку) належну їй на праві приватної власності кватиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.6.2. договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: а) несплати іптекодавцем іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; б) порушення іпотекодавцем будь-якого із його зобов"язань за ст.5 цього договору; в) інших обставин, передбачених чинним законодавством України, кредитним договором та цим договором. Обрання порядку звернення стягнення н предмет іпотеки передбачений п.6.3. договору іпотеки. Встановлено, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою від 14.05.2013 року за вчиненням виконавчого напису про звернення стягнення на вказаний предмет іпотеки. 14.05.2013 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис №2691, яким звернено стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], що належить позивачці на праві власності, а за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором №ML-301/253/2008 у розмірі 42\~808,09 доларів США залишок заборгованості за кредитом, 6\~764,07 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1\~700 грн. витрати, повязанні із вчиненням виконавчого напису, що всього становить 49 572,16 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 396\~230,27 грн., та 1700,00 грн., а всього 397 930 ,27 грн.; строк, за який провадиться стягнення, зазначений з 11.06.2008 по 27.06.2012 року. Постановами державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 28.08.2013 року було відкрито провадження з виконання вказаного виконавчого напису та накладено арешт на квартиру [ADDRESS], що належить позивачці. Суд вважає, що вказаний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, зважаючи на наступне. Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Згідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання. Згідно до ст. 572 ЦК України кредитор (іпотекодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов»язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У відповідності до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов»язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв»язку із пред»явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно до ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилався в судовому засіданні на те, що банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису було надано всі документи, що підтверджують безспірність вимог, а зокрема, оригінал договору іпотеки, документ, що підтверджує безспірність заборгованості боржника (розрахунок заборгованості за договором), а також копію повідомлення вимоги про наявність заборгованості, що свідчить про дотримання з боку банку умов повідомлення боржника про здійснення банком захисту своїх прав та інтересів. Проте, зазначені доводи представника відповідача спростовуються матеріалами справи та наданими доказами. Судом встановлено, що 27.06.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" та Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "ОТП Банк", був укладений Договір про відступлення права вимоги, відповідно до п.1.1. якого у зв"язку з укладанням договору купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н від 27.06.2012 року між сторонами ПАТ "ОТП Банк" передало ТОВ "ОТП Факторинг Україна" права вимоги за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до даного договору, в тому числі за кредитним договором №ML-301/253/2008 від 11.06.2008 року, укладеним з позивачем. Відповідно до п.1.1.1 цього договору ПАТ "ОТП Банк" передає та відступає ТОВ "ОТП Факторинг Україна" сукупність прав, належних йому за договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставлення майно. Відповідно до п.1.1. цього договору за цим договором до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" переходять всі права ПАТ "ОТП Банк" як сторони, що іменується "іпотекодержатель"/"заставодержатель" у зобов"язаннях, які виникли на підставі договорів забезпечення в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором (включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки/застави). Також, 27.06.2012 року між ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та ПАТ "ОТП Банк" був укладений договір комісії, згідно якого банк уповноважений приймати платежі на користь фактора за кредитним договором. Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Такий же обов"язок іпотекодержателя передбачений і пунктом 2.2. договору відступлення права вимоги від 27.06.2012 року, укладеного між ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та ПАТ "ОТП Банк", відповідно до якого ПАТ "ОТП Банк" зобов"язано протягом 5 календарних днів з моменту набуття чинності цим договором зобов"язується надіслати боржнику/іпотекодавцю/заставодавцю повідомлення про відступлення права вимоги за договорами забезпечення на користь ТОВ "ОТП Банк". Повідомлення повинно бути направлено на адресу боржника/іпотекодавця/заставодавця, зазначену в договорах забезпечення, рекомендованим листом. Відповідно до ч.2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Разом з цим, суду не надано відповідачами доказів виконання ПАТ "ОТП Банк" зазначеного зобов"язання у передбачені вказаним Законом на Договором відступлення права вимоги строк та порядку. Не надано суду також підтвердження про надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Позивачка ж в позові та в судовому засіданні заперечувала факт отримання такого повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № ML-301/253/2008 і за іпотечним договором №РML-301/253/2008 та заперечувала проти надання їй доказів переходу до нового кредитора - ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прав у зобов'язанні. У відповідності до ст.7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України ,а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. В звязку з цим ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення сновного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у неменш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до п.2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Відповідно до п.2 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, реєстроване поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачою розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку; рекомендоване поштове відправлення реєстрований лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «М», які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення. Згідно з п.91 цих Правил підлягають доставці додому: рекомендовані поштові картки, листи, секограми, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів. Виходячи з вищезазначеного, боржник вважається належним чином повідомленим в тому разі, коли стягувачем не лише направлено на адресу такого боржника лист-вимогу, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. Відповідно до п.1.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зазначено, що перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3.2. глави 16 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Відповідно до постанови КМУ від 29.06.1999 року №1172 визначено, що підставами для стягнення заборгованості у безспірному порядку проводиться за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Відповідно до ст.88 «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Встановлено, що не спростовано відповідачами, що позивач протягом всього терміну дії кредитного договору та договору іпотеки по день звернення до суду не отримувала жодної вимоги від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про усунення порушень, зокрема про погашення заборгованості за основним зобов"язанням, передбаченим кредитним договором, відсотками чи штрафними санкціями, ані поштовим направленням, ані під розписку, ані в жоден інший спосіб передбачений Законом, в тому числі за 30 днів до вчинення приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] виконавчого напису. З наданих нотаріусом документів, на підставі яких був вчинений оспорюваний у даній справі виконавчий напис, вбачається наявність копії досудової вимоги від 04.04.2013 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна", адресованої [PERSON], якою від неї вимагається погасити заборгованість за вказаним кредитним договором, а саме залишок заборгованості в сумі 42 808,09 доларів США, 6764,07 доларів США відсотків за користування кредитом, та повідомлено про можливість вчинення виконавчого напису нотаріусом. Проте, доказів направлення цієї вимоги позивачці та доказів отримання нею цієї вимоги суду не надано. Зважаючи на вищевказані встановлені судом обставини про те, що при вчиненні нотаріусом вищевказаного виконавчого напису були порушені вимоги чинного законодавства та умови вищевказаних договорів, позовні вимоги позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 14.05.2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 2691, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру [ADDRESS], підлягають задоволенню. Задовольняючи вищевказані позовні вимоги, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про скасування вищевказаного виконавчого напису від 14.05.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2691, оскільки вищезазначений позивачем спосіб захисту її прав не передбачений ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК УКраїни суд вважає за необхідне стягнути з солідарно з ТОВ «ОТП Факторинг Україна», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати по справі сплачений судовий збір у сумі 114 грн. 70 коп. На підставі викладеного

Outcome: partial