Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом про коригування нарахувань наявної заборгованості станом на 01 січня 2021 року в сторону зменшення на 37,64 грн. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що є фактичним власником квартири за адресою: [ADDRESS] . До грудня 2017 року в квартирі проживало 5 осіб, проте станом на 01.01.2021 рік в квартирі зареєстровано лише невістка [PERSON] та двоє онуків, які проживають там несистематично. Син фактично в квартирі не проживає, чоловік позивача - помер. Показники лічильника позивач подає через особистий он-лайн кабінет на сайті 104.ua та електронну пошту. Зазначає, що в грудні 2020 року отримала рахунок за листопад 2020 року в якому при нульовому споживанні газу їй виставили безпідставну оплату у розмірі 37,64грн, шляхом маніпуляцій, а саме нарахували 155,55 грн. за фіктивні 17,66 метри кубічні. Потім зробили перерахунок на 117,91 грн. і позивач залишилась винна за маніпуляції 37,64 грн. Отримавши рахунок, вона звернулась через особистий кабінет з проханням проінформувати причини даних маніпуляції. На що отримала прості відписки. Також зверталась на гарячу урядову лінію, у відповідь прийшли відписки з ТОВ «Львівгаз збут». Відповідно ніякого коригування зроблено не було. Іншим чином відстояти свої інтереси можливості немає, тому змушена звернутись до суду. Ухвалою від 01 березня 2021 року відкрито провадження у справі та надано відповідачу термін для подання відзиву. До суду від відповідача поступив відзив на позов. Вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки дії ТОВ "Львівгаз збут" по нарахуванню плати за спожитий природній газ відповідають вимогам законодавства та договору постачання природного газу побутовим споживачам. Так, між позивачем та відповідачем укладено договір постачання природного газу, на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП №2500 від 30.09.2020 р. відповідно до якого [PERSON] є споживачем, а ТОВ "Львівгаз збут" - постачальником. Відповідно до п.1.3 договору постачання, укладений Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього договору, та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог правил постачання та за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього договору). Відповідно до п. 2.1 договору постачання, за цим договором постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором. П. 2.3. договору постачання передбачено, що відносини сторін, що є предметом цього договору, але не врегульовані ним, регулюються згідно із Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання, Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494. Відповідно до п.4.4. договору постачання, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів: 1) за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; 2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період. Таким чином ТОВ "Львівгаз збут" отримував дані щодо спожитого природного газу Позивачем від Оператора ГРМ, яким є AT "Львівгаз". Враховуючи вищезазначене, вимога Позивача до ТОВ "Львівгаз збут" щодо проведення коригування наявної заборгованості є безпідставною. Дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ч.1 ст.5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як вбачається із матеріалів справи, позивач мотивує свої вимоги тим, що дії ТОВ "Львівгаз збут" по нарахуванню плати за спожитий природній газ не відповідають вимогам законодавства та договору постачання природного газу побутовим споживачам, що порушує її інтереси. Правовідносини щодо взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу регулюється, зокрема, Кодексом газорозподільних систем, затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року із відповідними змінами. Згідно положень вказаного кодексу, Оператором ГРМ є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», а Оператором ГТС - Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут». Відповідно до положень пункту 4 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ згідно з цим Кодексом. Номер групи споживання зазначається Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках Оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу. Відповідно до положень пункту 5 глави 4 розділу IX вказаного вище кодексу, після визначення за підсумками розрахункового періоду (газового місяця) об`єму розподіленого та спожитого природного газу по об`єкту побутового споживача Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії за трьома одиницями виміру: у кВт·год, Гкал, МДж. Дані про об`єм (м куб.) та обсяг (кВт·год, Гкал, МДж) розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (газовий місяць) зазначаються Оператором ГРМ в особистому кабінеті споживача на сайті Оператора ГРМ (за наявності) та/або в рахунку про сплату послуги за договором розподілу природного газу. Оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ. Як вбачається із матеріалів позову, позивач не надала об`єктивних доказів на підтвердження надання показників за спірний період. Як вбачається із відзиву на позов, відповідачем здійснено розрахунок вартості спожитого газу на підставі даних, одержаних від АТ «Львівгаз». Офіційне тлумачення поняття інтересу, який підлягає захисту, надано в Рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №1-10/2004, яким визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абз.2 п.10 ч.2 ст.16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Разом з тим, здійснюючи розгляд справи суд приходить до переконання, що позивачем жодним чином не доведено, що діями відповідача порушуються її права, свободи чи інтереси, як не доведено і обставини щодо протиправності дій відповідача щодо розрахунку вартості спожитого природного газу. Більше того, суд враховує, що при черговому подані у встановлені строки показників лічильника, здійснюється розрахунок та, за необхідності, корегування показників та розрахунків за спожитий природний газ. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч.7 ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог у зв`язку із чим в задоволення позову слід відмовити.

Outcome: dismissed