Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

у липні 2016 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до ТОВ «Дієсса» з позовом про захист прав споживачів, розірвання договору купівлі - продажу, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 20 липня 2015 року вона придбала у магазині ТОВ «Дієсса», магазин [ADDRESS], поверхню незалежну комбіновану Whirlpool АКМ 404 NB, вартістю 5 704 грн. та до неї програму Абсолютний захист на 3 роки до КБТ, вартістю 1 083 грн. 26 липня 2015 року вказана панель була доставлена позивачу за адресою: с. Синяк Вишгородського району, вул. Овчаренко, 20, після чого на початку грудня 2015 року вона була установлена та підключена. 10 лютого 2016 року під час приготування їжі на даній панелі захисне скло вибухнуло та розсипалося на дрібні осколки. Майстер сервісного центру [PERSON], до якого позивача звернулася, зафіксував пошкодження та склав висновок, що пошкоджена поверхня потребує заміни, а також порадив звернутися до основного офісу Сервісу - центру не предмет того, щоб з'ясувати чи це є гарантійним випадком. Звернувшись до директора вказаного сервіс - центра позивачці видали акт перевірки якості виробництва з зафіксованими пошкодженнями, але так і не надали відповідь та не вказали в самому акті чи є даний випадок гарантійним, також не було вказано в акті, що позивачем при користуванні були порушені умови гарантії. Звернувшись до директора магазину відповідача з заявою, [PERSON] запевнили, що варочна поверхня буде замінена після з'ясування деталей з сервісним центром, проте у подальшому позивачу відмовили у безкоштовній заміні варочної панелі. Також позивач зазначає, що 13 квітня 2016 року вона зверталася зі скаргою до Інспекції з питань захисту прав споживачів, проте не отримала належної відповіді. Посилаючись на ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», а також вважаючи дії відповідача такими, що порушують її охоронювані законом права, позивач вважає, що придбала товар з істотними недоліками у розумінні визначення, наданого в ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому просить розірвати договір купівлі-продажу газової варочної панелі торгової марки «Whirlpool» модель АКМ 404/NB/01, укладений між сторонами у справі; стягнути з відповідача 5 704 грн. вартості вказаного товару, 1 083 грн. 90 коп. вартості додаткової гарантії, а також 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача ТОВ «Дієсса» в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення. Зазначає, що 23 лютого 2016 року позивач звернулася з письмовою вимогою до ТОВ «Дієсса» про аміну товару по гарантійному випадку, у зв'язку з тим, що при використанні поверхня лопнула. Також позивач надала копію акту перевірки якості виробу № 4224239 від 22.02.2016 р. ФОП [PERSON], в якому зазначено, що «при диагностике изделия было обнаружено: разрушено стекляное покрытие варочной поверхности». 26.02.2016 р. позивачу директором магазину було надано письмову відповідь про неможливість заміни товару у зв'язку з тим, що позивачем не надано доказів існування у товарі істотного недоліку товару, що виник з вини продавця (виробника). Також зазначає, що придбаний у відповідача товар позивача не мав та має ознак дефектності, яка спричинила шкоду потерпілому, а тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди. Третя особа - Інспекція з питань захисту прав споживачів у м. Києві в судове засідання не забезпечила явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений судом. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. У сфері порушення прав споживачів законодавство України передбачає: - цивільно-правову відповідальність (ст. 711 ЦК України, ст. ст. 14, 17 Закону України "Про захист прав споживачів"; - адміністративно-правову відповідальність (ст. ст. 155 - 155-2, 156, 156-1, 157, 159, 160, 160-2, 167-172-1 та інші норми Кодексу України про адміністративні правопорушення); - фінансово-економічну відповідальність (ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів"); - кримінальну відповідальність (ст. ст. 225-227 КК України) та інші примусові заходи, спрямовані на захист прав споживачів-покупців). Основним способом захисту порушеного права громадянина-споживача є відшкодування шкоди, яку було заподіяно товарами (роботами, послугами) неналежної якості. Цивільно-правова відповідальність полягає у застосуванні до порушника таких примусових санкцій, як: - стягнення завданих потерпілому збитків; - стягнення з порушника штрафних санкцій; - присудження обов'язку виконати зобов'язання в натурі; - вилучення майна у боржника на користь кредитора для покриття заборгованості; -застосування до порушника інших засобів, спрямованих на відновлення попереднього майнового стану потерпілого. Для покладення відповідальності необхідно встановити правову підставу, яку утворює сукупність певних умов. Так, для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування збитків, необхідно встановити: - наявність майнових збитків; - протиправну поведінку (бездіяльність) боржника; -наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника і заподіяними збитками; - вину боржника. У своїй сукупності перераховані умови формують склад цивільного правопорушення, який є правовою підставою для застосування цивільно-правової відповідальності. До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, слід віднести: чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги); чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров'ю або майну споживача. В судовому засіданні встановлено, що 20 липня 2015 року [PERSON] придбала поверхню незалежну комбіновану Whirlpool АКМ 404 NB, вартістю 5 704 грн. та до неї програму Абсолютний захист на 3 роки до КБТ, вартістю 1 083 грн., у магазині [ADDRESS], що належить ТОВ «Дієсса». Загальна сума покупок позивача по чеку від 20.07.2015 року склала 18 302 грн. 94 коп., яких позивачем було сплачено готівкою 3 000 грн., 15 302 грн. 94 коп. було сплачено на умовах наданого споживчого кредиту. (а.с. 5 - 7) Доставка товару відбулася 26 липня 2015 року, а встановлення - у грудні 2015 року, що підтвердила позивач в судовому засіданні. 23 лютого 2016 року позивач звернулася з письмовою вимогою до ТОВ «Дієсса» про заміну товару по гарантійному випадку, у зв'язку з тим, що при використанні поверхня лопнула. Також позивач надала копію акту перевірки якості виробу № 4224239 від 22 лютого 2016 року ФОП [PERSON], в якому зазначено, що «при диагностике изделия было обнаружено: разрушено стекляное покрытие варочной поверхности». (а.с. 10, 11) 26.02.2016 р. позивачу директором магазину було надано письмову відповідь про неможливість заміни товару у зв'язку з тим, що позивачем не надано доказів існування у товарі істотного недоліку товару, що виник з вини продавця (виробника). (а.с. 54) Обґрунтовуючи позов, [PERSON] зазначала про наявність істотних недоліків придбаної нею поверхні, які виключають можливість її використання за призначенням. Нормами Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що право вимоги про заміну товару виникає у споживача у випадку наявності істотих недоліків у товарі (п. 1 ст. 8) та у випадку незадоволення споживача характеристиками якісного товару (форма, фасон, колір, розмір та ін.) Згідно ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: -пропорційного зменшення ціни, -безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк -відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця) або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов"язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: - розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми, - вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Згідно ст. 18 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів у разі виходу товару з ладу з вини споживача (невиконання правил експлуатації), відсутності передбачених експлуатаційними документами пломб, гарантійного талона споживач втрачає право на гарантійне обслуговування. Відповідно до п. 12 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижчеперелічених ознак: - він взагалі не може бути усунутий, - його усунення потребує понад 14 календарних днів, - він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. При цьому, факт наявності у товарі істотного недоліку можна встановити лише шляхом проведення відповідної діагностики, зокрема авторизованим сервісним центром, уповноваженим виробником на надання послуг по проведенню такої діагностики товарів відповідної марки. У своїй заяві позивач посилається на те, що під час експлуатації поверхня лопнула. З матеріалів справи вбачається, що придбана позивачем поверхня була перевірена ФОП [PERSON], про що складено акт перевірки якості виробу № 4224239 від 22 лютого 2016 року, з якого вбачається, що під час діагностики виробу було встановлено руйнування скляної поверхні варочної панелі. Даний дефект не був визнаний виробничим. Зважаючи на зміст вказаного документу сервісного центру, вбачається, що у позивача відсутні підтверджені дані про наявність у придбаному товарі істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця). Вина виробника товару (продавця, виконавця) заперечується і змістом відповіді ТОВ «Дієсса» на заяву [PERSON] від 23.02.2016 р. № 1189. Відповідно до п. 14 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ( ч. 1 ст. 58 ЦПК України) . Заперечуючи проти позову, відповідач, посилаючись на висновок авторизованого сервісного центру, стверджує, що недолік товару виник внаслідок порушення споживачем правил користування товаром. В судовому засіданні представник відповідача вказував на те, що під час доставки у позивача не було зауважень щодо якості товару. Звертав увагу на те, що товар було придбано 20 липня 2015 року, після чого варочна панель була встановлена власними силами позивача лише на початку грудня 2015 року. Посилаючись на ст. 668 ЦК України, згідно якої ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом, відповідач вважає, що недолік товару виник внаслідок порушення споживачем правил користування товаром. Проте, суд не може погодитись з такими доводами відповідача, оскільки згідно з вимогами п. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Докази, на які посилається відповідач, не можуть бути допустимими, оскільки висновок сервісного центру не містить інформації про причини виникнення недоліку товару та відповідач, як продавець, не організував проведення експертизи продукції. Будь-яких інших доказів того, що недолік товару виник внаслідок порушення споживачем правил користування товаром, відповідачем не надано. Згідно з ч. 2, 3 ст. 212 ЦПК України, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Із змісту позовної заяви убачається, що споживач ([PERSON]) придбала товар, а способом захисту порушеного права обрала - розірвання договору купівлі-продажу у зв'язку із істотними недоліками у товарі та повернення коштів, що були сплачені в рахунок вартості товару. В ході розгляду справи відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами факт наявності недоліків у придбаному позивачем товарі за укладеним договором. Проте, суд вважає вимоги позивача недоведеними та що такі недоліки слід віднести до істотних за ознаками, визначеними п.12 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів». У висновку сервісного центру зазначено лише про наявність недоліку, проте не зазначено щодо віднесення виявлених недоліків до категорії істотних. Під час розгляду справи в суді сторонам роз»яснено право заявити клопотання щодо призначення експертизи, проте відповідних клопотань учасниками процесу не заявлено. Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування вимог ч. 4 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» та розірвання договору. Оскільки вимог, пов»язаних з реалізацією прав споживача у разі виявлення недоліків товару, що не відносяться до істотних, у встановленому порядку не заявлялось, вибір способу захисту належить споживачу, відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні. За таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Підстав для відшкодування моральної шкоди суд не вбачає, оскільки Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із подальшими змінами, надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону «Про захист прав споживачів»,споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У ст. 1 "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Відповідно до ст. 711 ЦК України, шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл. 82 ЦК. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed