Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до підписаної з позивачем заяви № б/н від 13.06.2012 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 7,00% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 11.04.2017 року має заборгованість - 31 208,81 грн., яка складається з наступного: 15023,99 грн. - тіло кредиту, 4578,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 9644,38 грн. - заборгованість по пені, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1462,32 грн. - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 31208,81 грн. за кредитним договором № б/н від 13.06.2012 року, судові витрати у розмірі 1600 грн. Провадження у справі відкрито 07.06.2017р. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 жовтня 2017 р. призначено по справі судову економічну експертизу. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 жовтня 2017 р. призначено по справі судову економічну експертизу, 02.02.2018р. справа повернута експертом з повідомленням про неможливість надання експертного висновку. Відповідно до п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 20 березня 2018 року розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження. Відповідач та його представник адвокат [PERSON] у відзиві на позов позовні вимоги не визнали з тих мотивів, що «кредитний договір» складається із анкети-заяви, в якій зазначені персональні дані [PERSON] та посилання на Умови та Правила надання банківських послуг, яких зі сторони «позичальника» ніхто не підписував. У вказаній анкеті-заяві відсутні істотні умови кредитного договору, в якій зазначено персональні та анкетні дані відповідача, але не зазначено, яку саме карту він бажає оформити, не зазначено бажаного ліміту за платіжною карткою (принагідно також зазначу, що кредитний ліміт в 6000 гривень, про який зазначено в позові, не відповідає дійсності - на його карті спочатку був встановлений кредитний ліміт в 1000 грн.). Щодо посилання позивача на Умови та Правила надання банківських послуг, то такий документ взагалі не може вважатися таким, що створює права та обов'язки для особи, оскільки такі Правила не містять підпису особи.При цьому позивач також не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи був обізнаний відповідач про час, за який вона мала звернутися з повідомленням про зняття грошових коштів з картки, що відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові № 6-2320цс16 від 22.03.2017 року.Таким чином, кредитний договір між позивачем та відповідачем є неукладеним через відсутність даних про досягнення сторонами між позивачем та відповідачем згоди з усіх істотних умов договору, а також нікчемним у зв'язку із недодержанням належної форми. У зв'язку із чим він не може створювати жодних юридичних наслідків окрім тих, що пов'язані з його нікчемністю. Що стосується обставин списання коштів з картки позивача, то вони полягають у наступному. Так, в ніч з 04 на 05 червня 2016 року невстановлені особи заволоділи мобільним телефоном [PERSON], в якому була сім-картка його фінансового номеру [NUMBER]. В подальшому, невстановленими особами двічі було збільшено кредитний ліміт по його банківській карті № [NUMBER] і грошові кошти було знято, а також було випущено на його ім'я додаткову карту [NUMBER], з якою теж провели незаконні операції. Оскільки картою відповідач не користувався, а про роль фінансового номера йому при оформленні картки не було роз'яснено, то він і не знав, що з його фінансового номера можуть виконуватися будь-які маніпуляції з карткою. Про втрату мобільного телефону він заявив до поліції одразу, а про те, що з його картки зняті кошти, йому стало відомо значно пізніше, коли він вирішив скористатися нею для розрахунку в магазині, і йому було повідомлено, що на карті відсутні кошти. На даний час за зверненнями відповідача провадиться досудове розслідування. Позивачем не надано доказів, що списання грошових коштів з карткового рахунку відповідача здійснювалися саме за його розпорядженням, що відповідачем передавалися третім особам картка чи її реквізити, або що відповідач як власник карткового рахунку давав розпорядження щодо списання коштів чи добровільно передавав сім-картку свого телефону третім особам.Крім того, відповідно п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05.11.2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. В судовому засідання представник позивача Попельнюх Т.І. позовні вимоги підтримала, просила задоволити з підстав, викладених у позові. Відповідач та та його представник адвокат [PERSON] в ході розгляду справи просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-УІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.У зв"язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. Заслухавши учасників процессу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідно до підписаної з позивачем заяви № б/н від 13.06.2012 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 7,00% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. У вказаній заяві позичальником зазначено про згоду на те, що ця заява разом з Пам'ткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.7.11 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. 06.06.2016 року [PERSON] звернувся до поліції з заявою про викрадення мобільного телефону, 21 червня 2016 року повідомив банку про несанкціоноване зняття коштів з його рахунку, 06.07.2016р. звернувсядо поліції з заявою по факту несанкціонованого списання з його банківської картки грошових коштів, з приводу вказаних заяв до правоохоронних органів здійснюється досудове розслідування, що підтверджується довідкою Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області від 13.03.2018р. На звернення відповідача у липні 2017 року з приводу несанкціонованого списання з його банківської картки коштів позивачем була надана відповідь від 13.09.2016 року № 20.1.0.0.0/7-20160721/5395 про те, що в ході перевірки з"ясовано, що вхід в аккаунт Приват24 здійснений з мобільного додатку Приват24 з мобільного телефону [NUMBER]. Надалі, було підвищено кредитний ліміт та оформлені кредити за програмою "CashCredit". Вхід до аккаунту здійснений з ІР-адресов [INFO], 15.06.2016р. [INFO] (провайдер Мсlaut м.Черкаси). Далі, грошові кошти з картки [NUMBER] були зняті через банкомати, розташовані за адресами: м.Черкаси, вул.Шевченко,403 та 345. Після чого, через банкомати було виконано оформлення кредитів за програмою "CashCredit". Отже, банком було створено функцію "швидкі гроші", тобто отримання грошових коштів через банкомат шляхом позики, ідентифікація для цього відбувається за наявності картки держателя, вказану функцію було використано при отриманні грошових коштів за карткою [PERSON] Підписуючи договір про надання певних послуг з Банком, Клієнт автоматично погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг, відповідно до яких Банк пропонує Клієнтові платіжні картки, розміщення депозитних вкладів, а також інші банківські послуги, які зазначені у заяві. Належним чином заповнена заява підписується клієнтом та клієнт виражає згоду, що заява разом з Умовами й Тарифами складає укладений Договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.1.21 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов"язаний негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, яка стала відома клієнту про втрату/крадіжку картки, стікера РауРаss, сім-карти мобільного телефону, несанкціонованих транзакцій за його рахунками (а також за рахунками третіх осіб). Проте, [PERSON] було здійснено письмове звернення 21.06.2016р., в той час як подія відбулась 03.06.2016р. Згідно наданого банком розрахунку заборгованість [PERSON] по кредитному договору станом на 11.04.2017 року становить - 31208,81 грн., яка складається з наступного: 15023,99 грн. - тіло кредиту, 4578,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 9644,38 грн. - заборгованість по пені, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1462,32 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 9 розділу VI постанови правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувач, окрім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно ст. 40-1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб'єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів. Моніторинг має проводитися постійно за параметрами, встановленими правилами відповідної платіжної системи. Відповідно до ст. 37-1 вищевказаного Закону, для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев'яносто календарних днів. Згідно п. 8 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених Постановою правління НБУ № 705 від 05.12.2014 р. визначено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, яка сформульована у подібних спірних вправовідносинах у тому підлягає врахуванню під час вирішення позову. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності ст.ст.124,129 Конституції України,ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Оцінивши зібрані у справі докази, судо приходить до висновку, що між сторонами на підставі анкети -заяви від 13.06.2012р. виникли договірні правовідносини, що підтверджується випискою по рахунку (а.с.129-143), яка є офіційним документом, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості щодо операцій, скоєних за рахунком. Також як вбачається з вказаному виписки по рахунку, заборгованість по кредитному договору за відповідачем рахується з 05.06.2016 року, оскільки до 05.06.2016р. баланс на вказаному рахунку був позитивним (318,74 грн. на 02.06.2016.). В ході судового розгляду знайшли підтвердження доводи відповідача про те, що трансакції щодо переказу кредитних коштів в загальній сумі 15023,99 грн. за період з 05.06.2018р. з кредитного рахунку відповідача не були санкціоновані останнім як стороною кредитного договору, оскільки здійснені без фізичного пред'явлення платіжної картки, шляхом вводу інформації у мережу Інтернет з використанням комп'ютера та мобільного телефону, до якого з 5 червня 2016 року відповідач не мав доступу через його викрадення невідомими особами, при цьому кредитну картку відповідач нікому не передавав та її не втрачав, ПІН-код нікому не розголошував, що підтверджено матеріалами відповідних звернень відповідачем до правоохоронних органів та банку. Суд доходить висновку, що позивачем суду не надано переконливих доказів того, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв несанкціонованому зняттю коштів з рахунка. Доводи позивача про невиконання відповідачем обов'язку з посиланням на п.1.1.2.1.21 Умов та Правил надання банківських послуг негайно повідомити Банк шляхом дзвінка до колцентру (протягом 15 хвилин) про крадіжку мобільного телефону суд вважає такими, що не обгрунтовують позовні вимоги, оскільки позивачем не долучено до справи рішення про затвердження у встановленому порядку Умов і Правил надання банківських послуг у наданій суду редакції серед іншого пункту 1.1.2.1.21 , також не підтверджено підписання відповідачем вказаної редакції Умов і правил або оприлюднення її на офіційному сайті на день викрадення у відповідача мобільного телефону. Крім того, в долучених позивачем до справи Умовах та Правилах банківських послуг містяться положення, які по-різному врегульовують вимоги до поведінки власника карткового рахунку у випадку втрати чи викрадення картки чи телефону. Зокрема, у вказаних Умовах та правилах міститься два розділи з найменуванням «Обов'язки клієнта» - 1.1.2.1. та 2.1.1.5 (а.с. 103,110). При цьому у розділі 2.1.1.5 вказано про обов'язок власника картки інформувати банк про виявлення факту незаконного використання картки, який відповідачем виконаний шляхом відповідного повідомлення банку про незаконне списання коштів з його карткового рахунку відразу після виявлення даного факту під час розрахунку за товари, в той час як після виявлення факту викрадення телефону відповідач звернувся до правоохоронних органів та через відсутність засобів зв'язку та перебування у приміщенні поліції об'єктивно не мав можливості протягом 15 хвилин з моменту вчинення відносно нього протиправних дій зателефонувати до колцентру банку. Таким чином, позивачем не доведено переконливими доказами, що відповідачем порушені умови положень Умов та Правил надання банківських послуг, які були затверджені повноважною особою, про що доведено до відома відповідача належним чином на момент вчинення відносно нього протиправних дій виникнення боргу, отже не підтверджена відповідність вказаних Умов та Правил надання банківських послуг вимогам доступності, чіткості та передбачуваності для відповідача як споживача фінансової послуги. Несанкціонована відповідачем транзакція щодо переказу коштів з кредитної карти не відповідає встановленим ст. 11 ЦК України вимогам до підстав виникнення цивільних обов'язків, які можуть виникати на підставі вільного волевиявлення споживача на отримання фінансової послуги. Таким чином, зібраними у справі доказами підтверджено, що заборгованість за кредитним договором утворилася в період з червня 2016 року в результаті несанкціонованої трансакції невстановленими особами за кредитним рахунком відповідача, кредитні кошти за рахунок позивача відповідачем фактично не отримувались та надання кредитної послуги ним не замовлялось, тому позов про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed