Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон малолітній дитині. Позовні вимоги мотивує тим, що вона ([PERSON]) 12 серпня 2006 року уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований в міському відділі РАЦС Мукачівського міськрайонного управління юстиції, під час якого [INFO] у них народилась донька - [PERSON]. 15 січня 2014 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду шлюб між ними було розірвано, а доньку залишено на вихованні та проживанні з нею. З метою оздоровлення доньки, її відпочинку, всебічного розвитку кругозору, вона ([PERSON]) має можливість виїхати за кордон до Болгарії. Однак без згоди батька виїхати з доньою за кордон є неможливим, а отримати дозвіл від нього не є змоги, оскільки він відмовляється надати такий. Звертає увагу на те, що всі витрати по вихованню дитини вона несе самостійно, а батько [PERSON] ніякої участі у її вихованні не приймає, що підтверджується фактом наявності заборгованості по несплаті аліментів, яка складається в розмірі 4450, 00 гривень. На підставі вищенаведеного звертається до суду та просить надати дозвіл на виїзд за межі України до республіки Болгарії малолітній доньці [PERSON] у її супроводі без згоди та супроводження батька [PERSON] Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, судовою повісткою в порядку ст. 74 ЦПК України, причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 28 травня 2010 року виконкомом Павшинської сільської ради Мукачівського району, [PERSON] народилася [INFO] у якому батьками записані - [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). 11 квітня 2013 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 450 грн. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). 15 січня 2014 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 12 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 415 - розірвано, а дитину [PERSON] залишено проживати при матері [PERSON] (а.с.8). -2- Згідно з розрахунку заборгованості по аліментам наданого міським відділом ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції заборгованість по несплаті аліментів у [PERSON] складає 4450, 00 грн. (а.с.10). У відповідності до вимог ст. 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини. Приписами статтей 141, 155 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Як убачається зі ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 2 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ч.2 ст. 4. ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Судом знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про надання їй дозволу на виїзд за кордон - республіку Болгарію малолітній доньці [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON], оскільки такий участі у забезпеченні та вихованні дитини не приймає, чинить перепони для матері, що виразилося у ненаданні дозволу на виїзд за кордон доньки для її оздоровлення та суперечить Конвенції про права дитини, якою встановлено, що дитина повинна бути забезпечена спеціальним захистом, їй повинні бути надані можливості та сприятливі умови, для фізичного, розумового, духовного розвитку, рости здоровою в умовах свободи і гідності. Також, дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення - мати право на здоровий ріст під опікою і відповідальністю батьків; гармонійний розвиток особистості; рости матеріально забезпеченим. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved