Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

У червні 2014 р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача КС "Український фінансовий союз", в якому просив суд: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за депозитним договором у розмірі 49 179 грн. 02 коп., з яких 34 000 грн. 00 коп. сума внеску та 15 179 грн. 02 коп. проценти. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами було укладено депозитний договір: №Ф1-4357 від 11 лютого 2009 р. Відповідно до умов договору позивач вніс грошову суму у розмірі 34000,00 грн. терміном на 12 місяців. Починаючи з 01.09.2009 року нарахування процентів за договором зупинилося та до кінця дії договору відсотки за вкладом позивачу не нараховувалися та не сплачувалися. Крім того, у зв'язку із закінченням договору позивач звернувся до відповідача із вимогу повернення суми вкладу, проте отримав відповідь про те, що повернуті належні кошти не може у зв'язку із їх відсутністю. Станом на дату подачі позову заборгованість відповідача за договором становить 49 179 грн. 02 коп., з яких 34 000 грн. 00 коп. сума внеску та 15 179 грн. 02 коп. проценти. У зв'язку із чим, позивач вимушений був звернутись до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач свого представника для участі у розгляді справи не направив, хоча про час та місце розгляду справи сторона відповідача була оповіщена належним чином, про поважність причин неявки свого представника суду повідомлено не було, як і не було клопотань про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, заперечення проти позову не подавалися. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК Українисуд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, між сторонами було укладено договір про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок за програмою Новорічний депозит № Ф1-4357 від 11.02.2009 року. Відповідно до умов договору, позивач вніс на депозитний рахунок грошову суму у розмірі 34000,00 грн. строком на 12 міс. під 28% річних. Згідно п. 6.3 договору зобов'язання за цим договором припиняється з моменту виплати спілкою вкладнику або іншим уповноваженим на те особам, всієї суми вкладу та процентів за ним, а також в інших випадках, передбачених законодавством України та цим договором. Згідно п. 1.2 договору днем закінчення строку дії договору є 11 лютого 2010 р. Однак, стороною відповідача станом на дату розгляду справи в суді не виконано умови договору, зокрема, не сплачено проценти за користування грошовими коштами та не повернуто суми депозитного внеску. Відтак, станом на дату подання позовної заяви наявна заборгованість відповідача по договору у розмірі 49 179 грн. 02 коп., з яких 34 000 грн. 00 коп. сума внеску та 15 179 грн. 02 коп. проценти. Згідно п. 5.3 договору у випадку невиконання або не належного виконання умов цього договору, сторони несуть відповідальність у відповідності до чинного законодавства України. У відповідності з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ч. 7. ст.10 Закону України "Про кредитні спілки", повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. У відповідності з ч. 1 ст. 23 цього Закону внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 2 ст. 23 Закону України "Про кредитні спілки" передбачено, що кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, у порядку і строки, які визначені відповідно до ч. 7 ст. 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за укладеним договором перед позивачем не виконав, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 49 179 грн. 02 коп., з яких 34 000 грн. 00 коп. сума внеску та 15 179 грн. 02 коп. проценти. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved