Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , в якому просить суд: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис 332; - стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; - допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача аліментів в межах суми платежу за один місяць. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 332. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Після двох років проживання з відповідачем однією сім`єю, вони усвідомили, що у них різні характери та погляди на сімейне життя. У зв`язку з цим два роки тому, вони припинили шлюбні та сімейні відносини та на даний час проживають окремо. За таких обставин, подальше збереження шлюбних відносин суперечило б інтересам сторін та інтересам дитини. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Спору щодо місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у сторін відсутні. На даний час позивач працює неофіційно за наймом та отримує невеликий дохід. Її доходу не вистачає для забезпечення гармонійного розвитку дитини та її належне утримання. Допомогу від держави вона не отримує, що підтверджується довідкою від 06.07.2020 року № 228 управління соціальної політики Білгород-Дністровської міської ради Одеської області. Відповідач також офіційно не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий дохід. Інших дітей, окрім [PERSON] , [INFO] , відповідач на утриманні не має, стягнень по виконавчим документах не проводиться. Згідно з відомостями, які викладені в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 215007259 від 04.07.2020 року відповідачу належать на праві приватної власності: земельна ділянка кадастровий номер: 5121855400:02:001:0658 площею 0,095 га, розташована за адресою: [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 354989851218; однокімнатна квартира [ADDRESS] , реєстраційний номер майна: 20041234. У зв`язку із вищенаведеними обставинами, позивач визначила суму аліментів на утримання дитини в розмірі, який є вищим, ніж мінімальний рекомендований, визначений чинним законодавством. Враховуючи вищенаведені обставини та положення чинного законодавства України, а також те, що відповідач є молодою, здоровою, працездатною особою; працює неофіційно; має постійне джерело доходів, яке дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2 500 грн. щомісяця, на який він згоден; наявність у відповідача на праві приватної власності нерухомого майна у вигляді земельної ділянки і квартири, то позивач вважає, що буде справедливим та обґрунтованим вимога позивача щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки в розмірі 2 500 гривень щомісяця. Позивач [PERSON] надала до суду заяву з проханням провести засідання за її відсутністю, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.07.2020 року по справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис 332. Ч.1 ст. 105 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Сторони по справі разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Подружнє життя не склалося, шлюбні відносини припинені. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернулась до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Разом з тим, позивачем заявлені вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача у твердій грошовій сумі, з приводу цього суд зазначає наступне. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до довідки, виданої КП «ЖЕО № 1» № 57 [PERSON] , 1991 року народження, перебуває на утриманні позивача [PERSON] , 1991 року народження. З довідки від 06.07.2020 року № 288, вбачається, що позивач [PERSON] не отримує будь-яких видів допомоги. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитину у судовому порядку. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до Закону України "Пpo Державний бюджeт України на 2020 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Позивач визначила спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як зазначено вище позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки, посилаючись на те, що відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги, однак надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав повністю. З огляду на викладене, позивач просить стягнути аліменти саме у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно на дитину є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини та враховуючи те, що відповідач не заперечує проти сплати аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. Відповідач є особою молодого віку, працездатною і, зважаючи на свій стан здоров`я, в змозі працевлаштуватись, а тому визначений розмір аліментів є справедливим. За таких обставин, суд вважає необхідним позов [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі також задовольнити. Відповідно до положень ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає допустити негайне виконання рішення у даній справі в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , у межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 840,80 грн. в дохід держави.

Outcome: approved