Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, який вподальшому уточнювала, у якому просить стягнути з відповідача на її користь суму сплачених у якості щомісячних внесків за договором № 801954 від 12.02.2019 року грошові кошти в розмірі 20 125,60 грн. та 17 000 грн. понесених витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12.02.2019р. між [PERSON] та ТОВ «АВТО ПРОСТО» було підписано Договір № 801954 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару - автомобіля у групі. Відповідно до зазначеного Договору ТОВ «АВТО ПРОСТО» зобов`язалося надати фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання Автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему «АВТОФОНД». Відповідно до ст. 4 Договору, Учасник зобов`язується виконувати зобов`язання, передбачені Договором про адміністрування, в порядку та строки, визначені договором: сплатити Винагороду за послуги, пов`язані з включенням Договору до системи АВТОФОНД та формуванням групи протягом 10 (десяти) календарних днів після повідомлення Товариством Учаснику номера групи, до якої він належить, та дати створення групи. На виконання умов Договору позивачкою було сплачено два платежі: 12.02.2019 р. в розмірі 15 825, 60 грн. та 12.03.2019 р. в розмірі 4300 грн. Разом сплачена сума становить - 20 125, 60 грн. За Договором з ТОВ «АВТО ПРОСТО» марка автомобіля і модель. Нею було надіслано лист-вимогу про розірвання Договору № 801954 та повернути сплачені кошти, посилаючись на п. 12.1 Договору, згідно якого, як вважає позивачка, учасник, який ще не отримав Автомобіль, має право розірвати Договір за власним бажанням, про що зобов`язаний повідомити АВТО ПРОСТО у письмовій формі. Розірвання договору мотивує тим, що такий призводить до істотного дисбалансу договірних правовідносин та істотно порушує його права. У зв`язку із чим звернувся до суду із позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.08.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. 09.09.2019 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує викладені у позові обставини, вважає такі безпідставними, у зв`язку із чим у задоволенні позову просить відмовити. У відзиві також посилається на те, що укладений між TOB "АВТО ПРОСТО" та [PERSON] Договір складається з основного тексту Договору, Додатку №1. Додаток підписаний сторонами і є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до п. 19.2 ст.19 Договору: "Підписання цього Договору та Додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору та Додатків до нього". Також наголошують на тому, що Договір №801954 містить опис послуг, що надаються ТОВ "АВТО ПРОСТО". Опис послуг приведено детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов Договору. Крім того, зазначають, що під час підписання Договору позивачу були надані для ознайомлення з Внутрішніми правилами надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах ТОВ "АВТО ПРОСТО". Таким чином, вважають, що позивачу до підписання договору, довелась вичерпна інформація про послуги, що надаються відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України: «Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору». Підпис Позивача в Договорі стоїть поряд із текстом наступного змісту: "Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника Авто Просто, проінформований про всі можливі витрати у зв`язку із укладенням Договору, уважно прочитав та зрозумів Договір та Додатки до нього. Учасник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами Договору, підтверджує свої права та обов`язки за Договором, підтверджує здатність набувати прав та обов`язків за Договором, умови Договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе." Даний факт вважають свідченням обізнаності позивача як відносно предмету Договору, так і щодо його прав та обов`язків за договором. Додатковою гарантією повного усвідомлення кожним учасником своїх прав та обов`язків за договором виступає п. 12.1.4 ст. 12 Договору, відповідно до якого: "Якщо Учасник системи виявить бажання односторонньо відмовитись від Договору про адміністрування протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати підписання Договору, Договір вважається розірваним, і учасник звільняється від будь-яких зобов 'язань за ним. Такому Учаснику повертається вся сума коштів, сплачених за Договором про адміністрування. ". Тобто, наголошує у відзиві відповідач, підписавши договір учасник має 14 днів на додаткове детальне ознайомлення з її умовами, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі АвтоТак, причому у разі відмови їй були б повернуті всі сплачені нею кошти. Про своє рішення учасник має повідомити АВТО ПРОСТО шляхом подання заяви до центрального офісу. Отже, підсумовує відповідач, неподання своєї заяви про розірвання Договору в порядку та в строки передбачені п. 12.1.4 ст. 12 Договору та підпис позивача на Договорі та Додатку до нього є доказом того, що позивачу були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст Договору та Додатку до нього, і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов, а також те, що позивач вважає дані умови Договору справедливими по відношенню до себе. У зв`язку із наведеним вище, вважає, що викладені у позові обставини є необґрунтованими, а сам позов - безпідставний, а тому у задоволенні позову просить відмовити. Представник третьої особи - головного управління держпродспоживслужби у Львівській області подав до суду пояснення стосовно позову, згідно якого позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 12.02.2019 року між позивачем та відповідачем укладено Договір № 801954 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі (а.с.10-19), предметом якого є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єктивних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.. Поняття фінансової послуги наведено в п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», згідно з яким, це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Згідно із ст. 1 Договору «Авто просто» є товариством, що надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах АвтоТак. Товариство забезпечує придбання автомобіля за рахунок об`єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності до внутрішніх правил за умови виконання учасником всіх зобов`язань, передбачених договором про адміністрування. Одним з обов`язків фінансової установи, про який йдеться в ст. 2 Договору, є придбання автомобіля з подальшою передачею його у власність учаснику групи. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 19.2, п.19.3 статті 19 Розділу ІІ Договору, підписанням цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього. Учасник підтверджує, що «Авто просто» надало інформацію по суті фінансової послуги, що пропонується за цим договором із зазначенням вартості цієї послуги для учасника групи, повідомило про порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги за договором, про правові наслідки та порядок здійснення розрахунків внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги, повідомлено про механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань що виникають у процесі надання фінансової послуги, повідомлено Реквізити Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів. Крім цього, згідно довідки про ознайомлення учасника групи із внутрішніми правилами (а.с.10-16), своїм підписом позивач засвідчила та підтвердила, що ознайомлена із внутрішніми правилами надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах «Авто просто». Терміни, визначення, умови Внутрішніх правил їй зрозумілі. Також, як зазначено в самому договорі, учасниця заявляє, що уважно прочитала та зрозуміла умови договору та додатків до нього, його умови для неї зрозумілі та вона вважає їх справедливим по відношенню до себе. Також, не може залишитись поза увагою той факт, що положення договору, а саме п.п. 12.1.5 п. 12.1 ст. 12 Розділу ІІ наділяє учасника правом односторонньо відмовитись від договору протягом 14 днів з дня його підписання з подальшим поверненням їй всіх сплачених коштів. Відповідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Верховним Судом України під час розгляду цивільної справи № 6-40цс13 в постанові від 11.09.2013 р. сформулювано правову позицію, згідно з якою останній прийшов до висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін;по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. За правилами п. 11-1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовими вважають також послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Державним колегіальним органом, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг є Національна комісія, яка підпорядкована Президенту України та підзвітна Верховній Раді України - п. 1 «Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг». На виконання вимог п. 4 Прикінцевих положень Закону України від 02.06.2011р. № 3462-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг», а також з метою забезпечення державного регулювання та нагляду за діяльністю з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, розпорядженням Національної комісії від 09.10.2012р. затверджено «Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах». На підставі рішення Національної комісії від 25.12.2012р. № 2887, відповідач отримав ліцензію, яка засвідчує його право проводити діяльність з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Строк дії ліцензії з 15.01.2013 р. по 15.01.2018 року. 15.09.2015 року ТОВ "АВТО ПРОСТО" отримано безстрокову Ліцензію на право здійснення діяльності з адміністрування фінансових активі для придбання товарів в групах. Під час здійснення своєї діяльності та протягом строку дії ліцензій, про що йдеться в п. 5.1 Ліцензійних умов, ліцензіат зобов`язаний дотримуватися вимог Законів України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг», «;Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», «;Про захист прав споживачів», інших нормативно-правових актів у сфері регулювання ринків фінансових послуг, у тому числі цих Ліцензійних умов, та внутрішніх правил. Порядок надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах визначено Розділом VI Ліцензійних умов. Відповідно до ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Статтею 12 Договору сторони чітко визначили порядок і наслідки розірвання угоди. Дана стаття, відповідно до ст. 6 ЦК України, є джерелом права і повинна застосовуватись у правовідносинах сторонами. Порядок розірвання Договору, а також розрахунок коштів, які підлягають до повернення та строк їх повернення, врегульовані ст. 12 Договору, який, нагадаємо, підписаний Позивачем. Відповідно до п.12.1 ст. 12 Договору: «Учасник, який ще не отримав Автомобіль, має право розірвати Договір за власним бажанням, про що має повідомити АВТО ПРОСТО у письмовій формі. У строк, встановлений чинніш законодавством, АВТО ПРОСТО розглядає заяву учасника та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. Поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за Договором, з урахуванням положень, викладених в цій Статті». Згідно ст. 12.1.1 Сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до Поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким учасником останнього щомісячного платежу разом із щомісячною винагородою, за вирахуванням відступного за відмову від Договору у розмірі 2 (двох) періодичних платежів, розрахованих відповідно до Поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким учасником останнього щомісячного платежу разом із щомісячною винагородою. Підпунктом 12.1.2 п.12.1 ст. 12 Розділу II Договору встановлено: «Максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п. 12.1.1 не може перевищувати одного року з дня отримання АВТО ПРОСТО заяви про дострокове розірвання Договору. Для здійснення повернення періодичних платежів Учасник повинен надіслати письмову заяву із зазначенням власних банківських реквізитів, згідно яких повинні бути перераховані грошові кошти». Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України: "Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору". Підписавши Договір, Позивач та Відповідач погодили, що повернення періодичних платежів, після розірвання Договору в порядку п.12.1 ст. 12, буде здійснено протягом одного року з дня отримання АВТО ПРОСТО заяви про дострокове розірвання Договору. Оскільки, заяву про розірвання Договору Позивачем було подано 15 травня 2019 року, то вимога про стягнення з Відповідача періодичних платежів є щонайменше передчасною, та такою, що суперечить пп. 12.1.2 п.12.1 ст. 12 підписаного сторонами Договору. Судом встановлено, що станом на вересень 2019 року група № 1291 не закрита, не ліквідована та продовжує функціонувати. В групі № 1291 щомісяця проводиться Розподіл товару та передаються автомобілі учасникам, які не розірвали договір та належним чином виконують свої зобов`язання. Таким чином, як вбачається, пп. 12.1.2 п.12.1 ст. 12 повністю відповідає та не суперечить чинному законодавству та відповідає вимогам, встановленим у Розпорядженні Нацкомфінпослуг № 3384 від 08.08.2017 року. Крім того у Договорі передбачено повернення коштів позивачу у разі відмови Договору, що відповідає положенням п.4 ч.З ст.18 ЗУ "Про захист прав споживачів". Сплачений Позивачем один періодичний платіж утримується у відповідності до положень Статті 12, п. 12.1.1 Розділу II Договору, як відступне, що узгоджується з ст. 600 Цивільного кодексу України. Таким чином відсутні законні підстави для стягнення з Відповідача на користь Позивача коштів, сплачених за Договором. Відповідно до п. 6.7 Розділу VI Лінцензійних умов визначено: «Порядок дострокового розірвання договору за ініціативою учасника групи, що не отримав товар, який передбачає умову про те, що ліцензіат, у разі отримання від учасника групи, що не отримав товар, заяви про дострокове розірвання договору про адміністрування повертає суму періодичних платежів, сплачену таким учасником у фонд групи, не пізніше двох років з дати отримання ліцензіатом такої заяви, а у разі, коли дата закриття групи настає раніше ніж через два роки з дати отримання ліцензіатом заяви про дострокове розірвання договору, - не пізніше двох місяців з дати закриття групи». Таким чином, строк повернення платежів узгоджується із вимогами чинного законодавства та умовами Договору. За правилами положень Договору, а саме п.12.1 ст. 12 у разі дострокового розірвання договору на підставі заяви учасника, останньому повертаються лише періодичні платежі, сплачені за договором, за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі 2 періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на дату повернення. Максимальний строк повернення періодичних платежів не може перевищувати двох років з дня отримання заяви про дострокове розірвання. В процесі здійснення своїх цивільних прав, не лише продавець (виконавець, виробник, тощо) повинен діяти добросовісно по відношенню до споживача, а й споживач повинен дотримуватись цього принципу по відношенню до другого учасника договору - п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України. Законом споживач наділений правом за власною ініціативою достроково розірвати укладений договір, проте в такому випадку, споживач не звільнений від обов`язку добросовісно користуватись своїми правами. Після укладення договору у відповідача виникає ряд обов`язків, серед яких формування групи, укладення договору з постачальником, проведення розподілу товару, придбання цього товару, організація передачі його у власність таін. Виконуючи такі обов`язки, відповідач одночасно зобов`язаний розірвати договір на вимогу учасника. Очевидно, умова договору про право отримати відступне в якості компенсації за виконану роботу, яка в кінцевому не принесла бажаного результату, не може вважатись несправедливою. Враховуючи особливість такого роду договір, зокрема те, що за рахунок кожного учасника групи формується її фонд, за кошти якого придбаваються автомобілі, одностороннє розірвання договору безперечно ставить під ризик належне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань перед іншими учасниками групи. Право отримати компенсацію за такий ризик буде відповідати вимогам закону та не буде порушенням прав споживача. Як зазначено в п. 12.1.3 Договору, право на отримання відступного не є безумовним, а виникає у відповідача лише у випадку простої, необґрунтованої відмови від договору. Якщо така відмова обумовлена непередбаченими обставинами, зокрема інвалідність учасника або смерть його подружжя, право на отримання відступного у відповідача не виникає. Очевидно, якщо учасник договору відмовляється від нього не обґрунтовано, що є його правом, отримання відповідачем компенсації за таку відмову у вигляді відступного не буде порушенням принципу справедливості. Суд критично відноситься до Відзову на позов надани' третьою особою, оскільки такий наданий без заначення підстав та конкретних посилань, фактично є декларативним та таким, що виходить за межі позовних вимог. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про недоведеність порушень прав позивача та недоведеність несправедливих умов договору в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи вищенаведене, відсутні правові підстави для задоволення викладених у позові вимог, що виключає можливість стягнення грошових коштів в розмірі 20 125,60 грн. Також, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд приходить до переконань про те, що судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed