Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача із зазначеним позовом мотивуючи тим, що 08.09.2010 року відповідач керував автомобілем марки "ИЖ 412 ИЄ", державний номерний знак [NUMBER], по вул. Автодорівській в м.Первомайську Миколаївської області, на нерегульваному пішоходному переході не зупинився, щоб надати дорогу пішоходам та продовжуючи рух скоїв наїзд на [PERSON], внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження. На дату скоєння пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської обалсті від 04.05.2011 року [PERSON] визнано винним за ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування із застосуванням ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від покарання з випробуванням на 2 роки. В результаті ДТП нанесені тілесні ушкодження [PERSON] Позивачем здійснено відшкодування витрат [PERSON] , на лікування у розмірі 5424 грн. 84 коп., але вказана шкода особисто [PERSON] не була відшкодована , як це має бути. На підставі вказано позивач змушений звернутися до суду. Представник позивча в судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву із клопотанням про розгляд справи у відстуність їхнього представника, позовні вимогни підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судові засідання двічі не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, причини неявки суду не відомі, заперечень проти позову не надав. Дослідивши надані докази суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.05.2011 року [PERSON] визнано винним за ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування, із застосуванням ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від покарання з випробуванням на 2 роки. Потерпілою згідно вироку визнано [PERSON] Наказом № 2322 від 27.07.2012 року МТСБУ відшкодовано шкоду з фонду захисту потерпілих [PERSON] в розмірі 5424 грн. 84 коп. На підставі п. 41.1 ст. 41 Закону "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивач зобовязаний відкодувати шкоду у разі заподіяння транспорним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 119 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдано іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розімір виплаченого відшкодування. Таким чином, відповідно до ст 1191 ЦК Украхїни та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" , після проведення виплати [PERSON] позивача виникло право зворотної вимоги до [PERSON] 16.10.2012 року № 26126/3-2-05 позивач звертався до [PERSON] з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку , який залишено буз задоволення. Оскільки позивачем відповідно до Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обовязкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відповідно до ст.ст. 1166 , 1188, ч.1 ст.1191 УК України, п.38.2 ст. 38 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Таким чином, суд вважає позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі. Оскільки від відповідача, який належним чином повідомлений, не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, не має відомостей про причину його неявки, суд на підставі ч.4 ст. 169 та ст.224 ЦПК України вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у даній справі доказів. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача стягнути судові витрати.

Outcome: approved