Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Ковельська міжрайонна прокуратора, Реєстраційна служба Ковельського МРУЮ Волинської області про звільнення майна з-під арешту, а саме - квартиру [ADDRESS] та скасування відповідних записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про обтяження нерухомого майна - записи № 363485 та № 363603. В обґрунтування позову зазначає, він є співвласником зазначеного житлового приміщення, право власності на цей об'єкт нерухомого майна набуте ним у встановленому Законом порядку. При здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, а зокрема - при проведенні перевірки об'єкта нерухомого майна за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстратором було виявлено запис про обтяження № 359765 - арешт нерухомого майна. Зазначає, що вироком Судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Волинської області від 29.12.2003 року його було засуджено до 10 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна. 02.12.2009 року умовно-достроково звільнився з місць позбавлення волі. Однак, в рамках розслідування вищезгаданої кримінальної справи Ковельською прокуратурою було накладено арешт на все його майно з метою конфіскації такого майна та подальшого стягнення відшкодувань в рамках цивільних позовів. З метою усунення виявлених у здійсненні правомочностей з володіння, користування та розпорядження належним йому об'єктом нерухомого майна, він звернувся до суду з позовом, в якому прохав звільнити з-під арешту все належне йому на праві власності нерухоме майно та скасувати відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про обтяження (арешт нерухомого майна). Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 29.05.2014 року його позов було задоволено повністю. 20.01.2015 року він звернувся до Реєстраційної служби Ковельського МРУЮ із заявою, в якій прохав на підставі рішення суду провести державну реєстрацію припинення обтяження речового права на вказане нерухоме майно та скасувати відповідні записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про обтяження - записи № 354709 та № 359765. При проведенні державної реєстрації припинення вказаних вище обтяжень, державним реєстратором було виявлено інші записи про обтяження речового права на зазначене нерухоме майно, а саме - записи № 363485 та № 363603. Як наслідок, рішенням Ковельського міськрайонного суду від 29.05.2014 року де факто було звільнено з-під арешту все належне йому на праві власності нерухоме майно, однак в силу технічної помилки було скасовано не всі записи про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Оскільки в позасудовий спосіб відновити порушене право власності він не може, змушений звертатись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, з підстав, викладених у заяві та просив його задовольнити. Представник відповідача - Ковельської ОДПІ в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Ковельського МРУЮ Волинської області в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності за наявними у справі доказами. Представник третьої особи - Ковельської міжрайонної прокуратури в судовому засіданні в задоволенні позову просила відмовити, обґрунтовуючи тим, що Ковельським міськрайонним судом прийнято рішення від 29.05.2014 року, що вступило в законну силу, яким позов [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, накладеного постановою слідчого Ковельської міжрайонної прокуратури від 05.06.2002 року. Тому провадження у даній справі за аналогічним позовом з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав підлягає закриттю. Зазначила, що позивачем не додано жодного доказу, який би підтверджував його доводи про те, що записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 363485 та № 363603 про обтяження нерухомого майна, а саме квартиру [ADDRESS], внесені на підставі постанови слідчого Ковельської міжрайонної прокуратури. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника Ковельської міжрайонної прокуратури, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 29.05.2014 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Ковельської міжрайонної прокуратори, Реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиці Волинської області про звільнення майна з-під арешту та скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про обтяження - позов задоволено повністю. Вирішено звільнити з-під арешту все нерухоме майно, належне на праві приватної власності [PERSON], в тому числі квартиру [ADDRESS], належну йому на праві спільної часткової власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 березня 2013 року Відділом обліку, розподілу та приватизації житла виконавчого комітету Ковельської міської ради, який було накладено на підставі постанови Ковельської міжрайонної прокуратури від 25 липня 2002 року. Скасувати запис № 354709 та № 359765 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про обтяження (реєстраційний номер обтяження 5373969). Вказане рішення суду набуло законної сили та звернуто до виконання. Згідно заяви від 20.01.2015 року позивач звернувся до Реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиці з проханням провести державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS]. На яку Реєстраційною службою Ковельського МРУЮ 02.02.2015 року за № 54 надано відповідь, в якій зазначено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні інші записи про обтяження майна належного [PERSON] (№ 363485, № 363604), тому реєстраційна служба не може припинити обтяження без заяви обтяжувала, встановленої форми та документу підстави припинення обтяження речового права на нерухоме майно. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, а відповідно до ч. 2 цієї статті арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Статтею 328 ЦК України закріплено, що право власності набувається на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], набуто правомірно, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05.03.2013 року. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Враховуючи, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 29.05.2014 року вирішено звільнити з-під арешту все нерухоме майно, належне на праві приватної власності [PERSON] та скасовано запис № 354709 та № 359765 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про обтяження (реєстраційний номер обтяження 5373969), вказане рішення суду набуло законної сили та звернуто до виконання, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову в частині скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про обтяження нерухомого майна. На підставі наведеного,

Outcome: partial