Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітніх дитини без згоди та супроводу батька, обгрунтовуючі свої позовні вимоги тим, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачкою, вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини її фізичний, духовний та моральний розвиток. Після розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляду за дитиною не бере, розвитком не цікавиться. Отримати від відповідача дозвіл на виїзд за кордон та оформлення проїзного документу неповнолітніх дітей вона не може, оскільки це питання в добровільному порядку між ними не врегульовано. Тому, з метою захисту прав дітей вона вимушена звернутись до суду з позовною заявою про надання дозволу на виїзд дітей закордон без згоди батька за кордон. Відповідно до останньої редакції позовної заяви, позивачка просить надати дозвіл на виїзд за кордон малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у період з 01 липня 2018 року до 30 вересня 2018 року до Республіки Болгарії та Турецької Республіки без згоди та супроводу їхнього батька громадянина Республіки Грузії [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]). У судовому засіданні позивачка та представник позивачки позов підтримали та просили задовольнити його, проти винесення заочного рішення суду не заперечували. Відповідач у судове засідання засідання не з'явився, про місце та час слухання справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Представник третьої особи в судовому засіданні в судовому засіданні, вважав, що позов підлягає задоволенню. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. [PERSON] перебувала з [PERSON] у шлюбі, який зареєстрований 25 лютого 2011 року у центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року по справі 761/20332/15-ц, шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який було зареєстровано 25.02.2011 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №289 - розірвано. Визначено місце проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом із матір'ю [PERSON]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року по справі №761/36217/15-ц, стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації № 255 від 11.05.2016 р., було надано дозвіл [PERSON] на зміну прізвищ малолітнім дітям [PERSON], 2011 р.н., [PERSON], 2012 р.н., а саме прізвище «[PERSON]» змінити на прізвище «[PERSON]». Відповідно до повторно виданих свідоцтв про народження від 01 червня 2016 року, прізвище [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], змінено на прізвище «[PERSON]». Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В довідці Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №647 Шевченківського району міста Києва № 58 від 15.06.2016 року зазначено, що батько [PERSON], з часу прийняття дитини, [PERSON] до дошкільного навчального закладу №647 жодного разу не з'являвся, дитину не приводив і не забирав, вихованням та навчанням [PERSON] не цікавиться. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації №109/05/40-7556 від 18.08.2017 р., утриманням, вихованням та доглядом дітей [PERSON] та [PERSON] займається мати, громадянка [PERSON], яка матеріально повністю утримує дітей та створює всі належні умови для повного та всебічного розвитку. Орган опіки та піклування не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Згідно довідок Медичного центру «Крапля роси» від 16 червня 2016 р., [PERSON] та [PERSON], проти показів за станом здоров'я для відпочинку міст акваторії Чорного та Середземного морів, а саме Туреччини, Болгарії, тощо, для весняно-осіннього відпочинку з метою зміцнення здоров'я, немають. Судом також встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та утримання дітей має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок, оздоровлення, дітей. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на виїзд малолітнім [PERSON] та [PERSON] за кордон без згоди батька. Суд на підставі викладеного та

Outcome: approved