Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання дії товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут» щодо припинення газопостачання у будинку [ADDRESS] , який належить їй на праві власності з 30.07.2019 по 10.08.2019 та з 02.09.2019 по 18.10.2019 протиправними; зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут» повернути їй суму у розмірі 3586 грн. 13 коп.; стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут» на її користь моральну шкоду у розмірі 400000,00 грн. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона є споживачем газопостачання та між нею та відповідачем укладено договір постачання природного газу на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . В серпні 2018 року відповідач припинив газопостачання до її будинку, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з позовною заявою про визнання дій відповідача неправомірними та зобов`язати відповідача поновити газопостачання. Під час розгляду зазначеної справи, розуміючи, що настає зимовий період, вона сплатила на розрахунковий рахунок відповідача 3586,13 грн. за поновлення газопостачання до її будинку. Рішенням Ленінського районного суду від 16 травня 2019 року, її позов було задоволено та зобов`язано відповідача поновити газопостачання безкоштовно. Вона, як і раніше, сплачувала комунальні послуги за спожитий природній газ відповідно до показників лічильника. Проте, незважаючи на це, 30 липня 2019 року відповідачем знову було припинено газопостачання до її будинку. Після численних скарг до органів влади місцевого самоврядування та до постачальника, їх було поновлено газопостачання 10 серпня 2019 року. 02 вересня 2019 року знову, безпідставно відповідач припинив газопостачання до її житлового будинку. Поновлення газопостачання відбулося 18 жовтня 2019 року, після численних скарг до органів влади місцевого самоврядування та до постачальника. Свої дії по безпідставному припиненню газопостачання представники відповідача пояснювали "помилками". Внаслідок неправомірних дій відповідача, їй спричинено негативні зміни в її житті, які виражаються у негативному переживанні та спогадах, тривоги, емоційної реакції при згадуванні про можливість чергового незаконного відключення від газопостачання, порушення сну, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут» та [PERSON] укладено договір постачання природного газу в житловий будинок [ADDRESS] та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до квитанції № 0.0.908036712.1 від 05.12.2017 року, [PERSON] сплачено за газопостачання у сумі 1000,00 грн. Згідно квитанції № 0.0.816453067.1 від 28.07.2017 року, [PERSON] сплачено за газопостачання у сумі 1376 грн. 75 коп. З Акту № 934 від 30.07.2018 року, вбачається, що представниками газового господарства проведено припинення газопостачання споживачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з заборгованістю, згідно доручення ТОВ "Миколаївгаз збут" від 30.07.2018. Позивач зазначає, що відповідач в серпні 2018 року припинив газопостачання до її житлового будинку [ADDRESS] . Після цього вона звернулася до суду з позовом про визнання дії товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут» щодо нарахування заборгованості за спожитий газ та припинення газопостачання, протиправними та зобов`язати відповідача поновити газопостачання у житловому будинку [ADDRESS] . Крім того, позивач зазначає, що під час розгляду зазначеної справи, розуміючи, що настає зимовий період, вона сплатила на розрахунковий рахунок відповідача 3586,13 грн. за поновлення газопостачання до її будинку. Проте, відповідно до квитанції № 0.0.1186611400.1 від 19.11.2018 року, [PERSON] сплачено за газопостачання у розмірі 3586,13 грн. а не за відновлення газопостачання. Доказів на підтвердження факту сплати [PERSON] саме на підключення її будинку до газопостачання, суду не надано. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.05.2019 року, визнано дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут» щодо нарахування заборгованості [PERSON] за спожитий газ та припинення газопостачання протиправними. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут» поновити газопостачання у житловому будинку [ADDRESS] споживачу [PERSON] . 10 серпня 2019 року, слюсарями аварійно-диспечерської служби АТ "Миколаївгаз" підключено газове обладнання до житлового будинку [ADDRESS] в присутності [PERSON] , що підтверджується Актом № 2037 від 10.08.2019 року. Згідно повідомлення АТ "Миколаївгаз" від 15.08.2019 про припинення газопостачання/розподілу природного газу, [PERSON] повідомлено про те, що на підставі отримання від постачальника письмової заяви про припинення газопостачання за адресою: [ADDRESS] , Оператором ГРМ буде припинено газопостачання з 02.09.2019 року. З Акту від 02.09.2019 року, вбачається, що представниками газового господарства проведено припинення газопостачання споживачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 18 жовтня 2019 року, слюсарями аварійно-диспечерської служби АТ "Миколаївгаз" підключено газове обладнання до житлового будинку [ADDRESS] в присутності [PERSON] , що підтверджується Актом від 18.10.2019 року. ТОВ "Миколаївгаз Збут" 24.12.2019 року на адресу [PERSON] направлено повідомлення про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості у сумі 3649 грн. 68 коп. протягом 15 днів з дня отримання даного повідомлення. Згідно копій квитанцій, долучених позивачкою до матеріалів справи, [PERSON] сплачувала за газопостачання в липні 2019 року у сумі 85,50 грн.; в серпні 2019 року у сумі 85,50 грн.; в грудні 2019 року у сумі 710 грн. Відповідно до рахунку № [NUMBER] від 12.01.2020 року, [PERSON] станом на 01.12.2019 року має заборгованість у розмірі 4374,94 грн.; сплачено у грудні - 710 грн. Нараховано за грудень: поставка газу на загальних умовах - 2040,77 грн.; доставка газу - 413,26 грн.; пеня за попередні періоди - 7,7 грн. До сплати - 6126,67 грн. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частина 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) встановлено, що до комунальних послуг належать в тому числі послуги з постачання та розподілу природного газу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону «Про житлово-комунальні послуги» виконавцями з послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. Відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регламентовано Кодексом газорозподільних систем, Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 р. № 2246 (далі Правила № 2246), що втратили чинність 16.07.2016 р., та Правилами постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496 (далі - Правила № 2496). За положеннями п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтями 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Плата за комунальні послуги відповідно до ст. 67 ЖК України та ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» нараховується щомісячно, а її розмір розраховується за затвердженими в установленому порядку тарифами та відповідно до показань приладів обліку або за встановленими нормами. Судом встановлено, що на момент виникнення спору правовідносини між постачальником та споживачами природнього газу, з урахуванням їх взаємовідносин з оператором газорозподільної системи регулювались Правилами постачання природнього газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року, і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 06.11.2015 року за № 1386/27827. Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Правил № 2496 постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідно до пункту 17 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила), якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий природний газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення (з відміткою про вручення) з вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та допустити представника постачальника за пред`явленням службового посвідчення на об`єкт для пломбування запірних пристроїв, що має здійснюватися з дотриманням техніки безпеки. При цьому в повідомленні про припинення споживання природного газу постачальник має зазначити підстави та дату припинення газоспоживання, яка не може бути раніше ніж через три дні після дати отримання повідомлення. Згідно пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, випадках, зокрема: несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу. Оператор ГРМ має надати повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу). Згідно пункту 5 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування. Процедура відновлення газопостачання врегульована пунктом 6 глави 7 розділу VІ Кодексу ГРМ, відповідно до якого відновлення газопостачання здійснюється оператором протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільський місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання та після усунення порушень за їх наявності і відшкодування оператору витрат на припинення та відновлення газопостачання. Згідно повідомлення АТ "Миколаївгаз" від 15.08.2019 про припинення газопостачання/розподілу природного газу, [PERSON] повідомлено про те, що на підставі отримання від постачальника письмової заяви про припинення газопостачання за адресою: [ADDRESS] , Оператором ГРМ буде припинено газопостачання з 02.09.2019 року. Представниками газового господарства було проведено припинення газопостачання споживачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з наявністю у останньої заборгованості зі сплати комунальних послуг з спожитий природний газ. Отже, механічне від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи здійснюється у випадках, чітко визначених Кодексом ГРС, а саме: при несанкціонованому відновленні газоспоживання (розподілу природного газу), відмові представникам оператора ГРМ в доступі до об`єкта споживача для припинення газопостачання (розподілу природного газу), у тому числі для локалізації чи ліквідації аварійної ситуації, а також після закінчення (розірвання) договору розподілу природного газу. Матеріалами справи встановлено, що підставою для відключення позивача від мереж газопостачання стала заборгованість за спожитий природний газ. Представниками аварійно-диспечерської служби АТ "Миколаївгаз" було проведено підключення газового обладнання споживачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З рахунку № [NUMBER] від 12.01.2020 року, вбачається, що [PERSON] станом на 01.12.2019 року має заборгованість за послуги з газопостачання у розмірі 4374,94 грн. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що нею було сплачено за відновлення газопостачання у сумі 3586,13 грн. Посилання позивача на квитанцію № 0.0.1186611400.1 від 19.11.2018 року, суд не бере до уваги, оскільки в назначені платежу вказано "за газопостачання [PERSON] жовтень 2018". Щодо визнання протиправними дії ТОВ "Миколаївгаз збут" по припинення газопостачання в будинок [ADDRESS] , який належить [PERSON] з 30.07.2019 по 10.08.2019 та з 02.09.2019 по 18.10.2019, суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволення у зв`язку з недоведеністю. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 400000,00 грн., суд приходить до наступного. Згідно з частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначено положеннями частини першої статті 1167 ЦК України, за змістом яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою яка її завдала. Відповідно до положень ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Виходячи зі змісту зазначеної норми матеріального права, особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Позивачем не надано доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння їй сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань і матеріальні витрати, які позивач поніс та планує понести в зв`язку з цим. Також в ході розгляду справи не встановлено неправомірності дій відповідача які б спричинили моральну шкоду позивачці. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed