Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та Вербської сільської ради Чечельницького району Вінницької області про визнання права власності за набувальною давністю. Позовні вимоги мотивує тим, що у 2008 році придбав за 3 (три тисячі) гривень у [PERSON] будинок який знаходиться в [ADDRESS] , що зафіксовано розпискою та мав належним чином оформити спадщину та оформити договір купівлі продажу. Так як [PERSON] [INFO] , належним чином оформити договір купівлі продажу не встиг. З того часу позивач почав відкрито користуватися будинком, доглядає за господарством, утримує його, постійно проводить ремонт. Тому звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на домоволодіння за набувальною давністю. В судове засідання позивач не з`явився, звернувшись до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача сільський голова Вербської сільської ради Чечельницького району Вінницької області Блиндур С.А. в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по слідуючих обставинах. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Вербської сільської ради Чечельницького району Вінницької області [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до розписки від 15 січня 2008 року [PERSON] продала свій житловий будинок в с. Вербка [PERSON] . Гроші в сумі 3000 гривень [PERSON] одержала в присутності свого племінника [PERSON] . Відповідно до договору купівлі продажу будинку від 25 грудня 1991 року, відповідно до якого [PERSON] купила житловий будинок у [PERSON] . Відповідно до довідки КП "Тульчинське МБТІ" від 26 березня 2020 року № 297, станом на 31.12.2012 року згідно архівних даних власником нерухомого майна, яке розташоване за адресою [ADDRESS] була [PERSON] як голова колгоспного двору на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 14.01.1991 року № 434, видане згідно рішення виконкому Чечельницької районної Ради народних депутатів від 13.08.1987 року №139 та рішення виконкому Вербської сільської ради народних депутатів від 18.07.1990 року №9, дане свідоцтво зареєстроване в КП "Тульчинське МБТІ" 14.01.1991 р. під Р № 457. Із довідки виданої Вербською сільською радою Чечельницького району Вінницької області від 08.05.2020 року за № 383 з погосподарської книги №5, особовий рахунок [NUMBER] , житловий будинок [ADDRESS] відноситься до суспільної групи колгоспників. Станом на [INFO] склад двору слідуючий [PERSON] , померла [INFO] . Із довідки, виданої Вербською сільською радою Чечельницького району Вінницької області від 14.05.2020 року за № 390 про те, що земельна ділянка по [ADDRESS] , на якій розташований житловий будинок, що належав [PERSON] не успадковувалась та у власність не передавалась станом на травень 2020 року. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Частиною 4 ст. 344 ЦК України передбачено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. У пункті 9 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Згідно ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що будинок набутий позивачем правомірно, а другим шляхом визнати за ним право власності неможливо, через відсутність належних документів, визнання відповідачами позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на будинок відповідно до технічного паспорту станом на 22 березня 2020 року житловою площею 20.0 кв.м., загальною площею 47.3 кв.м., допоміжною площею 27.3 кв.м., який позначений на плані літ. "А", 1-2 - огорожі за набувальною давністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved