Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

У лютому 2014 року ПАТ «Мегабанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в який просив стягнути з відповідача суму в розмірі 116535,95 грн. в якості відшкодування збитків за завдану майнову шкоду внаслідок втрати предмета застави. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 10.04.2007 року між ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого Банк надав [PERSON] грошові кошти на покупку автомобіля GWM HOVER, 2006 року випуску, в розмірі 22 720, 00 дол. США на строк до 09.04.2014 р. зі сплатою 10,5 % річних. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором між ним та позивачем був укладений договір застави, за яким зазначений вище автомобіль було передано у заставу ПАТ «Мегабанк» за оголошеною вартістю 127 000 грн. Рішенням Московського районного судум. Харкова від 29.11.2011 року позов ПАТ «Мегабанк» задоволено та звернено стягнення на предмет застави, а саме - автомобіль GWM HOVER, 2006 р.в., номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Вказане рішення набрало законної сили та пред'явлено до примусового виконання до Московського відділу державної виконавчої служби, де в ході виконавчого провадження та розшуку автомобіля було отримано інформацію, що зазначений автомобіль - предмет застави було знято з обліку та відчужено. Також, було встановлено, що зняття з обліку та відчуження здійснено арбітражним керуючим [PERSON], який діяв в якості ліквідатора ФО-П [PERSON], згідно постанови Господарського суду Харківської області від 20.02.2012 року по справі № 5023/190/12, якою фізичну особу-підприємця [PERSON] визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру. Зазначена постанова Господарського суду Харківської області була скасована 28.08.2012 року постановою Харківського апеляційного господарського суду, провадження по справі припинено. Відчуження предмета застави відповідачем було здійснено на підставі протоколу № 1 проведення аукціону від 24.04.2012 року з продажу автомобіля - предмета застави та договору №Т1-134 купівлі-продажу від 26.04.2012 року, укладеного на підставі цього протоколу. Автомобіль було зареєстровано за новим власником [PERSON] На транспортний засіб закріплено номерні знаки [NUMBER] та виписано свідоцтво про реєстрацію [NUMBER]. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.07.2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24.09.2013 року було визнано недійсним протокол № 1 проведення аукціону від 24.04.2012 року з продажу автомобіля (предмета застави) GWM HOVER, 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER], та договір № Т1-134 купівлі-продажу від 26.04.2012 року, укладений на підставі цього протоколу. Скасовано перереєстрацію цього автомобіля. Згідно довідки ДАІ автомобіль - предмет застави знято з обліку та не зареєстровано. Позивач зазначає, що втрата предмета застави та неможливість оголосити його в розшук спричинена незаконним відчуженням відповідачем предмета застави, а тому з [PERSON] підлягає стягненню спричинений збиток - залишок заборгованості за кредитним договором. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.11.2011 рокупо справі № 2-6234/11 звернено стягнення на предмет застави за договором застави рухомого майна № 09-293П/2007-з від 10.04.2007 року, а саме - на автомобіль GWM HOVER, 2006 р.в., номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], шляхом укладення ПАТ «Мегабанк» від імені [PERSON] договору купівлі-продажу предмета застави з іншою особою покупцем, для задоволення вимог позивача за кредитним договором № 09-293П/2007 від 10.04.2007 року в розмірі 11258,70 дол. США та 1445,16 грн., а також зобов'язано [PERSON] передати ПАТ «Мегабанк» автомобіль, ключі та всі документи на нього з метою укладення договору купівлі-продажу Банку з іншою особою-покупцем. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за договором застави рухомого майна № 09-293П/2007-з від 10.04.2007 року в розмірі 25 400,00 грн. Вказане рішення набрало законної сили та пред'явлено до примусового виконання до Московського відділу державної виконавчої служби. В ході виконавчого провадження та розшуку автомобіля ПАТ "Мегабанк" було отримано інформацію, що зазначений автомобіль - предмет застави було знято з обліку та відчужено. Окрім того, було встановлено, що зняття з обліку та відчуження було здійснено арбітражним керуючим [PERSON], який діяв в якості ліквідатора ФО-П [PERSON], згідно постанови Господарського суду Харківської області від 20.02.2012 року по справі № 5023/190/12, якою фізичну особу-підприємця [PERSON] визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру. Вказана постанова Господарського суду Харківської області від 20.02.2012 року про визнання [PERSON] банкрутом була скасована постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.08.2012 року, провадження по справі припинено. Судом встановлено, що відчуження предмета застави відповідачем було здійснено на підставі протоколу № 1 проведення аукціону від 24.04.2012 року з продажу автомобіля - предмета застави та договору № Т1-134 купівлі-продажу від 26.04.2012 року, укладеного на підставі цього протоколу. Автомобіль було зареєстровано за новим власником [PERSON] На транспортний засіб закріплені номерні знаки [NUMBER] та виписано свідоцтво про реєстрацію [NUMBER]. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.07.2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24.09.2013 року, було визнано недійсним протокол № 1 проведення аукціону від 24.04.2012 року з продажу автомобіля GWM HOVER, 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER], та договір № Т1-134 купівлі-продажу від 26.04.2012 року, укладений на підставі цього протоколу. Скасовано перереєстрацію цього автомобіля. Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Стаття 216 ЦК України визначає правові наслідки недійсності правочину, зокрема недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11, ст. 14 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з приписами ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.07.2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24.09.2013 року, встановлено: Продаж предмета застави [PERSON] здійснено без повідомлення Заставодержателя - ПАТ "Мегабанк" про відчуження та отримання від Заставодержателя згоди на відчуження в супереч приписів ч. 2 ст. 586 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про заставу», ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ч.ч. 4, 5 ст. 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин, арбітражний керуючий зобов'язаний повідомляти комітет кредиторів та кредиторів, вимоги яких забезпечені заставою, про час, місце та умови продажу заставного майна окремим рекомендованим листом з повідомленням про вручення). Визначення стартової ціни продажу - 18 650,00 грн., відповідачем було здійснено самовільно, з явним заниженням його вартості, без отримання відповідної оцінки суб'єкта оціночної діяльності. Наданий відповідачем та залучений до матеріалів справи Звіт про оцінку майна - предмета застави від 20.03.2012 року, проведений ФО-П [PERSON], здійснений з метою визначення ліквідаційної вартості майна, а не визначення ринкової вартості з метою продажу. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до п. 1.4. Договору застави № 09-293П/2007-з від 10.04.2007 року за рахунок предмета застави Заставодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, а також відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням, відшкодування збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов цього договору застави майна. Отже суд приходить до висновку, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.07.2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24.09.2013 року, встановлені факти порушення відповідачем законодавства при здійсненні дій із заставним майном, щодо якого позивач має право на звернення стягнення. Листом № 6692/10-30/ДВ-11 від 27.08.2013 року Московський ВДВС ХМУЮ було повідомлено ПАТ «Мегабанк» про те, що оскільки визначене виконавчим документом майно - автомобіль GWM HOVER, 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER], зареєстроване не за боржником [PERSON], накласти арешт та оголосити в розшук зазначений транспортний засіб не уявляється можливим. З матеріалів справи вбачається, що 05.12.2013 року Управлінням ДАІ ГУМВС України в Харківській області ПАТ «Мегабанк» повідомлено, що згідно з інформаційної бази даних ДАІ МВС України автомобіль GWM HOVER, 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER], 18.06.2013 року знято з обліку у ВРЕР Горлівки Донецької області. 15.08.2013 року зареєстровано у ВРЕР Горлівки Донецької області. 30.11.2013 року авто знято з обліку для реалізації в межах України у ВРЕР Горлівки Донецької області та на час розгляду справи не зареєстровано. Згідно ч. 2 ст. 582 ЦК України оцінка предмета застави здійснюється заставодавцем разом із заставодержателем відповідно до звичайних цін, що склалися на момент виникнення права застави, якщо інший порядок оцінки предмета застави не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1.4. Договору застави майна № 09-293П/2007-з від 10.04.2007 року, вартість автомобіля GWM HOVER, 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER], становить 127000,00 грн. Рішенням Московського районного суду м. Харкова по справі № 2-6234/11 вимоги ПАТ «Мегабанк», що задовольняються за рахунок предмета застави - GWM HOVER, 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER], становлять суму 11258,70 дол. США та 26545,16 грн. Згідно ч. 10 ст. 13 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин, розпорядник майна несе відповідальність за неналежне виконання своїх повноважень відповідно до законодавства України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сума збитків, спричинена позивачу втратою предмета застави - автомобіля GWM HOVER, 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER], у зв'язку з порушенням відповідачем законодавства, що регулює порядок та умови відчуження предмета застави в процедурі банкрутства, відповідає заявленим позовним вимогам - 116535,95 грн. Таким чином, позовні вимоги ПАТ "Мегабанк" підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з [PERSON] на користь Банку слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved