Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

09 грудня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] де просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Львівська область, Камянка-Бузький район, с. Убині, вул. Нова, 4. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 05.03.1993р. померла його мати [PERSON], а 02.09.1994р. помер його батько [PERSON] За життя батьки проживали у [INFO], який їм належав на підставі свідоцтва про право власності від 20.01.1991р. та який відносився до майна колгоспного двору. Вказує, що його сестри відповідачі по справі, з батьками не проживали та заяви нотаріусу про прийняття спадщини не подали, а тому він є єдиним спадкоємцем. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не прибули, однак на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце його слухання повідомлялись належним чином. З огляду на повторну неявку відповідачів в судові засідання, суд проводив заочний розгляд справи у відповідності до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Згідно з свідоцтвом про народження серії ІІ-ЯР №446358 від 02.10.1958 р. позивач [PERSON], є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Як видно із свідоцтв про смерть [PERSON] вона померла 06.04.1993р. (а.с. 9), а [PERSON] помер 02.09.1994р. (а.с. 6). Спадковою справою, яка заведена після смерті [PERSON] (а.с. 77-82) доводиться, що єдиним спадкоємцем до його майна є його син позивач [PERSON] Причому спадкове майно складається із грошової компенсації, на що йому і видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.06.1996р. Судом також встановлено, що за життя [PERSON] та [PERSON] були прописані та проживали у житловому будинку №4 по вул. Новій у с. Убині Камянка-Бузького району (а.с. 16-19). Із копій погосподарських книг Банюниської сільської ради за 1991-1995р.р. та за 1986-1990рр. видно, що господарство [PERSON] відносилось до колгоспного двору, суспільна група "колгоспники". Також, матеріали справи місять дублікат Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 20.01.1991р. згідно якого будинок №4 по вул. Новій у с. Убині дійсно належить до колгоспного двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 7). Оскільки спадщина після смерті [PERSON] та [PERSON] була відкрита та прийнята до 01.01.2004р., то за правилами п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до правовідносин, що виникли із спадкування їх майна слід застосовувати ЦК України 1963 року. Стаття 549 ЦК 1963р. визначає, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, або якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Також, відповідно до ст. 551 цього Кодексу якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Враховуючи, що батько позивача помер після його своєї дружини (матері позивача), і такий проживав спільно з нею на момент її смерті, то він прийняв після неї спадщину шляхом фактичного її прийняття. А оскільки матеріали справи містять заяву про прийняття спадщини від позивача після смерті його батька, а інших заяв не надходило і позивачу єдиному видано свідоцтво про право на спадщину, то він є єдиним спадкоємцем до майна свого батька. У Постанові Верховного Суду України N 20 від 22.12.1995р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Так як судом встановлено, що покійні [PERSON] та [PERSON] були членами колгоспного двору і таке ними придбане до 15.04.1991р., то вони буди власниками цього майна, яке на даний час повинно перейти до позивача як законного спадкоємця своїх батьків. Також суд враховує наявність у позивача перешкод у оформленні своїх спадкових прав, що підтверджується постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.03.2017р. (а.с. 58). Як вказано у п. 3.3. [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Тому, вимоги позивача підлягають до задоволення повністю. На підставі ст. ст. 1220, 1223, 1233 ЦК України, ст. ст. 8, 11, 15, 88, 208-209, 214-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved