Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 17 лютого 2014 року було відмовлено у задоволенні позову об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Калініна-8» до Зугреської міської ради, [PERSON] про солідарне стягнення обов*язкових платежів на утримання та ремонт неподільного майна у багатоквартирному будинку у розмірі 2 853 гривні. Не погодившись із рішенням суду, позивач приніс апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні з наступних підстав: - відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не з*ясував хто є власником квартири [ADDRESS] і не замінив неналежного відповідача на належного, - однією із підстав для відмови у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив відсутність договірних відносин між позивачем та власником квартири, Під час розгляду справи в апеляційній інстанції представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача Зугреської міської ради не з*явився, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, про що свідчить направлена на його адресу телефонограма, яка зареєстрована у журналі телефонограм. [PERSON] у судове засідання апеляційної інстанції не з*явилась, повідомлена про час і місце розгляду справи у відповідності до вимог частини 1 статті 77 ЦПК України за останнім відомим місцем проживання, про що свідчить відмітка на судовий повістці, зроблена житловим органом про неможливість її вручення через не проживання за цієї адресою. Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині відмови у задоволені позову до [PERSON] скасуванню із ухваленням нового рішення з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення заборгованості з [PERSON] за утримання будинку та прибудинкової території, суд першої інстанції виходив із того, що вона не є власником квартири [ADDRESS], не є членом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Калініна-8», а тому не повинна нести витрати по утриманню і обслуговуванню житлового будинку. Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з наступних підстав. Із матеріалів цивільної справи вбачається. Відповідачка [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] (а.с. 6). Через несплату витрат на утримання будинку та прибудинкової території виникла заборгованість за період з 2008 року по вересень 2013 року у розмірі 2 853 гривні. Розрахунок, наданий позивачем, зроблений виходячи із загальної площі квартири 31.7 кв.м. та вартості по утриманню 1 кв.м. в розмірі 1.5 гривень, а саме: 31.7 х 1.5 = 47.55 гривень щомісячно. Вказані розцінки були затверджені рішенням загальних зборів об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Калініна-8». Згідно із витягом із Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на квартиру [ADDRESS] ні за ким не зареєстровано. В зв*язку з тим, що відповідачка як особа, яка зареєстрована в цій квартирі і є споживачем наданих послуг, вона повинна нести витрати по утриманню будинку та прибудинкової території (а.с. 38-39). Згідно із Статутом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Калініна-8» воно здійснює свою діяльність на підставі Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", Цивільного, Житлового та Земельного Кодексів України та на підставі інших нормативно-правових актів та Статуту об*єднання. Відповідно до преамбули Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" цей Закон визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку. Метою створення об'єднання згідно із статтею 4 цього Закону є забезпечення і захист прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Виходячи із наведених норм права та пункту 2.1 Статуту об*єднання, останній був створений для належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Статтею 20 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено визначення часток обов'язкових платежів на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна, а саме: частиною 2 цієї статті визначено, що частка в загальному обсязі обов'язкових платежів на утримання і ремонт загального майна та в інших спільних витратах у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі приміщень, що перебувають у користуванні фізичних або юридичних осіб. Рішенням загальних зборів об'єднання співвласників багатоквартирного будинку від 12 вересня 2008 року було затверджений тариф членських внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 1 гривня 50 копійок на один квадратний метр загальної площу квартири в місяць. Таким чином членські внески фактично є витратами по утриманню будинку та прибудинкової території. Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналогічна норма закріплена і в частині 5 статті 13 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку". При цьому розмір заборгованості по утриманню квартири, в якій зареєстрована відповідачка, був нарахований, виходячи із площі приміщення у розмірі 31.7 кв.м. та тарифу у розмірі 1 гривня 50 копійок за один квадратний метр загальної площі квартири за місяць, тобто плата за місяць по квартирі складає 47 гривень 55 копійок (31.7 кв.м. х 1 гривня 50 копійок = 47.55). Позивач просить стягнути заборгованість по комунальним послугам з вересня 2008 року по серпень (включено) 2013 року у розмірі 2 853 гривні. У відповідності до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення рішення. Виходячи із встановлених обставин, наданих сторонами доказів, та вимог закону відповідачка [PERSON] повинна нести витрати по утриманню будинку та прибудинкової території, а тому висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про стягнення з [PERSON] цієї заборгованості зроблений із порушенням норм матеріального і процесуального права. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Оскільки судом першої інстанції неправильно застосований матеріальний закон, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову з [PERSON] підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позову і стягнення з неї на користь позивача заборгованості за період з серпня 2008 року по серпень (включно) 2013 року у розмірі 2 853 гривні. Оскільки апеляційним судом задоволені позовні вимоги про стягнення заборгованості у поновному обсязі, то у відповідності до статті 88 ЦПК України апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Калініна-8» судовий збір у розмірі 229 (двісті двадцять дев*ять) гривень 40 копійок. Що стосується рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позову про стягнення заборгованості за комунальні послуги з Зугреської міської ради, то суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що міська рада не повинна нести відповідальність по заборгованості, яка утворилась по квартирі [ADDRESS], оскільки відповідно до приведених норм матеріального права обов*язок по утриманню цієї квартири лежить на її користувачі [PERSON]

Outcome: partial