Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася з позовом доЛиповецької міської ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), з вимогами: - визнати за позивачем право власності на Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, вчиненим спадкодавцем 20.08.2015, відповідно до якого спадкодавець заповіла житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] в рівних частинах - позивачу та її сестрі [PERSON] , а земельну ділянку,площею 2,4863 га, розташованої на території Очитківської сільської ради Оратівського району Вінницької області - сестрі [PERSON] . Позивач спадщину прийняла та звернулась із заявою про прийняття його спадщини до нотаріальної контори. Інші спадкоємці відсутні. Однак постановою від 11.12.2020 нотаріус Манус В.В. відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на спадкове майно на ім`я спадкодавця відсутні, за життя не було проведено державної реєстрації її прав на дане нерухоме майно. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 07.07.2021призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Відповідачем відзиву до суду не подано, однак канцелярією суду було одержано заяву представника відповідача з проханням розглянути справу за його відсутності, а також про визнання позову проти задоволення якого він не заперечує. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак остання у своїй заяві просила суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. З огляду на те, що в підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло оспорюване майно. За життя [PERSON] склала заповіт, який 20.08.2015 посвідчено секретарем Очитківської сільської ради Оратівськогорайону Вінницької області, і згідно якого житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] в рівних частинах було заповідано позивачу та сестрі позивача [PERSON] , а земельну ділянку, площею 2,4863 га, розташовану на території Очитківської сільської ради Оратівського району Вінницької області - [PERSON] . Заповіт не змінено і не скасовано (а.с. 10). Як вбачається із довідки Росошанськоїсільської ради, станом на 15.04.1991 головою колгоспного двору, до якого належав будинок [ADDRESS] , були мати позивача[PERSON] , а також сестра позивача [PERSON] (а.с. 11). Факт родинних відносин позивача із спадкодавцем підтверджено належними та допустимими доказами (а.с. 9). Із матеріалів спадкової справи №68/2020 вбачається, що позивач, будучи дочкою спадкодавця спадщину за заповітом прийняла, подавши заяву відповідного змісту (а.с. 32 - на звороті). Інші спадкоємці від спадщини відмовились, про що нрадли відповідні заяви. Однак постановою від 11.12.2020 нотаріус Манус В.В. відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на спадкове майно на ім`я спадкодавця відсутні, за життя не було проведено державної реєстрації її прав на дане нерухоме майно.Тому вищезазначені обставини послугували підставою для звернення позивача до суду. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із нормою ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Перевірені судом зібрані у справі доказами свідчать про те, що позивач цього спору спадщину прийняла, отож вона їй належить у розмірі 1/2 частки. Правовстановлюючий документ на оспорюваний будинок на ім`я спадкодавця відсутній, що унеможливлює реалізацію спадкових прав позивачем в нотаріальному порядку. Відповідно до п 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Згідно ст. 120 ЦК Української PCP 1964 майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. На підставі ст.ст. 121, 123 ЦК Української PCP 1964 володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22.12.2005 (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п. "а" п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Із матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON] вбачається, що позивач, будучи дочкою та маючи право на обов`язкову частку у спадщині, її прийняла подавши заяву відповідного змісту. Утім оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку на вказане майно, що увійшов до складу спадкової маси позбавлена можливості за обставин, незалежних від її волі. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від неї. За таких обставин, суд дійшов висновку, що наявність порушених прав позивача є очевидною, а обраний спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду . Разом з тим, представник відповідач подала до суду заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. Розподіл витрат суд здійснює відповідно до ст.141 ЦПК України. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат зважає на те, що позивач просить їх покласти на неї, а тому не стягує їх з відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved