Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Позивач просить звільнити його від сплати заборгованості та штрафу по аліментах, від сплати аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та відкликати з Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва виконавчого листа № 2-1964/2011, який виданий 30.04.2011р. Броварським міськрайонним судом Київської області. В обґрунтування позову зазначив, що з серпня 2002 року він з відповідачкою проживали однією сім?єю без реєстрації шлюбу, у цей період у відповідачки народився син [PERSON] , [INFO] , позивач був записаний батьком дитини. На початку 2005 року сімейні стосунки між ними остаточно припинилися, однак у жовтні 2018 року йому стало відомо про те, що у 2007 році його за рішенням суду позбавлено батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON] , стягнуто з нього аліменти на його утримання в розмірі ј його заробітку, постаовою виконавчої служби накладено штраф у розмірі 78729,91 грн. за прострочення зі сплати аліментів. Про ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів позивач не знав. Крім того відповідач повідомила йому, що він не є біологічним батьком хлопчика, внаслідок чого він звернувся до суду з позовом про виключення відомостей з актового запису про народження дитини та, після проведення генетичної експертизи, встановлено факт, що він не є біологічним батьком неповнолітнього [PERSON] та виключено відомості про нього як про батька з актового запису про народження хлопчика. Враховуючи, що він не є батьком дитини, просить суд звільнити його від сплати виниклої заборгованості та штрафу по аліментах та від сплати аліментів, оскільки обов?язок утримувати дитини мають батьки. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно не з`явилася в судове засідання; була повідомленою належним чином, шляхом направлення їй рекомендованих листів за адресою її зареєстрованого місця проживання, які вона отримувала особисто, про що свідчать наявні справі рекомендовані поштові повідомлення про вручення поштового відправлення. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, і вона не повідомила про причини неявки. Третя особа будь-яких пояснень з приводу даного позову до суду не направила. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, ухвалив провести заочний розгляд справи, згідно ст.223 та ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов наступних висновків: Згідно паспортних даних [PERSON] народився [INFO] в м. Кузнецовськ Рівненської області; сімейний стан: 16.12.05. зареєстрував шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис 966. Від шлюбу з [PERSON] виховують п?ятьох дітей, з них троє спільних: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2007р. [PERSON] позбавлено батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2011р. у цивільній справі № 2-1964/2011 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.04.2011р. і до досягнення дитиною повноліття. Згідно інформації про виконавче провадження від 08.12.2019р. до Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 07.05.2014р. на примусове виконання надійшов виконавчий лист від 30.04.2014р. № 2-1964/2011, виданий Броварським міськрайонним судом Київської області, про стягнення аліментів; боржник: [PERSON] , стягувач [PERSON] , про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.04.2011р. і до досягнення дитиною повноліття. 08.05.2014р. відкрито виконавче провадження 432290423. 26.09.2014р. з метою забезпечення виконання рішення суду та у зв?язку з заборгованістю по аліментах, яка станом на 01.09.2014р. становить 45918,33грн., винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] 24.09.2018р. державним виконавцем звернуто стягнення на кошти на рахунках боржника; сума звернення стягнення: 157459,83грн. 28.09.2018р. державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника [PERSON] в розмірі 78729,91грн. у зв?язку із існуючою заборгованістю зі сплати аліментів. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.10.2019р. виключено відомості про батьківство [PERSON] з актового запису № 2124 від 04.10.2003 року про народження [PERSON] , [INFO] . Рішення набрало законно сили 22.11.2019р. Таким чином встановлено, що позивач не є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Щодо звільнення позивача від обов?язку сплати аліментів: Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 136 СК України, Ч.1 - Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Ч2 - У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно ч. 1 ст. 140 СК України стягнення з особи, яка записана батьком, матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї як батька, матері дитини з актового запису про її народження. Згідно ст.180 СК України обов?язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Згідно ч.5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Таким чином, у рішенні суду від 22.10.2019р. встановлено, що позивач не є біологічним батьком неповнолітнього [PERSON] , відомості про нього як про батька виключені з актового запису про народження дитини, а тому в подальшому немає підстав для стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , який не є його дитиною, і відповідно до закону позивач немає ніяких батьківських обов?язків по відношенню до цієї дитини, в тому числі і обов?язку її утримувати, сплачувати аліменти. Дана позовна вимога підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги про звільнення позивача від сплати заборгованості та штрафу по аліментах, суд зазначає наступне: Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтоваться на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1-2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. За змістом ч. 8 ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження" спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Частиною 14 цієї статті встановлено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу. Згідно ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", також, передбачено, що суд може за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити заявника від сплати заборгованості (п. 22). Частиною першою ст. 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Статтею 1215 ЦК визначено: Ч1- не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Оскільки позивач не є батьком дитини з самого її народження, то у нього взагалі не виникало обов?язку по утриманню вказаної дитини та сплаті аліментів. Згідно приписів ст. 14 ЦК України на особу не може бути покладено такого обов?язку. Враховуючи, що аліменти у вказаній сумі (в розмірі розрахованої виконавцем заборгованості), позивач не сплачував і стягувач не отримував, а також враховуючи, обставину, що має істотне значення (що позивач не є і не був батьком дитини і була відсутня підстава для покладення на нього обов?язку по отримуванню дитини), то суд вважає, що дана обставина є такою, що має істотне значення і є підставою для звільнення платника аліментів від сплати заборгованості по аліментах. Так само дана обставина має істотне значення і розглядається судом як підстава для звільнення позивача від сплати штрафу, який був нарахований виконавцем у виконавчому провадженні про стягнення аліментів, і який за приписами статті 71 ЗУ "Про виконавче провадження" перераховуються стягувачу (у даному випадку відповідачу). Оскільки згідно ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження" кінцевим отримувачем штрафу є стягувач, то відповідачка є належним відповідачем за даною позовною вимогою. У зв?язку з цим, суд вважає можливим дану позовну вимогу розглянути у даній справі в порядку позовного провадження, а не в порядку оскарження дій, рішень державного виконавця. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з тим, враховуючи, що позивач, не є батьком цієї дитини, і в даному випадку відсутня першопричина для покладення на нього обов?язку по утриманню цієї чужої для нього дитини, то задоволення позову і звільнення позивача від сплати аліментів, заборгованості по аліментах і штрафу не є тими інтересами дитини, які повинні захищатися в межах даної справи. Оскільки суд даним рішенням припиняє стягнення аліментів з позивача і відсутні підстави для здійснення стягнень за даним виконавчим листом на весь подальший період, на який стягувались аліменти судовим рішенням, а також враховуючи, що обставина, яка стала підставою для припинення стягнення аліментів, не є тимчасовою, і не може змінитись, враховуючи виключення запису про позивача як батька дитини, чим припиняються надалі будь-які відносини між позивачем і вказаною дитиною, то є підстави для відкликання виконавчого листа з виконання. Оскільки позов задовольняється повністю, то відповідно ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягають понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved