Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТАЛТЕКС МЕРІНО» та просить: стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 7 964,33 грн. та середній заробіток за період затримки розрахунку з 07 вересня 2019 року по 17 грудня 2019 року в сумі 20 105,78 грн. (дана сума зазначена без обов`язкових відрахувань до бюджету). Позов мотивовано тим, що з 08 січня 2019 року по 06 вересня 2019 року вона працювала на посаді аудитора на ТОВ "ІТАЛТЕКС МЕРІНО". 06 вересня 2019 року її було звільнено з роботи за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. На день звільнення роботодавець не провів із нею розрахунок. Борг підприємства станом на момент звільнення становив 7 964,33 грн. Крім того, просить стягнути також на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку з 07.09.2019 по 17.12.2019 у розмірі 20 105 грн. 78 коп. Ухвалою суду від 21.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. До початку судового розгляду позивач надала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку на час затримки розрахунку підтримала. Вказала, що заробітна плата в сумі 7 964 грн. 33 коп. відповідачем їй була виплачена. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач до суду та учасникам справи відзив не надіслав. В порядку ч.1 ст.281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи з винесенням заочного рішення. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного: Судом було встановлено, позивач в період з 08 січня 2019 року по 06 вересня 2019 року працювала в ТОВ "ІТАЛТЕКС МЕРІНО" на посаді провідного аудитора, що підтверджується копіями трудової книжки; 06 вересня 2019 року звільнена з роботи за власним бажанням ( а.с. 7). Основним Законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Відповідно до ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить, зокрема, від результатів праці. Відповідно до положень ст. 21-22, 30 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 15 Закону України "Про оплату праці" оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно ч. 1ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Станом на момент звільнення позивача, сума заборгованості з нарахованої, але не виплаченої позивачу роботодавцем ТОВ "ІТАЛТЕКС МЕРІНО" заробітної плати становила 7 964,33 грн., що підтверджується розрахунковим листом за вересень 2019 року ( а.с. 10). Повний розрахунок по заробітній платі з позивачем відповідач здійснив 27.12.2019, що підтверджується копією виписки з банківського карткового рахунку. Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, при цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100. Відповідно до п.8 зазначеної постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів. Згідно абз. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати. затвердженого Постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. № 100, нарахування виплат, то обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках. передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плані за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на числи відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством. - на число календарних днів за цей період. Відповідно до наданого позивачем розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 07.09.2019 по 17.12.2019 в сумі, загальний розмір середнього заробітку за час затримки складає 20 105 грн. 78 коп. (283,18 грн. х 71 робочі дні) ( сума зазначена без обов`язкових відрахувань до бюджету) ( а.с. 17). Вказаний розрахунок відповідачем спростовано не було. На підставі вище зазначеного, суд дійшов висновку про наявність підстав до задоволення позову в частині стягнення заборгованості середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 07.09.2019 по 17.12.2019 в сумі 20 105 грн. 78 коп. ( сума зазначена без обов`язкових відрахувань до бюджету). Приймаючи до уваги, що заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] в сумі 7 964,33 грн. відповідачем була погашена, у задоволенні позову в даній частині слід відмовити. У відповідності до ч. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial