Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

22.05.2014 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом позивача до відповідачки про припинення права на частку у спільному майні. Позивач обґрунтовує уточнені 14.07.2014 року позовні вимоги тим, що 30.09.2006 року він уклав шлюб з відповідачкою. Сумісне життя не склалось, в результаті чого відповідачка в грудні 2012 року з власної ініціативи припинила спільне проживання, переїхавши до оселі її батьків, після чого позивач звернувся до місцевого суду із позовом про розірвання шлюбу між ними. На цей час шлюб між сторонами розірвано. Позивач зазначає, що між ними добровільно за спільною згодою було розділене все майно, набуте під час спільного шлюбу, окрім садиби за адресою: [ADDRESS], до складу якої входять будинок з господарчими спорудами, земельна ділянка розміром 0,1500 Га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та земельна ділянка розміром 0,0500 Га для ведення особистого селянського господарства. Під час шлюбу, стверджує позивач, було придбано на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 18.10.2007 року приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області за реєстровим номером 1703 садибу [ADDRESS]. Це домоволодіння належить сторонам обом на праві спільної часткової власності без виділення часток в натурі і було внесено до Державного реєстру нерухомого майна під реєстраційним номером 6676244. Сторони купили вказану садибу за 39 200,00 (тридцять дев'ять тисяч двісті) грн.. 00 коп. При розрахунку за придбане нерухоме майно ними було частково використано власні кошти, а на сплату частини в розмірі 33 292,00 (тридцять три тисячі двісті дев'яносто два грн. 00 коп. використано кредитні кошти, надані позивачу відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» за цільовим призначення на придбання житлового будинку, що підтверджується кредитним договором № 014/138451/3183/74 від 18.10.2007 року. Окрім того, на забезпечення виконання позивачем умов зазначеного кредитного договору між сторонами як обома співвласниками садиби та відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір іпотеки № 014/138451/3183/74/390 від 18.10.2007 року. Предметом такого договору іпотеки є садиба [ADDRESS]. Відповідно до умов договору іпотеки у випадку невиконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», як іпотеко держатель, має право отримати задоволення своїх потреб за рахунок заставленого майна іпотекодавця, яким є належне сторонам на праві спільної часткової власності садиби. За весь час існування кредитного зобов'язання позивач особисто його виконує за власні кошти, в строки обумовлені кредитною угодою. На цей час за позивачем залишилась заборгованість по сплаті кредитних коштів в розмірі 14 426, 70 гривень основного боргу без врахування процентів за користування кредитними коштами, які позивач повинен сплатити до жовтня 2017 року включно. Окрім того, сторонами спільно було отримано у приватну власність шляхом безоплатної приватизації земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, і ведення особистого селянського господарства за місцем знаходження садиби [ADDRESS]. Такі земельні ділянки кожному із сторін було виділено в натурі на місцевості по 1/2 частині від загального масиву земельної ділянки при набутому домоволодінні та на підтвердження права власності кожному із них було надано державний акт на право власності на земельну ділянку. Так, відповідачка отримала у приватну власність земельну ділянку розміром 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою : [ADDRESS], що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 305839, виданим 05.08.2010 року Петропавлівською селищною радою Дніпропетровської області на підставі рішення 15 сесії V скликання № 249-15/V від 14.12.2007 року та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011012900415. Також відповідачка отримала у приватну власність земельну ділянку розміром 0,0500 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою : [ADDRESS], що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №305841, виданим 05.08.2010 року Петропавлівською селищною радою Дніпропетровської області на підставі рішення 15 сесії V скликання № 249-15/V від 14.12.2007 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та па право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01101290041 6. Позивачем у приватну власність також отримано іншу 1/2 частину загального масиву земельної ділянки за тотожним цільовим призначенням та такими ж розмірами. На початку 2013 року позивач звернувся з позовом до відповідача про поділ сумісно набутого майна між подружжям, який було 08.05.2013 року частково задоволено Петропавлівським районним судом. Рішенням апеляційного суду від 17.10.2013 року рішення суду першої інстанції було скасовано та в задоволенні позовних вимог відмовлено, тобто це рішення набрало законної сили, а отже садиба залишилась у спільній частковій власності. Відповідачка не бажає проживати в спільному будинку і спільне користування сторін, вважає позивач, є неможливим через неприязні відносини, що склались між ними в результаті розірвання шлюбу; також відповідачка не бажає отримати садибу одноосібно у приватну власність; зобов'язання за кредитним договором позивач виконує одноосібно в повному об'ємі; тому позивач запропонував на підставі правочину відчужити її частку на його користь, але відповідачка не бажає спільно звернутись до нотаріальної контори для посвідчення відповідного правочину. Загальна вартість належного сторонам на праві спільної часткової власності домоволодіння, визначена в договорі купівлі-продажу складає 39200,00 гривень, тобто вартість частки кожної сторони складає 19600, 00 гривень, враховуючи рівність часток. Залишкова сума по сплаті кредиту перед кредитною організацією отриманого сторонами для придбання домоволодіння на час розірвання між ними відносин, тобто на 01.02.2013 року, складає 14426,70 гривень без врахування процентів за користування кредитними коштами, тобто кожен із нас зобов'язаний сплатити 7213,35 гривень. Позивач згоден і в подальшому виконувати зобов'язання за кредитним договором в разі переходу набутого ними домоволодіння у його приватну власність разом із земельними ділянками, отриманими сторонами у приватну власність для його обслуговування та ведення присадибного господарства, а на користь відповідача згоден сплатити компенсацію за таке майно, яка складає вартість її частки за відрахування суми невиконаного зобов'язання за кредитним договором, тобто 19600,00 - 7213,35 = 12386,65 гривень. Відповідачка не погоджується із запропонованою позивачем сумою компенсації за належну їй частку через те, що, на її думку, вартість садиби значно збільшилась за час спільного проживання, і розмір грошової компенсації за їй частку в садибі, що належить сторонам на праві спільної часткової власності повинен складати 50 000,00 гривень. Врахувавши індекс інфляції, той факт, того, що спільна дитина сторін залишилась проживати разом із відповідачкою, збільшення вартості садиби в результаті проведених позивачем ремонтних робіт позивач погодився на вимоги відповідачки, також погодився виконувати зобов'язання за кредитним договором в разі переходу домоволодіння у його приватну власність разом із земельними ділянками, отриманими сторонами у спільну часткову власність для його обслуговування та ведення присадибного господарства, а на користь відповідачки згоден сплатити компенсацію за таке майно, яка складає вартість її частки в розмірі 50000,00 гривень. Відповідачка погодилась з припиненням її права власності на 1/ 2 частину садиби за адресою : [ADDRESS], до складу якої входять: будинок з господарчими спорудами, земельна ділянка розміром 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд домовленості та земельна ділянка розміром 0,0500 га для ведення особистого селянського господарства, в разі сплати позивачем на її користь компенсації за її частку в грошовому виразі в розмірі 50 000, 00 гривень. Однак відповідачка ухиляється від належного оформлення досягнутої сторонами домовленості. Позивач вважає, що спільне володіння і користування садибою [ADDRESS], яке на праві спільної часткової власності належить сторонам, є неможливим, а отже є підстави для припинення права на частку у спільному майні одного із співвласників відповідно до приписів ч.1 ст.365 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, що і послугувало підставою для подання нього позову. На підставі вищезазначеного, посилаючись на ст. ст. 355 - 358, 365, позивач просить: Припинити право власності відповідачки [PERSON], [INFO], на : - 1/2 частину будинку із господарчими спорудами, розташованого за адресою : [ADDRESS]; -1/2 частину земельної ділянки розміром 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою : [ADDRESS]; -1/2 частину земельної ділянки розміром 0,0500 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою : [ADDRESS]; в зв'язку з чим на користь [PERSON] призначити грошову компенсацію за її частку в спільному майні в розмірі 50 000, 00 ( п'ятдесят тисяч гри. 00 коп. ) гривень. В зв'язку з припиненням права власності на частку в спільному частковому праві власності на майно визнати за [PERSON], [INFO], індивідуальний податковий номер: [NUMBER], право власності на: - 1/2 частину будинку із господарчими спорудами, що розташований за адресою : [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 18.10.2007 року приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області за реєстровим номером 1 703 та внесено до Державного реєстру нерухомого майна під реєстраційним номером 6676244; -1/2 частину земельної ділянки розміром 0,1500 га, кадастровий №1223855100:04:001:0279, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, які розташовано за адресою: [ADDRESS] та яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 305839, виданого 05.08.2010 року Петропавлівською селищною радою Дніпропетровської області на підставі рішення 15 сесії V скликання № 249-15/V від 14.12.2007 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів па право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011012900415; -1/2 частину земельної ділянки розміром 0,0500 га, кадастровий № 1223855 100:04:001:0280, надану для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 305841, виданого 05.08.2010 року Петропавлівською селищною радою Дніпропетровської області на підставі рішення 15 сесії V скликання № 249-15/V від 14.12.2007 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011012900416. Позивач і його представник в судове засідання не з'явилися, представник позивача надав суду заяву у якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить розглянути справу без його участі. Відповідачка і її представник в судове засідання не з'явилися, представник відповідачки надав суду заяву у якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі. Третя особа ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" будучи повідомленим належним чином про час і місце судового розгляду, свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, ніяких заяв або клопотань до суду не надав. Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільний справі" за змістом частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" передбачає, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За змістом пункту 12 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред'явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а тому суд приймає визнання позову відповідачем. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. Беручи до уваги положення постанов Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" та від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільний справі",

Outcome: approved