Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, вказувала, що вона являється власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,33 га., кадастровий номер [NUMBER] , розташованої на території Зеленівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, яка належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності, серії [NUMBER] , виданого 21 червня 2007 року. Їй стало відомо, що на її земельну ділянку зареєстровано право оренди за відповідачем. Вона нікого не уповноважувала укладати від її імені договір оренди земельної ділянки. При укладенні спірного договору оренди землі не було її волевиявлення на укладення даного договору. А саме, свій підпис в договорі оренди вона не ставила. Їй не відомо хто поставив підпис в договорі замість неї. Як вбачається з договору оренди, який витребувано в державного реєстратора Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області, датою укладення договору зазначено 01 березня 2015 року, строк укладеного договору оренди зазначений 15 років, про що позивачці відомо не було взагалі. Вона змінила місце свого проживання ще в травні 2014 року, і на час укладення вказаного договору оренди землі, тобто 01 березня 2015 року, не перебувала на території Новомиколаївського району Запорізької області. Поштою договір для підписання їй ніхто не направляв. Перед від`їздом на постійне місце проживання в Івано-Франківську область, у квітні 2014 року, позивачка залишила довіреність на ім`я [PERSON] на отримання нею державного акту у [PERSON] , який позивачка залишила йому для реєстрації права власності на земельну ділянку, залишивши на його ім`я довіреність, посвідчену секретарем Зеленівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області. Зважаючи на той факт, що відповідач вчасно не розрахувався за користування земельною ділянкою, і не в повній мірі, вона не бажала продовжувати з ним орендні відносини та укладати договір оренди. Вона неодноразово зверталася до голови фермерського господарства з усною заявою про те, що має намір вилучити свою земельну ділянку для укладення договору оренди з іншим землекористувачем, оскільки відповідач користувався її земельною ділянкою останні роки без договору оренди, розраховувався не повністю та невчасно. На жаль, відповідач земельну ділянку не повертав. Через віддаленість свого місця проживання від місцезнаходження відповідача, вона раніше не змогла вирішити питання щодо права оренди її земельної ділянки. Загальнодоступним способом, через публічно кадастрову карту, вона дізналася, що між нею та відповідачем укладено договір оренди належної їй земельної ділянки, в якому свого підпису вона не ставила. Право оренди на земельну ділянку [PERSON] , площею 6,33 га., кадастровий номер [NUMBER] , зареєстровано 21 липня 2015 року, номер запису 10563638. Вона зверталася до відповідача з вимогою видачі їй договору оренди, на що відповіді не отримала. В добровільному порядку відповідач не повертає їй земельну ділянку, а також не надає копію договору. Така поведінка відповідача ґрунтується на затягуванні часу, протягом якого відповідач незаконно користується земельною ділянкою, і отримує прибуток. Так як при укладенні спірного договору оренди землі не було її волевиявлення на укладення договору оренди належної їй земельної ділянки, а саме в договорі відсутній її особистий підпис, який би міг підтвердити її волевиявлення на укладення договору оренди земельної ділянки, із зазначеними в ньому істотними умовами, тому договір оренди повинен бути визнаний недійсним. В позові [PERSON] просить суд визнати договір оренди земельної ділянки, укладений 01 березня 2015 року між нею та відповідачем, об`єктом оренди якого є належна позивачці земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER] , дата державної реєстрації речового права 21 липня 2015 року, номер запису 10563638, недійсним, у зв`язку з відсутністю її волевиявлення на його укладення, а саме відсутності її особистого підпису в договорі. Відповідач ФГ "Саранчі М.П." надав до суду відзив, у якому вказав, що позивачка саме з метою передачі в оренду належної їй земельної ділянки, за власною ініціативою, та з проханнями, неодноразово зверталася до відповідача, включно до квітня місяця 2014 року. При цьому, в якості обов`язкової умови для можливості оформлення орендних відносин позивачкою заявлялася вимога перш за все - придбання орендарем належного її сім`ї житлового будинку та присадибної земельної ділянки в [ADDRESS] . Сторони, досягнувши згоди зі всіх вищевказаних обставин, у тому числі придбання відповідачем житлового будинку з присадибною земельною ділянкою за обумовленою сторонами ціною, як визначеною позивачкою обов`язковою умовою для можливості оформлення безпосередньо орендних відносин належної останній земельної ділянки, а також передачею відповідачу позивачкою всіх наявних та необхідних правовстановлюючих документів, у тому числі і включно з дорученнями, для забезпечення можливості дотримання процедури та порядку здійснення відповідної реєстрації, включно з визначенням обов`язкових умов договору оренди, в кінцевому результаті оформили орендні відносини. У якості підтвердження зазначених обставин, а саме спрямованості дій сторін на вчинення щодо зазначених обставин відповідних правочинів, включаючи і безпосередньо вільне волевиявлення позивачки, свідчать також і відповідні документи, у тому числі видані останньою доручення, а також і розписки, як щодо придбання відповідачем житлового будинку з присадибною земельною ділянкою, так і щодо отримання обумовленої саме договором орендної плати та відсутності будь яких претензій від 22 квітня 2014 року та від 08 грудня 2016 року. Сторонами учасниками оспорюваного правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, відповідно до вимог Закону України "Про оренду землі" та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", оформлено орендні відносини. Щодо зазначених у якості обґрунтування позовних вимог обставин, а саме проставляння підпису орендодавця при укладенні спірного договору оренди землі, як зазначає позивачка, що: - "...саме, свій підпис в договорі оренди не ставила..", може свідчити лише про її свідомі навмисні дії спрямовані на заволодіння майном шляхом обману чи зловживання довірою. Як вбачається із документів, у тому числі виданих позивачкою доручень, а також розписок від 22 квітня 2014 року та 08 грудня 2016 року, з проставленими позивачкою підписами, які не лише відрізняються від підписів проставлених останньою як в її паспорті та спірному договорі оренди, а навіть відрізняються і між собою. Вказані обставини свідчать про використання позивачкою різних зразків свого підпису, а саме навмисне проставляння позивачкою різних зразків підписів на різних документах. При цьому, також безпідставними та не інакше як надуманими є наведені позивачкою у обґрунтування позову обставини, що: - "нібито" відповідач не вчасно та не в повній мірі розраховувався за користування земельною ділянкою, а тому вона не бажала продовжувати з відповідачем орендні відносини та укладати договір оренди; - неодноразово зверталася до відповідача з усними заявами про те, що має намір вилучити свою земельну ділянку для укладення договору оренди з іншим землекористувачем, що по суті є обґрунтуванням порушення умов договору оренди. Однак, порушення умов договору може бути підставою для його розірвання, а не визнання недійсним. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних або відмову в їх задоволенні. Враховуючи вищевикладене відповідач просив у задоволенні позову відмовити. У відповіді на відзив представник позивача вказала,\~щопозивач Пундик Г.М. не заперечує того факту, що відповідач користувався і продовжує користуватися її земельною ділянкою, і що колись йшли перемовини щодо укладення в майбутньому договору оренди. Але, як зазначено у відзиві, останньою зустріччю позивачки з відповідачем був квітень 2014 року, а на договорі оренди зазначено дату його укладення 01 березня 2015 року. На той момент позивачка з відповідачем з приводу вирішення питання щодо підписання договору оренди належної їй земельної ділянки не зустрічалася. Проживала вона аж в Івано-Франківській області. Відповідач не надсилав їй договір для підписання жодним засобом зв`язку. Вирішення питання про укладення самого договору з передбаченими в ньому узгодженими обов`язковими істотними умовами не має ніякого відношення до того, що позивачкою була видана довіреність на ім`я [PERSON] з метою проведення підготовчих для реєстрації договору дій, а саме реєстрації ділянки в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, як на той момент, було передбачено чинним законодавством. Саме тому в позові зазначено, що у позивачки було відсутнє волевиявлення на укладення договору оренди ,в тому вигляді, в якому він був зареєстрований відповідачем. А саме з нею не було погоджено строк дії договору, орендна плата із зазначенням її розміру індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду відповідальності за її несплату. Договір датовано 01 березня 2015 року, строк дії договору зазначено 15 років, на що свою згоду позивачка не давала. Свою згоду та волевиявлення на зазначені умови позивачка могла підтвердити шляхом ознайомлення з умовами договору та проставлення свого особистого підпису. Твердження відповідача стосовно того, що позивачкою [PERSON] навмисно проставлені підписи, які нібито різняться, є надуманими. Ознайомившись з текстом відзиву, складається враження, що відповідач взагалі не заперечує той факт, що позивачка не підписувала особисто договір і відповідач зареєстрував право оренди, на підставі одного екземпляру договору оренди, ним підписаного, хибно вважаючи, що він має на це право, і що він про все домовився з позивачкою. Оригінал договору є в 1 екземплярі тільки в реєстраційній службі. Його немає навіть у відповідача, що є дуже дивним. Відповідач мав можливість отримати довіреність від позивачки не тільки на реєстрацію земельної ділянки в Державному реєстрі, а й на укладення договору оренди, зі слів відповідача, було досягнуто згоди, видані розписки. Але, позивачкою було надано довіреність лише на підготовчі дії. В подальшому була домовленість узгодити всі істотні умови договору, а саме його строк та орендну плату, і лише після цього укладати сам договір оренди. Така домовленість відповідачем була проігнорована. Весь час відповідач користувався земельною ділянкою на без договірній основі. Такі договори як у [PERSON] почали з`являтися у діяльності ФГ "Саранчі М.П." після того, як податкова служба почала вимагати від сільгоспвиробників для надання пільг з ПДВ інформацію щодо реєстрації права оренди на землю, саме тоді почався процес реєстрації договорів, не дочекавшись підписання договору власниками земельних ділянок, які проживали поза межами сільської ради. На підставі викладеного просила позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача Ханіна Ю.В. позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві, просив відмовити у його задоволенні. Крім того, представником відповідача було подане клопотання про залишення позову без розгляду, в якому останній посилався на те, що первісно подана позовна заява фактично змінена заявою про уточнення позовних вимог від імені [PERSON] , яка підписана представником за довіреністю [PERSON] , та саме за заявою останньої фактично відкрито провадження у справі. Однак, згідно матеріалів справи, вбачається, що довіреність видана на представника [PERSON] в обсязі наданих представнику прав, не містить права підпису ні позовної заяви, ні заяви про уточнення позовних вимог, а за роз`ясненнями вищих судових інстанцій, право підпису як позовної заяви так і заяв щодо зміни чи уточнення позовних вимог не є тотожним праву подання позовної заяви, так і заяв щодо зміни чи уточнення позовних вимог, а отже фактично відкрито провадження за зміненою позовною заявою яка не відповідає нормам ст. 175 177 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] заперечувала проти задоволення клопотання з тих підстав, що заява про уточнення позовних вимог була подана нею відповідно до повноважень, наданих їй довіреністю позивача. Судом було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання у зв`язку з наступним. Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Статтею 62 ЦПК України встановлено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Відповідно до ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері. Як встановлено судом, позивач [PERSON] приймає участь у справі через представника адвоката Ханіну Ю.В., про що нею було надано адвокату довіреність від 15 січня 2018 року. Як вбачається з тексту довіреності, [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником у всіх установах, підприємствах та організаціях, і здійснювати всі необхідні дії в її інтересах. Для виконання представницьких функцій за довіреністю [PERSON] були надані права, в тому числі подавати документи та клопотання, вести справи у всіх судах з усіма правами, що надаються законом позивачу, відповідачу та іншим особам, пред`являти позови, змінювати підставу або предмет позову, збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог, а також здійснювати всі інші законні дії, що пов`язані з виконанням довіреності. Будь-яких обмежень повноважень представника на вчинення певних процесуальних дії, відповідно до ст. 64 ЦПК України, довіреність [PERSON] не містить. Таким чином суд дійшов до висновку, що заява про уточнення позовних вимог подана представником позивача в межах наданих їй повноважень, а тому відсутні підстави для залишення позову без розгляду. Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, а також вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,33 га., розташована на території Зеленівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] , виданим головою Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області 21 червня 2007 року. У відповідності до ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а у відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2, 4 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доводячи правомірність використання відповідачем земельної ділянки позивача, представник відповідача посилається на договір оренди земельної ділянки від 01 березня 2015 року, укладений між [PERSON] та ФГ "Саранчі М.П.". Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи від 11 квітня 2019 року № 75-19, підписи, які розміщені в наданому для проведення дослідження оригінальному примірнику договору оренди землі від 01 березня 2015 року, укладеному між [PERSON] та ФГ "Саранчі М.П.", від імені [PERSON] , а також в доданих до цього договору акті приймання передачі об`єкта оренди та акті визначення меж земельної діяльності в натурі (на місцевості), виконані не [PERSON] , а іншою особою. Не погоджуючись із вказаним висновком експерта представник відповідача посилався на те, що [PERSON] були надані зразки підпису, які відрізняються від зразку підпису виконаного від її імені на оспорюваному договорі оренди землі, а також на той факт, що експертом заявлялося клопотання про надання йому вільних зразків почерку та підписів [PERSON] , виконаних в той же час, що і досліджуваний документ, а в подальшому ним проведено експертизу без вказаних зразків підпису. Суд зазначає, що обставини, на які посилався представник відповідача, не мають значення для правильного вирішення справи. та не впливають на законність висновку експерта, оскільки для встановлення того, ким було виконано підпис від імені [PERSON] на оспорюваному договорі оренди землі, як вбачається із вказаного висновку, експертом не лише візуально зрівнювалися зразки підпису, а досліджувався механізм його виконання. Крім того, судом було надано експерту всі можливі документи, із вільними зразками підпису [PERSON] , виконані максимально близько за часом до досліджуваного документа, і не зважаючи на вищевказане клопотання, експертом було визнано достатніми наданих судом зразків підпису для проведення експертизи. Тому законність вищевказаного висновку експерта у суду сумнів не викликала. Також судом було відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про виклик в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , які могли підтвердити намір позивача [PERSON] на укладення договору оренди землі із відповідачем. Вказана заява була залишена судом без задоволення, оскільки показання вказаних свідків не являються належними доказами у справі, так як не містять інформації щодо предмета доказування у цій справі. Крім того, заява представника відповідача про виклик свідків була подана суду з пропуском встановленого строку. Так статтею 83 ЦПК України встановлено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Вказаним вимогам заява представника відповідача не відповідає, оскільки ним не було зазначено поважних причин, які перешкоджали йому заявити про виклик вказаних свідків під час подання відзиву на позов. Таким чином суд вважає доведеним ту обставину, що позивач [PERSON] не підписувала договір оренди землі з ФГ "Саранчі М.П." від 01 березня 2015 року. Відповідно до статті 14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі. Частиною 2 статті 207, частиною 1 статті 216 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Оскільки підписання договору безпосередньо сторонами є основною і обов`язковою умовою його укладення, натомість орендодавець угоди не підписував, позов [PERSON] необхідно задовольнити. Договір оренди земельної ділянки від 01 березня 2015 року слід визнати недійсним. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивачем документально підтверджено витрати по оплаті судового збору, в сумі 640 гривень 00 копійок, а також витрати по оплаті експертизи в сумі 6864 гривні 00 копійок, а всього 7504 гривні 00 копійок, які, у зв`язку із повним задоволенням позовних вимог, підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: approved