Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Прокурор Липовецького району звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, з позовом до [PERSON] про стягнення збитку, спричиненого внаслідок порушення природоохоронного законодавства, обґрунтовуючи його наступним чином. Прокуратурою Липовецького району, за зверненням начальник Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, в якому він ставив питання про вжиття цивільно-правових заходів по стягненню збитків завданих державі [PERSON] за самовільну рубку дерев у зв'язку з відсутністю у них фінансування на сплату судового збору, було проведено перевірку, в ході якої було встановлено, що працівниками державної екологів інспекції у Вінницькій області в селі Лукашова, Липовецького району 17.01.2014 року було виявлено самовільну, без належного дозволу, порубку 2 дерев породи - вільха діаметром пнів 40 см. та 50 см., яку здійснив гр. [PERSON]. За результатами проведеної прокуратурою перевірки було складено протокол відносно [PERSON] про адміністративне правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 153 КУпАП та ст. 40 Закону України «Про рослинний світ» на підставі якого 17 січня 2014 року відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 170 гривень. При цьому було встановлено, що такими незаконними діями [PERSON] спричинив шкоду навколишньому природному середовищу в сумі 4700 грн. Ураховуючи те, що вина [PERSON] у вчиненні незаконних дій щодо порубки дерев доведена, однак у добровільному порядку він не сплачує завданої шкоди, тому прокурор просив суд стягнути з відповідача на користь держави у особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області 4700,00 грн. у рахунок відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок порушення природоохоронного законодавства. Прокурор Довгалюк Л.І. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Представник позивача Державної екологічної інспекції у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, однак в адресу суду направив заяву, в якій вказав, що позов підтримує у повному обсязі. Представник третьої особи Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області в судовому засіданні вказав, що добре знає сім'ю відповідача, а тому йому достовірно відомо, що вони проживають бідно, ужитки недостатні для відшкодування суми заподіяних збитків. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, вказавши, що дійсно без відповідного дозволу зніс два дерева породи «вільха», що розташовані на території села Лукашова Липовецького району Вінницької області. Про те, що необхідно отримати відповідний дозвіл він не знав. При цьому, просив суд зменшити розмір присудженої до стягнення шкоди урахувавши, що він ніде не працює та перебивається лише випадковими тимчасовими заробітками, власного підсобного господарства не має, тому перебуває у скрутному матеріальному становищі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши обставини справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково за таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що Постановою Державної екологічної інспекції у Вінницькій області від 17 січня 2014 року №5/07, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 153 КУпАП, тобто у незаконній порубці дерев породи вільха з діаметром пнів 40 см та 50 см без належного дозволу в межах села Лукашова Липовецького району. Цією ж постановою на [PERSON] було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 гривень (а.с. 6). Як убачається із Розрахунку від 17.01.2014 року здійсненого у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 08 квітня 1999 року №559 зі змінами згідно Постанови КМУ від 28.12.2001 року №1789, постанови КМУ від 01.02.2012 року №111, розмір збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу незаконною порубкою [PERSON] дерев в с. Лукашова Липовецького району склав 4700,00 грн., яку відповідач в добровільному порядку не відшкодовує. Відносини в галузі охорони навколишнього природного середовища України регулюються Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством. Відповідно до приписів статті 40 Закону України "Про охорону навколишнього середовища" використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Згідно з вимогами статті 26 Закону України "Про рослинний світ" охорона рослинного світу забезпечується: встановленням правил і норм охорони, використанням та відтворенням об'єктів рослинного світу; забороною та обмеженням використання природних рослинних ресурсів у разі необхідності; встановленням юридичної відповідальності за порушення порядку охорони та використання природних рослинних ресурсів. За приписами статті 10 Закону України "Про рослинний світ" спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки. За приписами статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення цього законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законом. Частиною 2 статті 40 Закону України "Про рослинний світ" унормовано, що відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об'єктів рослинного світу. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду унормовані статтею 1166 Цивільного кодексу України. За приписами вказаної норми, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ураховуючи те, що здобуті у справі докази доводять факт вчинення відповідачем правопорушення (несанкціонованої самовільної вирубки дерев породи вільха), і те, що дозвіл на вирубку таких дерев йому не надавався компетентним органом, суд дійшов до переконання, що розмір заподіяних збитків, обрахованих відповідно до постанови Кабінету Міністрів України N 665 від 23.07.2008, з яким погоджується суд підлягає до відшкодування. Проте, в судовому засіданні встановлено, що відповідач має сім'ю, однак ніде не працює, а перебивається тимчасовими заробітками, сім'я проживає бідно за даними органу місцевого самоврядування, а відтак перебуває у важкому матеріальному становищі. Право на зменшення розміру шкоди з урахуванням вини потерпілого і матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, передбачено ст. 1193 ЦК України. Разом з тим, за ч. 4 цієї статті суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. З огляду на викладене, суд дійшов до переконання про можливість зменшення присуджених до стягнення із відповідача збитків, а відтак про часткове задоволення позовних вимог. За змістом ст. ст. 47, 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" заподіяна державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства шкода підлягає відшкодування в повному обсязі і стягується до місцевого бюджету. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволеної суми позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial