Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач у липні 2017 року звернувся до суду з зазначеним позовом, який у подальшому уточнив, посилаючись на те, що йому та відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 09.12.2015 належить комплекс будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] , в придбаному комплексі будівель сторони передбачали здійснення господарської діяльності, однак співпраця виявилась неможливою. З моменту придбання позивач несе тягар по утриманню нерухомості, сплачує рахунки по оплаті оренди землі, відповідач продовжує ухилятись від фінансування видатків на утримання нерухомості, тому подальше спільне володіння є неможливим. З метою визначення технічної можливості поділу позивач звернувся до судового експерта з питань будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження, в висновку зазначено, що інсує технічна можливість поділу комплексу будівель. Позивачем отримані дозвільні документи на реконструкцію, яка запропонована в висновку експерта. Також на земельній ділянці розташована нежитлова будівля Е-1 загальною площею 212,96 м2, яка є некапітальною спорудою та не має фундаменту, попередній власник її не демонтував, позивач і відповідач відкрито та безперервно володіють і користуються цією будівлею з 2005 року. Експерт зазначає, що це самочинно збудована будівля, з чим позивач не згодний, ця будівля є тимчасовою спорудою, оскільки будівля розташована на тій земельній ділянці, яку просить виділити в користування позивач, тому позивач просить визнати за ним та відповідачем право власності на цю будівлю. За загальним підсумком вартості будівель і споруд позивач просить виділити йому у власність частину спільного майна меншої вартості. Просить визнати право власності по 1/2 частині будівлі літ. Е-1 загальною площею 212, 96 м2 за адресою [ADDRESS] за ним і відповідачем, припинити право спільної часткової власності його і відповідача на будівлю Е-1 загальною площею 212, 96 м2, будівлю складу літ. В-2 загальною площею 652, 4 м2, будівлю складу літ. Д-1 загальною площею 105, 8 м2, будівлю складу літ. Л-1 загальною площею 21, 8 м2, будівлю складу літ. Б-1 загальною площею 447,1 м2, будівлю котельні літ І-1 загальною площею 49,0 м2, будівлю кондитерського цеху літ. Г-1 загальною площею 1108, 5 м2, будівлю котельні літ. К-1 загальною площею 66, 3 м2, будівлю прохідної літ. 0-1 загальною площею 11,2 м2, вбиральню літ. М загальною площею 7, 52 м2, що знаходяться за вищевказаною адресою; виділити у власність позивача будівлю складу літ. В-2 загальною площею 652, 4 м2, будівлю складу літ. Д-1 загальною площею 105, 8 м2, будівлю складу літ. Л-1 загальною площею 21, 8 м2, будівлю Е-1 загальною площею 212, 96 м2 за вказаною адресою; виділити у власніть відповідача будівлю складу літ. Б-1 загальною площею 447,1 м2, будівлю котельні літ І-1 загальною площею 49,0 м2, будівлю кондитерського цеху літю Г-1 загальною площею 1108,5 м2, будівлю котельні літ. К-1 загальною площею 66, 3 м2, будівлю прохідної літ. 0-1 загальною площею 11,2 м2, вбиральню літ. М загальною площею 7, 52 м2 за вказаною адресою; визнати за позивачем право користування частиною земельної ділянки площею 1604, 0 м2, на якій розташовані будівлі, що виділяються в його власність, а за позивачем право користування земельною ділянкою площею 4381, 0 м2, на якій розташовані будівлі, що виділяються у власність відповідача. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити (т.2 а.с. 1). Відповідач, що належним чином за місцем реєстрації повідомлений про час і місце розгляду справи, до судового засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань не надходило. Судова кореспонденція, яка направлена відповідачу повторно, була повернута до суду, з поміткою «адресат відсутній» (т.2 а.с. 35-38). Згідно із ст. 128 ЦПК України разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, враховуючи зазначене, суд вважає не поважною причиною неявки відповідача до суду. Відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ухвалою судді від 08.08.2018 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 27.08.2018 до суду позивачем направлено уточнену позовну заяву. Ухвалою судді від 29.10.2019 відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.02.2019 підготовче провадження закрито та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу не здійснюється до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки всі учасники справи в всудове засідання не з`явились.. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 09 грудня 2005 року Колективне підприємство "Дніпропетровський завод продтоварів" продало, а відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] в рівних долях купили: будівлю складу літ. Б-1 загальною площею 447,1 м2, будівлю складу літ. В-2 загальною площею 652, 4 м2, будівлю складу літ. Д-1 загальною площею 105, 8 м2, котельну літ І-1 загальною площею 49,0 м2, будівлю кондитерського цеху літ. Г-1 загальною площею 1108, 5 м2, будівлю котельні літ. К-1 загальною площею 66, 3 м2, будівлю складу літ. Л-1 загальною площею 21, 8 м2, будівлю прохідної літ. 0-1 загальною площею 11,2 м2, вбиральню літ. М, що знаходиться в [ADDRESS] . Право спільної часткової власності позивача та відповідача зареєстровано в КП ДОР "Криворізьке БТІ" 19.01.2006, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, інформаційною довідкою, технічною документацією (т.1 а.с. 9-11). Згідно з розпорядженням голови Широківської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області № 20 від 16.02.2016 "Про здійснення заходів з декомунізації смт Широке Широківського району Дніпропетровської області, перейменовано вулицю Леніна на вулицю Соборна (а.с. 40 - 41). Між позивачем та Широківською селищною радою, починаючи з 31.12.2005 укладались спочатку тимчасові угоди за фактичне користування земельною ділянкою, на якій розташований вищезазначені будівлі, а після виготовлення технічної документації на земельну ділянку - договори оренди землі, сплачувалась орендна плата (т.1 а.с. 17-50). Згідно з кадастровим планом земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] загальна площа земельної ділянки під будівлями складає 0,5985 га, на зазначену площу і укладались договори оренди (т.2 а.с. 22). Відповідно до висновку експерта з питань будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження № 15-17 [PERSON] від 20.04.2017 технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва поділити комплекс будівель і споруд, який розташований: [ADDRESS] відповідно до часток співвласників по 1/2 існує. Будівлі і споруди, що виділяються [PERSON] (власник № 2): - будівля складу літ. Б-1 загальною площею 447,1 м2, - будівля котельної літ І-1 загальною площею 49,0 м2, - будівля кондитерського цеху літ. Г-1 загальною площею 1108, 5 м2, - будівля котельні літ. К-1 загальною площею 66, 3 м2, - будівлю прохідної літ. 0-1 загальною площею 11,2 м2, - вбиральню літ. М площею 7, 52 м2. Загальна площа будівель, що виділяються [PERSON] складає 1689, 62 м2, що на 454, 81 м2 більше від ідеальної частки. Площа земельної ділянки, що виділяється у користування [PERSON] становить 4381,0 м2. Будівлі і споруди, що виділяються [PERSON] (власник № 1): - будівля складу літ. В-2 загальною площею 652, 4 м2, - будівля складу літ. Д-1 загальною площею 105, 8 м2, - будівля складу літ. Л-1 загальною площею 21, 8 м2 Загальна площа будівель, що виділяються [PERSON] складає 780, 0 м2, що на 454, 81 м2 менше від ідеальної частки. Площа земельної ділянки, що виділяється у користування [PERSON] становить 1604,0 м2. (т.2 а.с.2-16). У висновку, що викладений в звіті з незалежної оцінки ринкової вартості комплексу будівель, що розташований за адресою: [ADDRESS] , складеному ТОВ "Оціночна фірма "Погляд" зазначено, що узгоджена ринкова вартість об`єкта оцінки станом на дату оцінки - 21.08.2018 складає 2278072 грн. без самочинно збудованого ангара "Е" за варіантом поділу комплексу: будівлі і споруди загальною площею 780,0 м2, що виділяються [PERSON] : будівля складу "В-2" - 671101 грн. будівля складу "Д-1" - 108831 грн. будівля складу "Л-1" - 22426 грн. разом 802358 (вісімсот дві тисячі триста п`ятдесят вісім) гривень. будівлі і споруди загальною площею 1689 м2, що виділяються [PERSON] : будівля складу "Б-1" - 426551 грн. будівля котельної "І-1" - 41375 грн. будівля кондитерського цеху "Г-1" - 936000 грн. будівля котельні "К-1" -55982 грн. будівля прохідної "О-1" - 9457 грн. вбиральня "М" - 6349 грн. разом 1475714 (один мільйон чотириста сімдесят п`ять тисяч сімсот чотирнадцять) гривень. - ангар "Е" самочинний загальною площею 213, 0 м2 - 108204 (сто вісім тисяч двісті чотири) гривні (т. 1 а.с. 158- 225). Позивачем надано суду копію розробленого та погодженого робочого проекту реконструкції нежитлових приміщень за вищезазначеною адресою (т.1 а.с. 85-118). Статею 306 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Позивач надав докази, що він самостійно несе витрати з утримання спільного майна, відповідачем відповідних доказів не надано. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в Постанові у справі № 6-1443цс16. Позивач просить виділити йому у власність частину нерухомого майна вартістю 802358 грн., а відповідачу - вартістю 1475714 грн., надано висновок експерта про можливість поділу нерухомого майна, при цьому позивач не просить стягувати з відповідача грошову компенсацію, що є правом позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про поділ нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про визнання права власності за позивачем та відповідачем на будівлю складу літ. Е-1, то суд зазначає таке. В висновку експерта з питань будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження № 15-17 [PERSON] від 20.04.2017 вказано, що нежитлова будівля літ. Е відповідно до конструктивних елементів відноситься до не капітальної споруди (т.2 а.с.12), відповідно до висновку, що викладений в звіті з незалежної оцінки ринкової вартості комплексу будівель, що розташований за адресою: [ADDRESS] , складеному ТОВ "Оціночна фірма "Погляд", ангар "Е" зазначається як самочинний площею 213, 0 м2 (т.1 а.с. 159). Позивач в уточненій позовній заяві зазначає, що будівля складу є тимчасовою спорудою та не може бути визнана як самочинно збудована. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Зважаючи на те, що в договорі купівлі-продажу від 09.12.2005, за яким позивач та відповідач придбали майно у спільну часткову вланість, не зазначено про купівлю будівля складу літ. Е-1, тому суд приходить до висновку, відповідачем [PERSON] не були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача щодо права власності та користування будівлею складу літ Е-1. Статтею 344 ЦК України, на яку посилається в позовних вимогах позивач, встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При цьому позивачем не заявлено клопотання про залучення співвідповідача - органу місцевого самоврядування, оскільки будівля складу Е-1 знаходиться на землях комунальної власності, не надано доказів часу заволодіння та користування майном, тому в задоволенні позовних вимог про визнання права власності та поділ будівлі складу Е-1 слід відмовити. Щодо позовних вимог про визнання права та користування частиною земельної длянки за позивачем і відповідачем, суд враховує таке. Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації). Статтею 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. Земельна ділянка, на якій розташоване нерухоме майно, що перебуває в спільній частковій власнтості позивача та відповідача належить до комунальної власності, позивачем укладались з Широківською селищною радою договори про сплату за фактичне користування та договори оренди землі, є діючий договір оренди від 16.06.2010 (т.1 а.с. 18-50). Главою 15 ЗК України визначені види права користування землею - право постійного користування та право оренди. Зважаючи на вимоги ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України при виділу у власність об`єктів нерухомого майна, до позивача та відповідача переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти, відповідно, сторони мають вчинити дії, передбачені чинним законодавством, для оформлення права оренди на земельну ділянку, при цьому визнання "права користування" не передбачено главою 15 ЗК України, право користування переходить на підставі ст. 120 ЗК України, тому в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим). Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково шляхом припинення права спільної часткової власності позивача та відповідача на об`єкти нерухомого майна та їх виділу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір станом на дату подання позову, оскільки позивач звільнений від судового збору на підставі п.10 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (а.с.71).

Outcome: partial