Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем, який був зареєстрований 17 листопада 2002 року, розірвано на підставі заочного рішення Франківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2011 року. Зазначає, що відповідач раніше надавав хоча б періодично кошти на утримання їхніх двох дітей, а після її одруження з громадянином Німеччини не бажає добровільно надавати кошти на їх утримання та не бажає навіть надати дозволу на тимчасовій виїзд наших дітей за кордон. Саме тому вона змушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів з відповідача на свою користь, оскільки її одній дуже важко матеріально утримувати дітей. Діти інтенсивно ростуть, щосезонно потребують нового одягу, взуття, шкільно-письмового приладдя, книг, комп`ютера для дочки, розвиваючих ігор, книг для сина. Обоє дітей потребують повноцінного збалансованого харчування, оздоровлення, відпочинку для всестороннього та гармонійного їх не тільки фізичного але і духовного розвитку. Ці витрати є значними, та в середньому становлять по 6000 гривень на кожну дитину на місяць, включаючи і оплату комунальних послуг, якими користуються діти, проживаючи постійно разом з нею в її квартирі. Відтак просить задоволити позов, стягнути аліменти в розмірі по 3000 гривень щомісячно на кожну дитину але не менше, ніж п`ятдесят відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення з позовною заявою до суду до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05.02.2021р. провадження у справі відкрито та справу призначено судове засідання. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить стягнути з нього аліменти в розмірі 960 (дев"ятсот шістдесят) гривень 50 коп. на утримання малолітнього сина [PERSON] , та 1197 (одна тисяча сто дев"яносто сім) гривень 50 коп. на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] . В судове засідання позивач та відповідач не прибули, хоч належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, позивачка подала заяву про уточнення позовних вимог та розгляд справи у її відсутності, просить стягнути з відповідача на користь дітей аліменти в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, кожною дитиною окремо. Відповідач подав заяву про визнання уточнених позовних вимог, та покладення на нього судових витрат. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно заочного рішення Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2011р. шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05.04.2013р., та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26.02.2016р. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Частина 3 зазначеної норми закону вказує на те, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Згідно з ч. 1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За даних обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у судовому порядку. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні величини аліментного платежу, суд враховує величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначені розміру аліментів, суд враховує матеріальний та сімейний стан позивачки та відповідача, законодавче встановлення розміру аліментів. Відтак, з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на утримання дітей в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості, не порушить інтересів відповідача та позивачки у справі. За ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачка при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved