Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

ВСК «Зоря» звернулася в суд з позовом до [PERSON], СТОВ «Дружба-Нова» і просить: 1. Визнати недійсним договір оренди землі, укладений 23.03.2018 року між [PERSON] та СТОВ «Дружба-Нова», зареєстрований реєстратором комунального підприємства «Архітектурно-планувальне підприємство» Роменського районної ради Сумської обл. 12.04.2018 року за № 25746757; 2. Визнати поновленим договір оренди землі від 26.12.2010 року, укладений між [PERSON] та ВСК «Зоря», зареєстрований у відділі Держкомзему у Роменському р. Сумської обл., про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22.03.2011 року за № 592410004000099. В обґрунтування позову вказано, що 26.12.2010 року між [PERSON] (орендодавець) та ВСК «Зоря» (орендар) укладено договір оренди землі, який зареєстрований у відділі Держкомзему, відповідно до п. 1.1.,2.1.,3.1., якого орендодавець надає а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (сільськогосподарські угіддя) для ведення товарного с/г виробництва, яка знаходиться на території Зарудянської сільради Роменського р. Сумської обл. В оренду передається земельна ділянка площею 4,917 га ріллі. Пунктом 3.1 Договору оренди землі від 26.12.2010 року передбачено, що договір укладено на 7 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Згідно п.14.1. Договору оренди землі від 26.12.2010 року цей договір набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації. 9 лютого 2018 року ВСК «Зоря» направив відповідачу повідомлення про поновлення договору оренди землі, яким позивач повідомляв про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрованого 22.03.11 № 592400040-00099 та надіслав проект нового договору оренди землі для узгодження та укладення. Однак [PERSON] додаткову угоду про поновлення договору оренди не уклала. Після закінчення строку дії договору оренди землі ВСК «Зоря» подовжував користуватися земельною ділянкою та належним чином виконував свої обов'язки. Проте, 23.03.2018 року [PERSON] уклала договір оренди вказаної вище земельної ділянки зі СТО «Дружба-Нова» і 12.04.2018 р. за цим товариством зареєстроване право оренди земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Представник відповідача СТОВ «Дружба-Нова» - Крищенко Л.В. надала суду відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування такої позиції вказує, що позивачем вірно зазначено, що фактично законом передбачено дві підстави та два різних випадки для поновлення договору оренди землі. Перший - відповідно ч.1-ч.5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а другий на підставі ч.6 цієї статті. Це різні підстави, які потребують різних за змістом дій орендаря та дій, або бездіяльності від орендодавця, і відповідно містять різні обставини для визнання переважного права колишнього орендаря на поновлення договору оренди землі та наслідки застосування таких підстав. Відповідно до спірних правовідносин має бути застосовано одну з двох підстав, а не обидві одразу. Твердження позивача про те, що після закінчення строку дії договору ВСК продовжував користуватися земельною ділянкою та належним чином виконував свої обов'язки є неправдивими. З моменту укладення договору оренди між відповідачами та внесення відомостей про право оренди до реєстру речових прав, СТОВ «Дружба - Нова» фактично приступило до використання земельної ділянки та користується нею на даний час. Викладені у позові обставини щодо відсутності будь-яких відповідей від орендодавця чи письмових заперечень, також не відповідають дійсності. Ще задовго до закінчення строку договору оренди землі, - 15.09.2017, орендодавець [PERSON], подала письмову заяву з повідомленням про відмову в поновленні договору на новий строк та проханням не обробляти її земельну ділянку після закінчення строку дії договору. Крім того, у відповідь на пропозицію поновити договорі оренди землі, 24.02.2018 [PERSON] надіслала письмово, цінним листом з описом вкладення повідомлення-відмову з доданими примірниками не підписаного нового договору оренди землі (лист отримано позивачем 27.02.2018). В письмовій відмові орендодавець наводить фактичні обставини неналежного виконання позивачем договірних зобов'язань за договором оренди від 26.12.2010, такі як несвоєчасна виплата орендної плати, виплата у розмірі меншому, ніж встановлено договором оренди, не проведення індексації орендної плати та інше. Орендарем не надано доказів сплати орендної плати за 2011, 2012,2017 та 2018 р. Також не надано обґрунтування виплати орендної плати зерном в натурі у 2014-2015 роках та відповідності вартості зерна розміру орендної плати. Крім того, виплата орендної плати у 2013 році в розмірі 1764,98 грн. не відповідає встановленому договором розміру 2076,45 грн. Договір оренди є цивільно-правовим і йому притаманні такі ознаки, як свобода договору, обов'язковість виконання сторонами, тощо. Позивачем не надано доказів на підтвердження належного виконання обв'язку зі сплати орендної плати за договором, що є необхідною передумовою для отримання переважного права на поновлення договору оренди землі. Позивачем не доведено виконання належним чином умов договору передбачених п. 5.3, п 9.1 та дотримання вимог природоохоронного законодавства, зокрема постанови КМ України від 11.02.2010 № 164 «Про затвердження нормативів оптимального співвідношення культур у сівозмінах в різних природно-сільськогосподарських районах» якими встановлено структуру посівних площ та норматив періодичності посівів відповідних культур. Крім інших підстав, неналежне виконання позивачем умов договору оренди землі позбавляє його переважного права на поновлення договору оренди землі. Також ч.3 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» вимагає від орендодавця до своєї пропозиції додати проект додаткової угоди, а не нового договору оренди землі, як це було зроблено позивачем, що є порушенням процедури поновлення договору оренди землі. При поновленні договору оренди землі за ч.1-5 ст. 33 закон встановлює, що у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. В своєму повідомленні від 24.02.2018 відповідач 1 виклала чітко свої заперечення стосовно запропонованих орендарем нових умов, з обґрунтуванням їх невідповідності не тільки власному волевиявленню, а і нормам чинного законодавства. Отже, між сторонами договору оренди склалася ситуація, чітко описана в ч.4 ст.33 ЗУ «про оренду землі», яка регулює припинення переважного права орендаря у разі відсутності домовленості стосовно істотних умов між сторонами договору. Позивач звернувся з вимогою про визнання поновленим договору оренди землі від 26.12.2010, достеменно знаючи про позицію відповідача 1, тобто про відмову в укладенні нового договору оренди землі. Враховуючи викладене СТОВ «Дружба-Нова» вважає позов безпідставним і не обґрунтованим. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надав суду відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування такої позиції вказує, що строк дії договору сплив 21 березня 2018 року, враховуючи дату здійснення державної реєстрації. Не отримуючи від орендаря орендну плату у встановленому розмірі, не завжди і несвоєчасно, відповідач 1 написала на адресу ВСК 1 вересня 2017 року заяву, в якій просила не обробляти належні їй земельну ділянку після закінчення в 2018 році строку дії договору та повідомила про відмову у поновленні договірних відносин на новий строк. Не зважаючи на це, 9 лютого 2018 року позивач надіслав листа-повідомлення про поновлення договору оренди з примірниками нового договору оренди землі. Відповідач 1 25.02.2018 направила позивачу заперечення проти поновлення договору, в яких звернула увагу на пункти договору, які порушують та обмежують її права та інтереси. Так, орендар встановив фіксовану суму орендної плати, без врахування нормативної грошової оцінки землі, без застосування індексації та інфляційних втрат та без можливості зміни такого розміру щорічно, строк договору необґрунтовано збільшено та інше. В даному випадку орендар зазначив такі умови договору, які є неприйнятними та невигідними для орендодавця, не запропонувавши йому висловити свої міркування та заслухати бажані для орендаря умови договору, а просто просив надіслати орендарю підписані екземпляри нового договору на визначених в односторонньому порядку умовах. Висловивши вказане в письмовій формі та надіславши заперечення цінним листом, відповідач 1 дала зрозуміти ВСК про свою відмову від подальшого поновлення договірних відносин. Таку відмову позивач отримав, проте відповіді не надав та не намагався узгодити з орендодавцем прийнятні для обох сторін істотні умови договору. Як зазначив Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 384/648\\17-ц, провадження № 61-13391св18 пролонгація договору оренди можлива лише за умови мовчазної згоди власника землі (орендодавця), а при висловленні орендодавцем заперечень щодо пролонгації договору оренди землі такий договір не може вважатися поновленим. Крім цього, позивач не продовжував користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору, як неправдиво стверджує в своєму позові. Орендну плату за січень-березень 2018 року позивач не сплатив. Земельна ділянка, яка належить відповідачу 1 передана в оренду СТОВ «Дружба-Нова» за договором оренди від 23.03.2018. Право оренди зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.04.2018, і новий орендар почав використовувати цю земельну ділянку, і користується нею на даний час. Отже, якщо орендар, маючи на меті реалізацію свого переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк, ініціював перед орендодавцем питання про таке поновлення, скориставшись правовим механізмом ч.1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», то ч.6 даної норми не може бути застосована до таких правовідносин, оскільки: не передбачає звернення орендаря до орендодавця, переговори сторін щодо зміни істотних умов не проводяться. Отже вимога позивача поновити договір оренди землі з нормативним обґрунтуванням такої вимоги на підставі ч.ч.1-5 і ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» одночасно, не ґрунтується на законі. Першочерговою обставиною, яка має бути врахована при прийнятті рішення, має бути відсутність у відповідача 1 волевиявлення на продовження орендних відносин з позивачем на запропонованих ним умовах, недосягнення між сторонами старого договору згоди щодо істотних умов договору та неналежне виконання орендарем своїх обов'язків за договором. В судовому засіданні представник позивача ВСК «Зоря» - В.В. Алфімов підтримав заявлені позовні вимоги та їх обґрунтування, просив задоволити. Суду пояснив, що якщо протягом місця протягом закінчення строку дії договору оренди орендар користувався земельною ділянкою, договір вважається продовженим на наступний строк, на тих же підставах. Заяву від [PERSON] ВСК «Зоря» отримувало, але підставою для поновлення договору є відсутність відмови протягом місяця [PERSON] від продовження договору. ВСК «Зоря» не заявляє про поновлення договору з підстав визначених ч.1-ч.5 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі». Вони за місяць до часу закінчення договору звернулися до [PERSON] з тим щоб укласти нову угоду на інших умовах. Після отримання відповіді на пропозицію від [PERSON], інших пропозицій [PERSON] вони не направляли. Чи укладений [PERSON] договір зі СТОВ «Дружба Нова» містить кращі умови, ніж вони пропонували, він оцінки не давав. Орендна плата за 11-12 роки [PERSON] сплачена. За 2018 рік орендна плата не сплачувалася, термін сплати в грудні, але не сплачено орендну плату, оскільки наявний судовий спір. До пропозиції на адресу [PERSON] вони надавали проект нового договору, це була не додаткова угода. Відсутній акт приймання передачі землі після закінчення договору оренди землі, а повертається земельна ділянка в тому ж порядку в якому надавалася. В законі це чітко не визначено, але він вважає, що земельна ділянка повертається за тими ж правилами, що і надавалася. Саме закінчення строку дії договору не є припиненням правовідносин між сторонами, на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Земельна ділянка використовувалася позивачем тому що відсутній акт передачі землі, фактично вони використовували цю ділянку вже після закінчення строку дії договору. Чи це використовувалася саме ділянка [PERSON] чи можливо інша, в порядку домовленості між виробниками, він пояснити не може. Строк дії договору оренди закінчився 22.03.2018 року. Від [PERSON] не було заяви про повернення земельної ділянки, тому вони вважають що правомірно користувалися її земельною ділянкою. Те що вона відмовилася від укладення договору на продовження оренди земельної ділянки в даному випадку не має значення, оскільки на його думку, вона повинна була звернутися до ВСК з заявою про повернення земельної ділянки і лише в цьому випадку вважалося б що вони користувалися земельною ділянкою неправомірно. Частина 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» тягне обов'язок орендодавця подати таку заяву, тому вони продовжили використання земельної ділянки. Земельна ділянка [PERSON] межує з ділянками земель, які в користуванні ВСК «Зоря». Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула,забезпечила участь представника. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечував проти задоволення позову і просив відмовити позивачу. Підтримав обґрунтування вказані у відзиві. Суду пояснив, що передаючи в оренду земельну ділянку власник вже погоджується з обмеженням своїх прав, проте суд, вирішуючи спір має виходити з балансу інтересів сторін. Орендодавець має право обирати кращі умови і в цьому випадку порушувати його право неможливо. При вирішенні спору слід враховувати баланс інтересів сторін правочину. Позивач надсилав [PERSON] пропозицію про укладення нового договору оренди на строк більший, ніж в первинному договорі та з фіксованою орендною платою, проте [PERSON] відреагувала на таку пропозицію і повідомила які саме обставини її не влаштовують. Проте ВСК не надало інших пропозицій на лист [PERSON] СТОВ «Дружба-Нова» запропонувало кращі умови - 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексації та переглядом розміру плати. Ще до цього повідомлення - відмови, [PERSON] в 2017 році повідомляла ВСК що не бажає продовжувати договірні відносини з позивачем. Крім цього, має бути дотримана процедура повідомлення, має бути доданий не договір, а проект додаткової угоди, що передбачено ч.3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». З цього приводу винесена постанова Верховного суду від 10.04.2018 р. В зв'язку з вказаним слід визначати чи буде порушення прав позивача, якщо порушена процедура повідомлення. Претендувати на поновлення договору має право лише той орендар, який належним чином виконував обов'язки, проте позивачем орендна плата з 2018 рік не сплачена. На його думку, якщо позов заявлений з підстав визначених ч.6 ст. 33 Закону України, саме позивач повинен довести те, що він використовує земельну ділянку та належним чином виконував умови договору оренди. На тих умовах, які були в 2010 році взагалі не можна поновлювати, так як буде порушення закону та прав [PERSON] Так в договорі не вказано на яких умовах поновлювати договір чи на тих, які були запропоновані новим договором чи на тих умовах що були при укладенні в 2010 році. Умови договору 2010 року взагалі неприйнятні. Ст. 15 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що розмір орендної плати має бути з індексацією. Його довіритель протягом місяця, після закінчення попереднього договору оренди. передала земельну ділянку в оренду СТОВ «Дружба - Нова». Процедури передачі землі від ВСК «Зоря» до орендодавця немає, тобто законом не визначено такої процедури. Не отримавши після своєї відмови інших пропозицій від ВСК «Зоря» [PERSON] скористалася своїм правом і уклала договір зі СТОВ «Дружба - Нова». У СТОВ «Дружба-Нова» не було потреби визначати межі земельної ділянки, оскільки вона перебуває в масиві земель, якими користується СТОВ. Відповідач - СТОВ «Дружба-Нова» участь представника в судовому засіданні не забезпечило, представник надав клопотання про розгляд справи без його участі. Судом встановлено, що 26 грудня 2010 року між [PERSON] (орендодавець) та ВСК «Зоря» (орендар) укладено договір оренди землі, за умовами якого: п.1.1. орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (сільгоспугіддя) для ведення товарного с/г виробництва; п.2.1. В оренду передається земельна ділянка площею 4,917 га ріллі; п.3.1. договір укладено на 7 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк; 3.2. У випадку незгоди продовжити вказаний договір оренди земельної ділянки орендодавець зобов'язаний не менш ніж за 30 днів до закінчення договору оренди повідомити в письмовій формі (листом з повідомленням) орендаря про свій намір; п.4.1. щорічна орендна плата за користування земельною ділянкою становить 3 %, що становить 2076,45 грн.…; п.4.3. орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року; п.7.1. після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду; п.12.2. дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки, 26 грудня 2010 року [PERSON] як орендодавець, передав, а ВСК «Зоря» як орендар прийняв в оренду земельну ділянку, яка розташована на території Зарудянської сільради площею 4,917 га для ведення товарного с/г виробництва. В акті також вказано, що після закінчення терміну оренди орендар зобов'язується повернути земельну ділянку орендодавцю. Актом визначення меж ділянки, проведено в натурі погодження меж земельної ділянки площею 4,917 га, яка передана у власність для ведення товарного с/г виробництва. Згідно наданих копій документів вбачається, що [PERSON] в рахунок орендної плати видано: в 2013 році 1764,98 грн., в 2014 році 1000 кг пшениці, в 2015 році 1000 кг ячменю, в 2016 році 3666,28 грн. 9 лютого 2018 року на адресу [PERSON], ВСК «Зоря» направив лист-повідомлення, в якому вказано наступне - ВСК «Зоря» відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» повідомляє про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі, кадастровий № [NUMBER] зареєстрованого 22.03.11 р. та надсилає проект нового договору оренди землі для узгодження та укладення його з ВСК «Зоря». Додатком до листа вказано проект нового договору в 3 примірниках. Як вбачається з наданого договору оренди землі, він датований 09.02.2018 р. і містить в собі положення викладені в 37 пунктах. З копій документів вбачається, що [PERSON] отримала відправлення з ВСК «Зоря» 13 лютого 2018 року. В інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вказано, що 12.04.2018 зареєстровано речове право на підставі договору оренди землі, що виданий 23.03.2018 СТОВ «Дружба - Нова». Заявою від 15 вересня 2017 року [PERSON] просила правління ВСК «Зоря» її земельну ділянку, яка була передана в оренду по договору, зареєстрованому в Держкомземі 22.03.2011 року не обробляти і не засівати в зв'язку з закінченням терміну дії договору у березні 2018 року, а поновлювати його вона не буде. На заяві мається запис що даного листа отримано 15.09.2017 року [PERSON] 24 лютого 2018 року датовано повідомлення-відмову до правління ВСК «Зоря» від [PERSON] В повідомленні вказано, що у відповідь на їх лист повідомлення доводить до відому що надісланий новий договір (3 екз.) на оренду земельної ділянки, яка їй належить і була в оренді ВСК «Зоря» поновлювати на наступний термін категорично відмовляється в зв'язку з тим, що на протязі всього періоду оренди не проводилася нормативна грошова оцінка землі з урахуванням коефіцієнта індексації, відповідно орендна плата була занижена. Обчислення розміру орендної плати з урахуванням індексу інфляції не проводилося, вартість с/г продукції була завищена ціни не переглядалися. В новому договорі оренди землі відсутні багато пунктів, які ущемляють орендодавця, і мають багато неясностей: % виплати орендної плати не вказаний; орендна плата фіксована на весь термін, занижена в порівнянні з іншими орендарями, не прив'язана до нормативної грошової оцінки землі, відсутній пункт про перегляд нормативної грошової оцінки з урахуванням коефіцієнта індексації, відсутній пункт про врахування індексу інфляції; термін дії договору не погоджується з орендодавцем, розмір орендної плати повинен переглядатися щорічно а не раз на 5 років. Майже всі пункти договору враховують інтереси одної сторони орендаря. Тому вона відмовляється поновлювати договір, і як повідомляла в заяві 15.09.2017 р. Це повідомлення просить прийняти до відому. Надіслані 3 екземпляри нового договору повертає. З копій рекомендованого повідомлення та опису цінного листа вбачається, що ВСК «Зоря» отримала відправлення від [PERSON] 27 лютого 2018 року. З висновку ТОВ «Геопроект» вбачається, що земельна ділянка яка належить [PERSON] знаходиться в обробітку поля СТОВ «Дружба Нова». 23 березня 2018 року між [PERSON] і СТОВ «Дружба Нова» укладено договір оренди землі, за умов якого: п.2.1 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,917 га. Наведені факти свідчать, що між сторонами виник спір про право користування земельною ділянкою. При вирішенні спору суд виходить, з положень Земельного кодексу України, Закону України «Про орендну землі» та норм Цивільного кодексу України. Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Статтею 267 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно абзацу 3 частини 1 статті 777 ЦК України умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється. Відповідно ч.2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України "Про оренду землі", яка фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди землі. При цьому даною нормою не передбачений порядок автоматичного поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін, а лише визначено, що в цьому разі договір підлягає поновленню. Так, відповідно до частин першої - п'ятої статті 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частиною 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України. Частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає. Такий висновок суду склався через відсутність доказів на підтвердження того що позивач, після закінчення строку дії договору оренди землі, з березня 2018 року продовжував користуватися земельною ділянкою належною [PERSON] При цьому суд вважає, що докази користування земельною ділянкою мали бути надані саме позивачем. Позицію позивача щодо того, що [PERSON] не повідомила протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень щодо поновлення договору, як підставу для поновлення договору, суд оцінює критично і не може покласти в основу прийнятого рішення, оскільки [PERSON] двічі повідомляла ВСК «Зоря» про свій намір не продовжувати договір оренди з ВСК і ці повідомлення позивач отримав. Тобто, суд вважає, що вказівка позивача про те, що заперечення [PERSON] надійшли до закінчення строку дії договору, а не протягом місячного строку після закінчення строку дії договору оренди, на увагу не заслуговує, оскільки відповідач [PERSON], не має відповідної юридичної освіти, через брак знань, необхідних для здійснення правильного вибору способу захисту свого права, не мала можливості об'єктивно оцінити та осмислити спосіб, в який вона має діяти, для досягнення бажаного результату. Окремо суд вважає доцільним відмітити ту обставину, що навіть поверхневий порівняльний аналіз умов обох договорів, які розглядалися [PERSON], дає можливість прийти до висновку, що укладений [PERSON] зі СТОВ «Дружба-Нова» договір містить кращі умови ніж договір з ВСК «Зоря», так орендна плата в укладеному договорі становить 18216 грн., в той час як ВСК пропонував орендну плату в розмірі 12000 грн. В той же час позивач, після надходження повідомлення-відмови від [PERSON] не вжив заходів для досягнення домовленості щодо орендної плати та інших умов договору, з огляду на що переважне право наймача на укладення договору припиняється, що визначено ст. 777 ЦК України. Крім цього, суд вважає, що позивач порушив процедуру повідомлення [PERSON] про намір скористатися своїм переважним правом, оскільки надав додатком до пропозиції не проект додаткової угоди, а вже оформлений договір оренди землі, з чого вбачається що він не бажав укладати договір оренди на інших ніж ним запропоновані умовах. З цього також вбачається що позивач і не бажав розглядати інші умови так як надав не проект, а договір, і пропонував його підписати. При цьому в листі повідомленні від ВСК «Зоря» відсутні будь-які пропозиції контрагенту щодо обговорення запропонованих умов чи можливість їх зміни. З огляду на те, що підстав для задоволення вимоги позивача про захист його переважного права на укладення договору оренди суд не вбачає, вимога про визнання недійсним договору оренди землі укладеного між відповідачами, задоволенню не підлягає. Не залежно від попередньо вказаного, підстав для визнання недійсним договору оренди землі між відповідачами, позивач в позові взагалі не вказав і представник в засіданні їх не обґрунтував.

Outcome: dismissed