Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом, яким в подальшому, зменшивши розмір заявлених вимог, просила стягнути із Публічного Акціонерного товариства "Терра Банк" на її користь недоплачені проценти за користування депозитними коштами в сумі - 8 631, 74 грн. за період з 19.06.2014 року по 24.02.2015 року ; 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов"язання за період з 19.06.2014 року по 24.02.2015 року в сумі - 1 232,87 грн. , 487, 20 грн. - витрат на правову допомогу та 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди ( а.с. 64) . Вимоги мотивувала тим, що 19.06.2014 року між нею та банком було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) №ДБ-150506:980 з виплатою процентів щомісячно, депозит »Батьківський» , на строк 3 місяці з 19.06.2014 року до 19.09.2014 року . За умовами договору вона передала , а банк прийняв на депозит грошові кошти в розмірі 60 000 грн. , з процентною ставкою за вкладом 26,50% річних. В порушення п.2.7 договору банк на неодноразові її вимоги щодо виплати процентів по вкладу, не реагував, а 18.08.2014 року надав письмову відповідь про те, що банк тимчасово не має можливості виконувати своєчасно та в повному обсязі взяті на себе зобов»язання. 19.09.2014 року закінчився строк дії договору , але їй грошові кошти та проценти так і не були повернуті. 01.10.2014 року вона звернулася із заявою з вимогою про повернення вкладу. Лише 25.02.2015 року , під час розгляду справи, їй було повернуто 60 000 грн. вкладу та 2 258, 67 грн. відсотків за період з 19.06.2014 року по 24.02.2015 року . Однак, вважає, що банк повернув їй не всю суму відсотків, а в зв»язку з тим, що відповідач несвоєчасно виконав грошове зобов»язання має сплатити 3% річних за період з 19.06.2014 року по 24.02.2015 року; також витрати на правову допомогу та відшкодувати завдану моральну шкоду , яку вона оцінює в 5000 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач, його представник в судове засідання не з»явився, повідомлявся належно, заперечень на позов чи заяв на відкладення з поважних причин не подавав. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні вимог, з наступного. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ч. 3 ст. 1060 ЦК України якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 19.06.2014 року між [PERSON] та ПАТ «ТЕРРА БАНК» був укладений Договір банківського строкового вкладу (депозиту) № ДБ-150506:980, з виплатою процентів щомісячно, депозит »Батьківський». Згідно п.2.1, 2.3 договору вкладник розміщує в банку на вкладному (депозитному) рахунку № 26302502107427 грошові кошти в сумі 60 000 грн. на строк 3 місяців з 19.06.2014 року по 19.09.2014 року , процентна ставка за вкладом становить 26,50 % річних. Пунктом 2.7 договору , проценти за вкладом , нараховані у відповідності до умов цього договору, банк зобов»язаний сплачувати вкладнику щомісячно, починаючи з наступного дня після їх нарахування протягом строку, визначеного в п.2.1 цього договору. В зв»язку з тим, що банк в порушення вказаного пункту , проценти позивачу не сплачував , остання 14.08. та 01.10.2014 року звернулась до банку із претензією щодо виплати процентів по вкладу ( а.с.9,11). Листом від 18.08. 2014 року банк надав позивачу відповідь про те, що її заява розглянута, проте у зв»язку із складною соціальною та економічною ситуацією, яка триває в країні протягом останнього часу , банк тимчасово не має можливості виконувати своєчасно та в повному обсязі взяті на себе зобов»язання ( а.с. 10). 19.09.2014 року закінчився строк дії договору , вклад не повернуто, тому 01.10.2014 року , згідно заяви, позивач просила банк повернути їй 60 000 грн. депозиту та виплатити проценти по вкладу згідно умов договору( а.с. 11). У відповідності до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках., встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Відповідно до ч.3 ст.651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. При цьому, з»ясовано, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 21.08.2014 року прийнято рішення № 72 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ТЕРРА БАНК», відповідно до якого на підставі постанови Правління Національного банку України від 21.08.2014 року № 518 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО БАНКУ «ТЕРРА БАНК» до категорії неплатоспроможних», вирішено розпочати процедуру виведення ПАТ «ТЕРРА БАНК» з ринку та запровадити в ньому тимчасову адміністрацію з 22.08.2014 року по 22.11.2014 року. Призначено уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ТЕРРА БАНК» Ірклієнка Юрія Петровича ( а.с. 27). Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 122 від 20.11.2014 про продовження строку здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ТЕРРА БАНК» на один місяць до 22 грудня 2014 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ТЕРРА БАНК» - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування Ірклієнка Юрія Петровича до 22 грудня 2014 року включно. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23.12.2014 № 831 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТЕРРА БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 24.12.2014 № 159 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ТЕРРА БАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТЕРРА БАНК» (далі - ПАТ «ТЕРРА БАНК») та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ТЕРРА БАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнка Юрія Петровича строком на 1 рік з 24.12.2014 по 23.12.2015 включно. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах. Пунктом 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним, а даний закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Нормами ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Відповідно до ч. 5 ст. 36 цього закону, під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього ж закону, передбачено, що обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорам банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантуються фондом. Також встановлено, що позивач 25 лютого 2015 року отримала 60 000 грн. внесеного депозиту та 2 258, 67 грн. відсотків за період з 19.06.2014 року по 24.02.2015 року. Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Після запровадження у банку тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст. 52 цього закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом. Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення недоплачених процентів за користування депозитними коштами в сумі - 8 631, 74 грн. за період з 19.06.2014 року по 24.02.2015 року ; 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов"язання за період з 19.06.2014 року по 24.02.2015 року в сумі - 1 232,87 грн., оскільки вимоги позивача підлягають задоволенню в межах ліквідаційної процедури банку. Згідно положень п. 5. Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до ст. 611 ЦК, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором чи законом (зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди). Однак відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах договором банківського вкладу не передбачено. Не містять такого виду відповідальності за неналежне виконання цього договору норми гл.71, ст.625 ЦК, Закону України "Про банки і банківську діяльність"; не доведено наявність підстав для відшкодування моральної шкоди і відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів". За змістом п.5 ч.1 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів" право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), виникає у випадках, передбачених законом. Таким чином, моральна шкода, яка заподіяна споживачу, виплачується на підставі Закону України "Про захист прав споживачів" лише у разі, якщо така шкода заподіяна внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), а відтак і вимоги про відшкодування 5 000 грн. моральної шкоди задоволенню не підлягають. Разом з цим, суд відмовляє і у задоволенні вимог про стягнення правової допомоги . Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог необхідно відмовити в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, в силу ст.88 ЦПК України, п.22 ст.5 Закону "Про судовий збір", судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed