Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про проведення примусового психіатричного лікування в умовах КЗ "Вінницької обласної психоневрологічної лікарні і.м. академіка О.І. Ющенка "громадянина [PERSON],[INFO], без його згоди чи згоди його законного представника. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що у них є достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він може завдати значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку погіршенням психічного стану, а також становить потенційну небезпеку для життя та здоров'я оточуючих. Дане припущення про наявність тяжкого психічного розладу у громадянина [PERSON], грунтується на інформації про його поведінку, отриману від його батьків матері [PERSON] ,1960р.н., та батька [PERSON], 1962р.п., які проживають разом з ним у [ADDRESS]., а також зовнішнім оцінюванням психічного стану останнього. Громадянину [PERSON] було запропоновано дати згоду на лікування в спеціалізованому закладі , від якого він відмовився. Представник заявника Кравчук Н.І., яка одночасно являється лікарем-психіатром у судовому засіданні підтримала вищезазначену заяву та просила задоволити. При цьому пояснила, що при зовнішньому оцінюванні поведінки [PERSON] нею, як лікарем психіатром, а також лікарем наркологом було встановлено наявність у [PERSON] психічного розладу під знаком запитання Деменція , а саме психоорганічний синдром внаслідок органічного враження головного мозку змішаного генезу ( інтоксикаційна, травматична ) з вираженими розладами поведінки, зниженням емоційно-вольової сфери та психотичними проявами , в структуру якого входять симптоми, що обумовлюють здійснення небезпечних дій , таких як марення , паталогічна імпульсивніть , агресивні тенденціїї до оточуючих , постійні погрози до близьких та оточуючих. Внаслідок ненадання [PERSON] необхідного лікування в умовах спеціалізованого стаціонару , така поведінка [PERSON] може призвести до загрози як для нього самого, оскільки може заподіяти собі шкоду здоров'ю, так і оточуючим . Добровільно лікуватись [PERSON] відмовився. Прокурор не заперечував щодо задоволення заявлених вимог. Допитана в судовому засіданні лікар-нарколог [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] перебуває на обліку у нарколога з 2014 року внслідок вживання алкоголю, а також наркотичних засобів, призначений курс лікування не проходив до кінця, через декілька днів тікав з лікарні. З кожним роком його стан здоровя та поведінка погіршується, має залежність від алкоголю. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка батько [PERSON] суду пояснив, що його син останні три роки веде себе неадекватно, погрожує йому та сусідам розправою,не реагує на зауваження, до оточуючих у нього злоба, агресія. Не контролює свої дії. Побив сусіду вікта в будинку, автомобіль, на вулиці пристає до перехожих. Добровільно лікуватись не бажає. Вислухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд знаходить вимоги заявника обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] звернулись із заявою до КП «Козятинська ЦРЛ Козятинської районної ради Вінницької області» про вжиття заходів щодо їхнього сина - [PERSON], [INFO]., який поводиться неадекватно, агресивно до оточуючих. З висновку комісії лікаря-психіатра та лікаря-нарколога від 29.06.2017 року вбачається, що [PERSON] на момент огляду виявляє ознаки психічного захворювання у вигляді психоорганічного синдрому (Деменції? ) . Враховуючи наявність у хворого значних порушень поведінки (збуджений, погрожує розправою, агресивний по відношенню до оточуючих); вчиняє та виявляє реальні наміри вчиняти дії, що являють собою безпосередньо небезпеку для нього та оточуючих, а також може завдати суттєву шкоду його здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога, не дає дозвіл на госпіталізацію в добровільному порядку, лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару. Згідно ст.14 Закону України « Про психіатричну допомогу» потребує госпіталізації в примусовому порядку.(а.с.4-5).. Згідно стаття 13. Закону України "Про психіатричну допомогу " особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно на її прохання або за її усвідомленою згодою. Положення даної норми закону передбачають також, що особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, Відповідно до ст. 14.Закону України "Про психіатричну допомогу " особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно з ст.1 Закону України "Про психіатричну допомогу "стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров'я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд Оскільки [PERSON] виявляє розлади тяжкого психічного захворювання, добровільно не бажає пройти курс лікування в психіатричному закладі, виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для життя та здоровя як для нього так і для оточуючих у разі ненадання йому психіатричної допомоги, тому заяву необхідно задовольнити та направити [PERSON] для проходження примусового психіатричного лікування в умовах КЗ " Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. О.І.Ющенка " без його згоди. Відповідно до ч.2 ст. 234 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку . Відповідно до ч.2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституціїї україни, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право ". Відповідно до ч.8 ст.8 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини ( аналогію закону ). Враховуючи, що поведінка [PERSON] являє собою безпосередню небезпеку для життя та здоров'я як для нього , так і для оточуючих , тому с уд вважає застосувати аналогію закону ( ч.2 ст.286 ЦПК України ) та допустити негайне виконання рішення суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved