Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати недостовірною і такою, що не відповідає дійсності, порушує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, що поширена у листі Львівської обласної організації Національної спілки журналістів України від [INFO] року [NUMBER], та викладена у фрагменті листа: «ведуча журналіст [PERSON] допустила низку порушень Етичного кодексу українського журналіста, а саме: надання недостовірної інформації; некоректні, упереджені та суб'єктивно-оціночні судження. Окрім цього, на думку членів секретаріату ЛОО НСЖУ, у згаданій передачі прозвучало заздалегідь організоване наклепницьке запитання радіослухача, яке ведуча, розуміючи його недостовірний характер, не спростувала у прямому ефірі, що може свідчити про її заангажованість», та зобов'язати Львівську обласну організацію Національної спілки журналістів України відкликати її лист від [INFO] року [NUMBER] та спростувати недостовірну інформацію про [PERSON] шляхом надсилання листа про це на адресу генерального директора Львівської обласної державної телерадіокомпанії; стягнути з відповідача на її користь 10 000 гривень моральної шкоди; стягнути з відповідача на її користь судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідачем поширена неправдива інформація, яка порушує її особисті немайнові права. Розповсюджуючи неправдиву інформацію, відповідач не навів вичерпних пунктів Етичного кодексу українського журналіста, які нібито вона порушила, а також не надав жодних доказів та обґрунтувань щодо заздалегідь організованого наклепницького запитання радіослухача. Також у зв'язку із зазначеним їй заподіяна моральна шкода, яка пов'язана з переживаннями через безпідставне її притягнення до дисциплінарної відповідальності, та несправедливе ставлення до неї вищого її керівництва, хвилювання за свою репутацію перед колегами, яким стало відомо про обставини притягнення її до дисциплінарної відповідальності, а відтак, враховуючи принципи розумності та справедливості, просить стягнути з відповідача 10 000 гривень моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, давши пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Просить позов задоволити. Представник відповідача Львівської обласної організації Національної спілки журналістів України в судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів безпідставності. Вважає, що інформація, викладена у листі від [INFO] року [NUMBER] достовірна. Просить в задоволенні позову відмовити. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про судове засідання, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, суд вважає завершувати розгляд справи без їх участі на підставі наявних у справі письмових доказів, відповідно до вимог ст.169 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити частково з наступих підстав. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 32 Конституції України передбачено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Згідно ч.1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя, честь, гідність і ділова репутація. У відповідності до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно ч.1 ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та членів її сім'ї недостовірної інформації інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ч.3 ст.227 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Згідно ч.4 ст.277 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Судом встановлено, що Львівською обласною організацією Національної спілки журналістів України у листі від [INFO] року за [NUMBER] була розповсюджена інформація наступного змісту: «ведуча журналіст [PERSON] допустила низку порушень Етичного кодексу українського журналіста, а саме: надання недостовірної інформації; некоректні, упереджені та суб'єктивно-оціночні судження. Окрім цього, на думку членів секретаріату ЛОО НСЖУ, у згаданій передачі прозвучало заздалегідь організоване наклепницьке запитання радіослухача, яке ведуча, розуміючи його недостовірний характер, не спростувала у прямому ефірі, що може свідчити про її заангожованість». Відповідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2010 р. "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2010 р. "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно із Законом України «Про інформацію» оціночним судженням є висловлювання, яке не містить фактичних даних, зокрема, з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Виходячи з норм вищевказаних статей, доведення позову є процесуальним обов'язком позивача. Таким чином, позивач має належним чином довести, що поширена про нього недостовірна інформація є саме фактичним твердженням. Судом встановлено, що 23.10.2014 року Членам секретаріату Львівської обласної організації Національної Спілки журналістів України було скеровано заяву від представника Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення у Львівській області п.[PERSON]., в прохальній частині якої останній просив Членів секретаріату дати об'єктивну оцінку упередженим, неадекватним діям журналіста м.Лубкович, під час ведення передачі «Вас слухають». Із протоколу засідання зборів Редакційної ради Львівської ОДТРК від 11.11.2014 року (а.с.41-42) вбачається, що на порядку денному засідання був розгляд заяви від представника Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення у Львівській області [PERSON], зареєстрованої в канцелярії ЛОДТРК 23 жовтня 2014 року. З даного протоколу видно, що Редакційна рада Львівської ОДТРК вирішила, зокрема, що оприлюднення в ефірі радіопередачі «Вас слухають» твердження про те, що Національна Рада України з питань телебачення і радіомовлення є національною зрадою, не є порушенням Кодексу етики українського журналіста», оскільки ці слова прозвучали в минулі роки. Дослівно в радіопередачі «Вас слухають» [PERSON] так не висловилася. Доказів того, що дзвінок від радіослухача Юрія в радіопередачі «Вас слухають» 26.09.2014 року був наперед організованим та замовним, не надано. Суд погоджується з даними твердженнями Редакційної ради Львівської ОДТРК та вважає, що інформація, яка поширена в листі Львівської обласної організації Національної спілки журналістів України від [INFO] року [NUMBER], є фактичним твердженням, а відтак, підлягає спростуванню. Згідно ч.6-7 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила та у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до п.4 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Разом з тим, позивач не надала суду жодного письмового доказу, який би підтверджував те, що діями відповідача було завдано моральної шкоди, в чому саме полягає моральна шкода, та чим керувалася позивач про визначенні розміру моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, а тому ця вимога позивача є безпідставною. Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що поширена в листі Львівської обласної організації Національної спілки журналістів України від [INFO] року [NUMBER] є недостовірною і такою, що не відповідає дійсності, порушує честь і гідність та ділову репутацію [PERSON], а також враховуючи той факт, що представник відповідача не представив суду жодних доказів, які б свідчили про достовірність інформації вказаної у вищевказаному листі, суд вважає, що позов [PERSON] в частині визнання інформації недостовірною та зобов'язання спростувати дану інформацію є підставний, грунтується на вимогах закону та в цій частині підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed