Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

09.10.2018 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - [PERSON] , в якій просить суд визнати договір лізингу від 01 травня 2016року, який укладений між [PERSON] та [PERSON] договором купівлі-продажу з розстроченням платежу. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 22.10.2018 рокубуло прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою[PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - [PERSON] про визнання договору лізингу договором купівлі-продажу. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. 29.01.2019року до канцелярії Київського районного суду м. Одеси надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , в якій, з урахуванням уточненої зустрічної позовної заяви від 26.02.2019 року (а.с. 84-91), просить суд зобов`язати [PERSON] повернути їй - [PERSON] в натурі безпідставно набуте майно - легковий автомобіль марки «NISSAN» модель «TIIDA» 2008 року випуску, чорного кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] на її - [PERSON] користь грошові кошти у сумі 275 181,42 гривні, які складаються з: залишок по обов`язковим платежам по 25 червня 2018 року включно у розмірі 144 081,00 грн., неустойка у розмірі 50 427,56 грн., відшкодування доходів за користування майном за період з 26 червня 2018 року по 31 січня 2019 року включно у розмірі 80 762,86 грн., а також стягнути з [PERSON] на її - [PERSON] користь судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивач за зустрічним позовом посилається на те, що між нею та відповідачем за зустрічним позовом - [PERSON] у простій письмовій формі було укладено договір лізингу від 01 травня 2016 року, відповідно до умов якого, предметом лізингу є рухоме майно, належне їй на праві власності - легковий автомобіль марки «NISSAN» модель «TIIDA» 2008 року випуску, чорного кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 19 травня 2010 року. Майно було перереєстровано 12 грудня 2017 року, свідоцтво серії [NUMBER] у зв`язку із встановленням газобалонного обладнання. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що вартість договору була встановлена у розмірі 9 000 доларів США, пункт 1.1. договору. Згідно до п. 1.2. договору, розрахунок має проводитися щомісячно за курсом Національного банку України у національній валюті - гривні. Строк договору до 30 місяців (п. 2.3. договору). Лізингоодержувач протягом трьох робочих днів від дня підписання договору мав передати аванс в рахунок лізингових платежів у розмірі 6 250 гривень (шість тисяч двісті п`ятдесят грн.), пункт 4.2.6. Договору, що за домовленістю склало 250 доларів США (двісті п`ятдесят дол. США), пункт 5.1. договору. Зазначені грошові кошти (лізингові платежі) можуть передаватися особисто або на картковий рахунок ПриватБанку [NUMBER] (п. 5.1. договору). Сума, що отримана лізингодавцем в якості авансу в рахунок лізингових платежів, зараховується в склад платежів за договором. Сума договору лізингу оплачується щомісячно долями, починаючи з місяця передачі предмету лізингу лізингоодержувачем, до закінчення строку дії договору лізингу (п. 5.2. договору). Згідно до п. 4.2.10. договору, лізингоодержувач мав право передавати предмет лізингу у користування або розпорядження третім особам виключно з письмової згоди лізингодавця. При простроченні здійснення виплат більш ніж на 2 місяці лізингоодержувач (відповідач) був зобов`язаний повернути предмет лізингу лізингодавцю (п. 5.4. договору). Згідно до пункту 7.7. договору, лізингодавець (позивач) мав право вимагати дострокового розірвання договору у випадку, зокрема, якщо лізингоодержувач без письмової згоди лізингодавця передає предмет лізингу у користування або розпорядження третім особам (п. 7.7.3. договору) або якщо лізингоодержувач систематично допускає прострочення внесення лізингових платежів (п. 7.7.5. договору) та в інших випадках. Згідно до п. 7.8. договору, при порушенні п. 7.7.3. - 7.7.9. договору лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір шляхом направлення лізингоодержувачу письмового повідомлення про розірвання договору. Договір вважається розірваним через десять днів після направлення письмового повідомлення. У випадку дострокового розірвання договору при порушенні п. 7.7.3. - 7.7.9. внесені лізингові платежі не повертаються (п. 7.10. Договору). Таким чином, позивач за зустрічним позовом зазначає, що після укладання договору лізингоодержувач отримав предмет лізингу легковий автомобіль та сплатив 6 250 гривень авансу, що склало 250 доларів США, що сторони підтверджують, залишок лізингових платежів у розмірі: 9 000 - 250 = 8 750 доларів США мали бути сплаченими рівними частками протягом 30 місяців у гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України. Підтвердженням перерахування на картку є чеки, а також виписка з карткового рахунку у ПриватБанку [NUMBER]. Позивач за зустрічним позовом вказує, що згідно відомостей, наданих ПриватБанком, за період з 01 травня 2016 року по 21 червня 2018 року на її картку, разом з авансом у розмірі 6 250,00 грн., надійшло 59 860,00 грн., однак ця сума значно менше від тієї, що мав сплатити відповідач у період з 01 травня 2016 року по 25 червня 2018 року, різниця між розміром обов`язкових платежів та фактичних виплат склала 144 081,00 грн. Таким чином, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] 144 081,00 грн. на виконання основного зобов`язання. Крім того, позивач за зустрічним позовом зазначає, що оскільки відповідач за зустрічним позовом своїх обов`язків за договором не дотримувався, систематично допускав прострочення платежів та без письмової згоди лізингодавця передав предмет лізингу у користування третій особі [PERSON] , вона була вимушена розірвати договір шляхом направлення 15 червня 2018 року письмового повідомлення на адресу відповідача рекомендованим поштовим відправленням зі штриховим кодовим ідентифікатором № 6510404913948, яке було повернуто у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Таким чином, [PERSON] вважає, що договір лізингу є розірваним 25 червня 2018 року, через десять днів після направлення повідомлення про розірвання згідно до п. 7.8. договору, і подальше користування відповідачем рухомим майном є позадоговірним, внесені ним платежі не є лізинговими, а тому відповідач повинен відшкодувати всі доходи, які він одержав або міх одержати від цього майка, передавши його в оренду, з 26 червня 2018 року (день, наступний за днем розірвання договору), у розмірі 80 672,86 грн. (97 142,86 грн. вартість щомісячної оренди автомобіля за період з 26 червня 2018 року по 26 лютого 2019 року день подання уточненого позову з вирахуванням 16 470,00 грн. проведені відповідачем оплати після розірвання договору). Крім того, позивач за зустрічним позовом просить суд повернути їй її рухоме майно - легковий автомобіль марки «NISSAN» модель «TIIDA» 2008 року випуску, чорного кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який є предметом договору лізингу, оскільки до теперішнього часу він перебуває у користуванні відповідача за зустрічним позовом. Також, у зв`язку з порушенням відповідачем за зустрічним позовом умов договору лізингу та його розірванням, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] неустойку відповідно до п. 7.6. договору, у розмірі 20 % від вартості майна, що складає 1 800 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом національного банку України на день подання зустрічного позову - 06 листопада 2018 року складає 50 427,56 гривень. З урахування викладеного, [PERSON] звернулася до суду з відповідною зустрічною позовною заявою. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31.01.2019 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] про стягнення грошових коштів та повернення майна було залишено без руху. Повідомлено [PERSON] про необхідність виправити недоліки заяви протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру, відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., та надати докази такої сплати; сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру, відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., та надати докази такої сплати. Роз`яснено [PERSON] , що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами. 11.02.2019 року до канцелярії суду від представника [PERSON] надійшла заява про усунення недоліків разом з оригіналами квитанцій про сплату судового збору. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.02.2019 року було прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] про стягнення грошових коштів та повернення майна до спільного розгляду з первісним позовом. Об`єднано вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] про стягнення грошових коштів та повернення майна в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - [PERSON] про визнання договору лізингу договором купівлі-продажу. 26.02.2019 року від [PERSON] до канцелярії суду надійшла уточнена зустрічна позовна заява, яку у підготовчому засіданні 27.02.2019 року судом було прийнято до розгляду. У підготовчому засіданні 29.08.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.11.2019 року було залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - [PERSON] про визнання договору лізингу договором купівлі-продажу, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. У судовому засіданні 11.11.2019 року представник позивача за зустрічним позовом вимоги за зустрічним позовом, з урахуванням уточнень, підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне у матеріалах справи, у судове засідання 11.11.2019 року не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на зустрічну позовну заяву не надав. Третя особа за зустрічним позовом - [PERSON] про час та місце судового засідання також повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне у матеріалах справи, у судове засідання 11.11.2019 року не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, письмові пояснення на зустрічну позовну заяву не надав. Вислухавши пояснення представника позивача за зустрічним позовом, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 01.05.2016року між [PERSON] (лізингодавець)та [PERSON] (лізингоодержувач) булоукладено договір лізингу, за умовами якого, лізингодавець зобов`язується надати лізингоодержувачу за плату у тимчасове володіння та користування, з переходом права власності, автомобіль марки «NISSAN» модель «TIIDA» легковий комбі, об`єм двигуна 1598, чорного кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, який належить лізингодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 19 травня 2010 року. Предмет лізингу купується по узгодженій з лізингоодержувачем ціні, яка складає 9 000,00 доларів США. Порядок розрахунків (оплата) за цим договором буде проводитися щомісяця по курсу Національного Банку України в національній валюті - гривня. П.п. 2.1. - 2.3. договору лізингу передбачено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Термін лізингу: предмет лізингу передається лізингоодержувачу для тимчасового володіння і користування на термін до 30 (тридцяти) місяців. Початком терміну лізингу вважається дата підписання акту прийому-передачі предмета лізингу в лізинг лізингоодержувачу. Предмет лізингу, що передається лізингоодержувачу, в період дії договору до моменту останнього платежу є власністю лізингодавця. Відповідно до п.п. 4.1.1., 4.2.6., 4.2.7., 4.2.10., 4.4.1. договору лізингу, лізингодавець зобов`язаний передати предмет лізингу, технічний паспорт на даний автомобіль лізингоодержувачу в день підписання акту прийому-передачі. Лізингоодержувач зобов`язаний передати лізингодавцю аванс в рахунок лізингових платежів в розмірі 6250 гривень в термін не більше 3-х робочих днів з моменту укладення договору лізингу. Лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно здійснювати виплати лізингодавцю, визначені у графіку (додаток до даного договору). Лізингоодержувач зобов`язується самостійно не використовувати предмет лізингу, переданий йому відповідно до умов цього договору, в якості застави, відчужувати, обтяжувати правами третіх осіб або будь-яким іншим чином передавати в користування або розпорядження третім особам, передавати в сублізинг, а тільки з письмової згоди лізингодавця. Лізингоодержувач має право тимчасового володіння і користування предметом лізингу, переданим за цим договором в лізинг, який належить лізингоодержувачу. Доходи, отримані в результаті експлуатації предмета лізингу, є власністю лізингоодержувача. Згідно п.п. 5.1., 5.2., 5.4. договору лізингу, загальна сума цього договору лізингу становить 9 000 (дев`ять тисяч) доларів США. Оплата лізингоодержувачем за даним договором встановлюється згідно з графіком № 1 до цього договору. Первинний внесок (аванс) встановлюється в розмірі 6250 (шість тисяч двісті п`ятдесят) гривень, що становить 250 доларів США. Вказані грошові кошти можуть передаватися лізингодавцю особисто або на картковий рахунок ПриватБанку [NUMBER] . Сума, отримана лізингодавцем як аванс в рахунок лізингових платежів (п.5.1. договору), зараховується в складі платежів за даним договором. Сума цього договору лізингу (9 000 доларів США) виплачується щомісяця частками, починаючи з місяця передачі предмета лізингу лізингоодержувачу, до закінчення терміну дії договору лізингу. При простроченні виконання графіка лізингових платежів, зазначених в додатку - графіку до цього договору більше двох місяців після закінчення терміну платежу лізингоодержувач зобов`язаний повернути предмет лізингу лізингодавцю. П. 7.2. договору лізингу передбачено, що строк дії даного договору припиняється при виконанні сторонами всіх зобов`язань, передбачених договором, або в разі дострокового розірвання. Відповідно до п. 7.6. договору лізингу, у тому випадку, якщо цей договір буде розірваний достроково з причин невиконання будь-якої з сторін своїх договірних зобов`язань, то винна сторона сплачує іншій стороні неустойку в розмірі 20 (Двадцять) відсотків від вартості, за якою був придбаний у продавця предмет даного договору. Сплата неустойки не звільняє винну сторону від необхідності відшкодування збитків (реальних збитків та упущеної вигоди) іншій стороні, якщо остання, в результаті дострокового розірвання договору має для того підстави. Згідно п.п. 7.7.1., 7.7.3., 7.8. договору лізингу, лізингодавець може вимагати дострокового розірвання цього договору в наступних випадках, зокрема, якщо прострочення за лізинговими та іншими платежами, передбачених цим договором перевищить 60 (шістдесят) календарних днів. Якщо лізингоодержувач без письмової згоди лізингодавця здійснює сублізинг, заставу або передачу іншим чином предмета лізингу в користування або розпорядження третіх осіб. При зазначених в пунктах 7.7.3-7.7.9 порушеннях лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей договір шляхом направлення лізингоодержувачу письмового повідомлення про розірвання (припинення) договору. Договір вважається розірваним через десять днів після подання відповідного повідомлення. П. 7.10. договору лізингу передбачено, що у разі розірвання договору по перерахованим умовам, внесені лізингодавцю платежі не повертаються. При розірванні Договору лізингу лізингоодержувач зобов`язаний повернути предмет лізингу за адресою, вказаною лізингодавцем в повідомленні про розірвання договору, повернути предмет лізингу за адресою, вказаною лізингодавцем в повідомленні про розірвання договору, в 3-х денний термін з моменту отримання зазначеного повідомлення. Відповідно до акту прийому-передачі транспортного засобу лізингодавець [PERSON] передала, а лізингоодержувач [PERSON] прийняв за плату у тимчасове володіння та користування, з переходом права власності, автомобільмарки «NISSAN» модель «TIIDA» легковий комбі, об`єм двигуна 1598, чорного кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, який належить лізингодавцю на праві власності. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що після укладення договору лізингу лізингоодержувач - [PERSON] отримав предмет лізингу - легковий автомобіль та сплатив лізингодавцю - [PERSON] 6 250 гривень авансу, що складало 250 доларів США, що сторони підтверджують, залишок лізингових платежів складають 8 750 доларів США (9 000 доларів США - 250 доларів США = 8 750 доларів США), які, відповідно до умов укладеного договору, повинні бути виплачені щомісяця частками, починаючи з місяця передачі предмета лізингу лізингоодержувачу, тобто з 01 травня 2016 року протягом 30 місяців у гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України. Разом з тим, згідно рахунків, наданих АТ КБ «ПриватБанк», на картковий рахунок [PERSON] уПриватБанку № [NUMBER] за період з 01 травня 2016 року по 01 липня 2018 року надійшло 53 610,00грн. (а.с. 92-97). У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору щодо своєчасного погашення лізингових платежів, а також у зв`язку з тим, що відповідач передав предмет лізингу у користування третій особі - [PERSON] без письмової згоди лізингодавця, 15 червня 2018 року [PERSON] звернулася до відповідача з повідомленням про розірвання договору, в якому повідомила про дострокове розірвання договору лізингу, а також просила повернути предмет лізингу у трьох денний строк та провести повний розрахунок на момент передачі автомобіля (а.с. 62). Зазначене повідомлення було повернуто поштою на адресу позивача з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відсутність відповіді на зазначене повідомлення та невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо укладеного договору лізингу в частині своєчасного погашення лізингових платежів, передачі предмету лізингу у користування третій особі без письмової згоди лізингодавця, зумовило звернення [PERSON] до суду з відповідною зустрічною позовною заявою. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір лізингу від 01.05.2016 р. Відповдіно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості з лізінгоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізінгоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовується загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом і законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень ст. 1 та ст. 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувача на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Статтею 4 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що суб`єктами лізингу можуть бути: лізингодавець - юридична особа, яка передає право володіння та користування предметом лізингу лізингоодержувачу; лізингоодержувач - фізична або юридична особа, яка отримує право володіння та користування предметом лізингу від лізингодавця; продавець (постачальник) - фізична або юридична особа, в якої лізингодавець набуває річ, що в наступному буде передана як предмет лізингу лізингоодержувачу; інші юридичні або фізичні особи, які є сторонами багатостороннього договору лізинг. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач має право: обирати предмет лізингу та продавця або встановити специфікацію предмета лізингу і доручити вибір лізингодавцю; відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або умовам договору, специфікаціям; вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках; вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу. Лізингоодержувач зобов`язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі; надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; письмово повідомляти про порушення строків проведення або не проведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Умови ремонту і технічного обслуговування предмета лізингу можуть визначатися окремим договором. Лізингоодержувач може мати інші права та обов`язки відповідно до умов договору лізингу, цьогоЗакону та нормативно-правових актів. Статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. Належне виконання лізингоодержувачем обов`язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна. Таким чином, договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору На правовідносини, що склалися між сторонами щодо одержання позивачем, як лізингодавцем, лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність відповідачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж. Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Згідно зі статтею 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. Відповідно п.п. 5.1., 5.2., 5.4. укладеного договору лізингу, загальна сума цього договору лізингу становить 9 000 (дев`ять тисяч) доларів США. Оплата лізингоодержувачем за даним договором встановлюється згідно з графіком № 1 до цього договору. Первинний внесок (аванс) встановлюється в розмірі 6250 (шість тисяч двісті п`ятдесят) гривень, що становить 250 доларів США. Вказані грошові кошти можуть передаватися лізингодавцю особисто або на картковий рахунок ПриватБанку [NUMBER] . Сума, отримана лізингодавцем як аванс в рахунок лізингових платежів (п.5.1. договору), зараховується в складі платежів за даним договором. Сума цього договору лізингу (9 000 доларів США) виплачується щомісяця частками, починаючи з місяця передачі предмета лізингу лізингоодержувачу, до закінчення терміну дії договору лізингу. При простроченні виконання графіка лізингових платежів, зазначених в додатку - графіку до цього договору більше двох місяців після закінчення терміну платежу лізингоодержувач зобов`язаний повернути предмет лізингу лізингодавцю. Однак, як свідчать матеріали справи, невиконання відповідачем належним чином зобов`язань зі сплати лізингових платежів за договором лізингу призвело до виникнення у останнього заборгованості за договором. Частинами 1, 3 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову. Також, згідно п.п. 7.7.1., 7.7.3., 7.8. договору лізингу, лізингодавець може вимагати дострокового розірвання цього договору в наступних випадках, зокрема, якщо прострочення за лізинговими та іншими платежами, передбачених цим договором перевищить 60 (шістдесят) календарних днів. Якщо лізингоодержувач без письмової згоди лізингодавця здійснює сублізинг, заставу або передачу іншим чином предмета лізингу в користування або розпорядження третіх осіб. При зазначених в пунктах 7.7.3-7.7.9 порушеннях лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей договір шляхом направлення лізингоодержувачу письмового повідомлення про розірвання (припинення) договору. Договір вважається розірваним через десять днів після подання відповідного повідомлення. З матеріалів справи слідує, що позивачем було направлено відповідачу повідомлення про дострокове розірвання договору лізингу, повернення предмету лізингу у трьох денний строк та проведення повного розрахунку на момент передачі автомобіля, яке було повернуто поштою на адресу позивача з відміткою «за закінченням терміну зберігання». З огляду на зазначене, договір лізингу від 01.05.2016 року було розірвано з настанням для сторін відповідних наслідків, зокрема, щодо повернення відповідачем предмету лізингу (відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг"). Умови щодо зобов`язання лізингоодержувача повернути предмет лізингу впродовж 3 трьох днів з моменту отримання повідомлення також містяться в п. 7.10. договору лізингу. Однак відповідач зобов`язання щодо повернення предмету лізингу після розірвання договору лізингу не виконав. З цього приводу [PERSON] зверталася до Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з відповідною заявою, і згідно пояснень [PERSON] , які були надані Таїровському ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, на даний час у нього в користуванні знаходиться автомобільмарки «NISSAN» модель «TIIDA» легковий комбі, об`єм двигуна 1598, чорного кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, який він взяв в оренду у [PERSON] (а.с. 142-148). З урахуванням викладеного, суд вважає позов [PERSON] в частині вимог про зобов`язання [PERSON] повернути легковий автомобіль марки «NISSAN» модель «TIIDA» 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судовим розглядом встановлено, що розмір лізингових платежів за договором лізингу складає 203 941,00 грн., при цьому, лізингоодержувач - [PERSON] сплатив лізингодавцю - [PERSON] 6 250 гривень авансу, що складало 250 доларів США, та за період з 01 травня 2016 року по 25 червня 2018 року (день розірвання договору) сплатив 53 610,00 грн., після розірвання договору 28.06.2018 року, 16.07.2018 року, 30.07.2018 року, 15.08.2018 року та 30.08.2018 року відповідач сплатив ще 16 470,00 грн., які суд враховує в рахунок погашення лізингових платежів за договором лізингу. Враховуючи викладене, вимоги [PERSON] про стягнення залишку лізингових платежів за договором лізингу до моменту його розірвання підлягають частковому задоволенню у розмірі 127 611, 00 грн. (розмір лізингових платежів за договором лізингу до моменту його розірвання 203 941,00 грн. - 6 250 гривень авансу - 53 610,00 грн. сплачені відповідачем лізингові платежі до моменту розірвання договору - 16 470,00 грн. сплачені відповідачем лізингові платежі після розірвання договору = 127 611,00 грн.). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 7.6. договору лізингу, у тому випадку, якщо цей договір буде розірваний достроково з причин невиконання будь-якої з сторін своїх договірних зобов`язань, то винна сторона сплачує іншій стороні неустойку в розмірі 20 (Двадцять) відсотків від вартості, за якою був придбаний у продавця предмет даного договору. Сплата неустойки не звільняє винну сторону від необхідності відшкодування збитків (реальних збитків та упущеної вигоди) іншій стороні, якщо остання, в результаті дострокового розірвання договору має для того підстави. Згідно ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Враховуючи викладене, а також невиконання відповідачем зобов`язань згідно умов договору, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення неустойки у розмірі 44 100,00грн., оскільки вартість предмету лізингу складає 9 000,00 доларів США, 20 відсотків від вартості предмету лізингу складає 1 800,00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на день ухвалення рішення складає 44 100,00 грн. (курс НБУ станом на 11.11.2019 року складає 2 450,18 грн. за 100 доларів США). Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позову в частині вимог про відшкодування доходів за користування майном за період з 26 червня 2018 року по 31 січня 2019 року включно у розмірі 80 672,86 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Разом з тим, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано будь-яких доказів та не доведено ніяким чином тієї обставини, що у разі повернення [PERSON] у встановлений у договорі лізингу строк майна та повернення лізингових платежів за користування цим майном, позивач могла б реально одержати дохід у розмірі 80 672,86 грн. З урахуванням викладеного, у задоволенні позову [PERSON] в частині вимог про відшкодування доходів за користування майном за період з 26 червня 2018 року по 31 січня 2019 року включно у розмірі 80 672,86 грн., слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2 485 грн. 51 коп.

Outcome: partial