Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~В жовтні 2019 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказало, що 28.10.2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0332/82/0025834. Між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги №114/33, відповідно до умов якого до АТ "КІБ" перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 014/0332/82/0025834. 25.04.2017 між АТ "КІБ" та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення права вимоги № 20170425, у відповідності до умов якого, АТ "КІБ" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні АТ "КІБ" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п. 2.2. Договору відступлення права вимоги, відступлення ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначених в попередньому реєстрі боржників прав вимоги відбувається за умови виконання ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» п. 3.2. Договору, та з моменту підписання сторонами реєстру(ів) боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 20170425 і 25.04.2017, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 82006,92 грн., з яких: - \~ \~ \~ \~15850,95 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - \~ \~ \~ \~4212,83 грн. - сума заборгованості за відсотками; - \~ \~ \~ \~61943,14 грн. - сума заборгованості за пенею. Відповідно до п. 2.3. Договору відступлення права вимоги, внаслідок перед (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заміняє АТ "КІБ в кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог АТ "КІБ", включаючи право вимагати від боржника належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за Кредитними договорами. Згідно п. 2.5. Договору відступлення права вимоги, АТ "КІБ" гарантує, що на день укладення договору права вимоги, кредитні договори та договори забезпечення дійсними. На виконання п. 2.7. Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512-51 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, АТ "КІБ" направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 82006,92 грн., з яких 15850,95 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; \~ \~ \~ \~4212,83 грн. - сума заборгованості за відсотками; 61943,14 грн. - сума заборгованості за пенею та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. повідомлений про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, подав відзив на позов, в якому просить в задоволенні позову відмовити, оскільки є військовослужбовцем та відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», йому, як військовослужбовцю, штрафні санкції, пеня, проценти за користування кредитом не нараховуються, також просить застосувати строк позовної давності до вимог щодо стягнення пені. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. 28.10.2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0332/82/0025834, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 25857,82 грн., а позичальник зобов`язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням та повернути кредитору основну суму кредиту до 20 жовтня 2017 року, сплатити проценти за користування кредитом на рівні процентної ставки 35,9%, а також виконати інші обов`язки, визначені договором. 25 квітня 2017 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено договір відступлення права вимоги №114/33, відповідно до умов якого до АТ "КІБ" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 014/0332/82/0025834. 25 квітня 2017 року між АТ "КІБ" та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 20170425, у відповідності до умов якого, АТ "КІБ" передає (відступає) ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ "КІБ" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п. 2.2. Договору відступлення права вимоги, відступлення ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначених в попередньому реєстрі боржників прав вимоги відбувається за умови виконання ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» п. 3.2. Договору, та з моменту підписання сторонами реєстру(ів) боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 20170425 і 25.04.2017, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 82006,92 грн., з яких: - \~ \~ \~ \~15850,95 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - \~ \~ \~ \~4212,83 грн. - сума заборгованості за відсотками; - \~ \~ \~ \~61943,14 грн. - сума заборгованості за пенею. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про застосування строку позовної давності. Згідно з частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до пункту 8.5 кредитного договору передбачено, що до всіх правовідносин, пов`язаних із укладанням та виконанням цього договору застосовується строк позовної давності у сімдесят років. Також, встановлено, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, проходить військову службу, має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] . Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII), згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Визначення «особливого періоду» наведено у Законі України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-XII), відповідно до статті 1 якого: мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу. Відповідно до статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-ХІІ) особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Вирішуючи питання щодо темпоральних меж дії особливого періоду в розумінні Закону № 3543-XII, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року по справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновків, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. Такої ж позиції дотримувалось і Міністерство оборони України, про що свідчить лист від 01 жовтня 2015 року № 322/2/8417, в якому зазначено, що особливий період в Україні настав із 17 березня 2014 року на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» та триває дотепер, а його скасування буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на Сході України. Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц, провадження № 61-21025св18. Таким чином, відповідач [PERSON] має статус військовослужбовця Збройних Сил України та на нього поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до нього не могла застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. Установлено, що за період з 18 березня 2014 року відповідач [PERSON] сплатив відсотки в сумі 16\~191, 40 грн., пеню в сумі 461,80 грн., всього 16 653,20 грн., і вказана сума підлягала зарахуванню на погашення тіла кредиту. Таким чином, станом на дату звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредиту, тобто 07 жовтня 2019 року, погашена сума [PERSON] за кредитним договором склала станом на 31 січня 2017 року (остання оплата) у розмірі 16653,20 грн. та перевищувала суму заборгованості по основному зобов`язанню (15850,95 грн.), які [PERSON] мав сплатити, а отже у позивача були відсутні підстави вважати, що допущено прострочення виконання зобов`язання. Оскільки заборгованість за кредитним договором у [PERSON] відсутня, а проценти, штрафні санкції та комісії не повинні нараховуватись йому як діючому військовослужбовцю в силу поширення на нього пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про стягнення кредитної заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у позові, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed