Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

03.05.2012 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення майнової шкоди, спричиненої внаслідок ушкодження легкового автомобіля «Toyota Previa» державний реєстраційний номер [NUMBER] під час ДТП 10.09.2010 р., і яка дорівнює різниці між вартістю відновлювального ремонту і розміром страхової компенсації та складає 43601,10 грн., моральної шкоди завданої внаслідок ДТП у сумі 5000 грн. та судові витрати у сумі 3650,62 грн.. Після остаточного збільшення позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача вже 85413,41 грн. в рахунок відшкодування збитків від пошкодження автомобіля, та судових витрат 18 864,32 грн.. В ході розгляду справи до участі було залучено третьою особою [PERSON]. В обґрунтування позову [PERSON] вказував на те, що в результаті ДТП, яка відбулася 10 вересня 2010 року біля 09 годин 45 хвилин, водій [PERSON], керуючи технічно справним легковим автомобілем «Mitsubishi L200» державний реєстраційний номер [NUMBER], на вулиці Миколаївська дорога м.Одеси порушив вимоги п.13.1 «Правил дорожнього руху», внаслідок чого допустив зіткнення з легковим автомобілем марки «Toyota Previa», державний реєстраційний номер [NUMBER], що знаходився під керуванням позивача, який в свою чергу допустив зіткнення з легковим автомобілем марки «Nissan Maxima» державний реєстраційний номер [NUMBER], під час якого транспортний засіб «Toyota Previa» державний реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. ПрАТ «УСК України «Княжа Вієнна Іншуранс груп» виплатила йому 24990 грн., тому не відшкодовані збитки внаслідок пошкодження автомобіля, які підлягають стягненню з відповідача, складають різницю між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту по висновку аварійного комісара [PERSON], що може бути прийнятий судом до уваги, оскільки він був єдиним, який проводився безпосередньо з візуальним органолептичним оглядом транспортних засобів «Toyota Previa», реєстраційний номер [NUMBER], 14.09.2013 року, та «Nissan Maxima», реєстраційний номер [NUMBER], 10.09.2013 року, з урахуванням того, що дефектовка автомобіля «Toyota Previa», реєстраційний номер [NUMBER], проводилася в умовах спеціалізованого СТО ТОВ «ВТП "Інжпроект"» - офіційного дилера фірми "Тойота", з його повним розбиранням. Правильність висновку [PERSON] також знайшла і в висновку Харківського НДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, яким навпаки спростовані висновки експертів ОНДІСЕ . Позивач зазначив, що при курсі обміну 1 євро за 18,68 грн., вартість запасних частин до автомобілю «Toyota Previa», державний реєстраційний номер [NUMBER], буде розраховуватися наступним чином: 46 884,98 грн. : 10,3517 *18,68 = 84605,57 грн. До цієї суми додавав вартість робіт та додаткових витрат у сумі 25797,84 грн., що залишилися без зміни, через що остаточна вартість відновлювального ремонту станом на теперішній час буде складати 110 403 грн. 41 коп. Це відповідає відомостям про складові відновлювального ремонту, що викладені в рахунках на оплату № 6687 від 20.06.2014 р. та № 6770 від 20.06.2014 р., виданих ТОВ «ВТП "Інжпроект"» - офіційним дилером фірми "Тойота". Крім майнової шкоди, позивачу [PERSON] внаслідок ДТП була заподіяна також і моральна шкода, яка насамперед полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку із пошкодженням майна, необхідністю здобуття коштів для ремонту пошкодженого автомобіля та додаткових зусиль для організації свого життя. Незважаючи на великі витрати часу для поїздок до міліції та суду позивач і досі не може отримати відшкодування заподіяної йому внаслідок ДТП шкоди, незважаючи на те, що спочатку відповідач [PERSON] обіцяв відремонтувати пошкоджений транспортний засіб за свій рахунок. В судовому засіданні позивач та його адвокат повністю підтримали остаточні вимоги та просили позов задовольнити. Відповідач та його представник повністю заперечували проти заявлених вимог, посилаючись на висновки експертів ОНДІСЕ та відсутність завдання моральної шкоди. Також звертали увагу суду на те, що звіт [PERSON] можливо було приймати лише в разі надання відомостей, що автомобіль «Toyota Previa» був відремонтований на сервісному СТО ТОВ «ВТП Інжпроект». Третя особа, [PERSON] в засідання не з'явився, в матеріалах справи є його заява про розгляд справи в його відсутності (а.с.113). Заслухавши позивача, його адвоката, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з виходячи з наступного. Судом було встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Роздільнянським МРЕВ ДАІ ГУМВС України в Одеській області 20.09.2006 р., та довіреності, що видана власником транспортного засобу [PERSON] та посвідчена 17.06.2008 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], позивач [PERSON] користувався легковим автомобілем марки «Toyota Previa» 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] і продовжує користуватися на підставі згоди власника ( т.1 а.с.27). Згідно з нормами статтей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Як було судом встановлено, 10 вересня 2010 року біля 09 годин 45 хвилин, водій [PERSON], керуючи легковим автомобілем «Mitsubishi L200» державний реєстраційний номер [NUMBER], на вулиці Миколаївська дорога м.Одеси порушив вимоги п. 13.1 «Правил дорожнього руху», внаслідок чого допустив зіткнення з легковим автомобілем марки «Toyota Previa», державний реєстраційний номер [NUMBER], що знаходився під керуванням [PERSON], який в свою чергу допустив зіткнення з легковим автомобілем марки «Nissan Maxima», реєстраційний номер [NUMBER], під час якого транспортний засіб «Toyota Previa» отримав механічні пошкодження. Постановою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.10.2010 р. [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності по ст.124 КУпАП (т.1 а.с.6). Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК України). Відповідно до звіту про проведення незалежного авто-товарознавчого дослідження визначення вартості відновлювального ремонту та матеріальних збитків по автомобілю «Toyota Previa», державний реєстраційний номер [NUMBER] за № 1409/10, що складений 30.09.2010 р. ФОП «[PERSON]», вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля «Toyota Previa», державний реєстраційний номер [NUMBER], складає 68591,10 грн., вартість матеріальної шкоди 40605,93 грн.. Вартість проведення авто-товарознавчого дослідження на підставі чеку про оплату від 14.09.2010. р. склала 500 грн. (том 1 а.с.7-36). Як підтвердив відповідач та не заперечував позивач, відповідальність [PERSON] на час пригоди була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», йому видано поліс страхування цивільної відповідальності №ВВ 7875088 на період з 12.01.2010 р. по 11.01.2011 р. першого типу, з розміром ліміту відповідальності для страхової компанії - 25500 грн. та фрашизи - 510 грн. Згідно з випискою по рахунку приватного клієнта №660721-2010/1224 в листопаді - грудні 2010 року [PERSON] було перераховане страхове відшкодування у розмірі 24990 грн. (т.1 а.с.37). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з вимогами ч.1 ст.22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з вимогами статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вимогами ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч.1 ст.58,59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Отже, відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія виконали свої зобов'язання, тому згідно з нормами ст.1194 ЦК України різницю має сплачувати винна в пригоді особа. В наступному, ФОП «[PERSON]» у звіті за № 1409/12 від 05.10.2012 р. перерахував вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля «Toyota Previa» державний реєстраційний номер [NUMBER] і зазначив, що вона зросла до розміру 72682,82 грн., а матеріальна шкода - 43614,13 грн., при цьому приймав за увагу курс НБУ на дату оцінки в доларах США (а.с.160 зворотня сторона). Вартість додаткової оцінки склала 600 грн. (том 1, а. с. 159-176). В п.14 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 р. роз'яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). У разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів. Дані роз'яснення також приведені у абзаці першому п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03 92 р. (із змінами, внесеними згідно з постановами № 7 від 08.07.94 р., № 11 від 30.09.94 р., № 15 від 25.05.98 р. та № 9 від 24.10.03 р.) „Про практику розгляду судами «цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" Приймаючи до уваги вказані норми та оцінивши усі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що відшкодування шкоди позивачу має відбуватися з урахуванням останнього висновку [PERSON], який перерахував розмір шкоди з урахуванням збільшення вартості деталей та робіт з урахуванням курсу долару США на день складання звіту, і враховуючи те, що на час прийняття рішення суду не було представлено іншого висновку з урахуванням вартості запчастин та робіт. Виходячи із зазначеного, суд не може приймати до уваги лише розмір курсу валюти в євро, без належного розрахунку. Отже, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню і з відповідача необхідно стягнути матеріальну шкоду в розмірі 18624,13 грн. (43614,13 грн. - 29660 грн.), завдану в результаті пошкодження автомобіля. Крім того, з відповідача підлягає стягненню в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і витрати, пов'язані з оплатою послуг оцінювача [PERSON] в розмірі лише 600 грн. оскільки складання звіту №1409/12 було викликано збільшенням вартості запчастин та робіт, та за направлення двох телеграм відповідачу - 43 грн. 08 коп. (том 1, а. с. 156). Однак витрати, пов'язані із сплатою 500 грн. за звіт №1409/10 (т.1 а.с.35) не можуть бути стягнуті з відповідача, оскільки це витрати, які відшкодовує страхова компанія. Таким чином, розмір матеріальної шкоди склав - 19267,73 грн. ( 18624,13 грн. +600 грн. +43,08 грн.). Що стосується висновків експертів ОНДІСЕ [PERSON] за № 10209 від 22.05.2013 р. та [PERSON] №539 від 22.05.2013 р.(т.2 а. с. 2-29), то вони не можуть бути прийняті судом до уваги з наступних підстав. Згідно зі ст.66 ЦПК України висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Згідно з нормами ст.3 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об'єктивності і повноти дослідження. Згідно з вимогами ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею212 цього Кодексу. 13.11.2012 року було задоволено клопотання відповідача та судом прийнято ухвалу про призначення комплексної судової автотехнічної і автотоварознавчої експертизи. Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом від 24.11.2003 N 142/5/2092 Міністерства Юстиції України, визначено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Згідно з довідкою, виданою [PERSON], автомобіль «Toyota Previa» отримав наступні механічні пошкодження: деформовано задній бампер, задні двері (фургону), праве заднє крило, передній бампер, декоративна решітка (а.с.26). Огляд транспортного засобу, який має пошкодження зовнішніх та внутрішніх елементів кузова, ходової частини та систем автомобіля необхідно проводити в умовах спеціалізованого підприємства, так як зовнішній огляд без розбирання та піднімання на підйомнику не дає можливості зробити обґрунтованого висновку згідно отриманих цим транспортним засобом під час ДТП пошкоджень. Як видно із звіту ФОП [PERSON] №1409/10 від 30.09.2010 р., дослідження проводилося на базі спеціалізованого для даної моделі автомобілю СТО «ТОВ ВТП Інжпроект», при цьому позивач сплатив вартість послуг СТО. Однак, як було повідомлено суд позивачем та підтверджується самим висновком, експерт ОНДІСЕ [PERSON] здійснював дослідження автомобіля «Toyota Previa» біля будівлі інституту, тобто без огляду на спеціалізованому СТО, без розборки автомобіля в місцях пошкодження кузовних та навісних панелей, елементів жорсткості, діагностування системи кондиціювання, системи охолодження двигуна, що викликає сумнів в правильності зробленого експертом висновку. Тоді як дослідження оцінювачем [PERSON] всіх пошкоджень здійснювалося з одночасною розборкою, що в свою чергу, надало останньому можливість зробити всебічний повноцінний висновок стосовно пошкоджень транспортного засобу на момент огляду. Також експерт [PERSON] описує, що при огляді автомобіля «Toyota Previa» було виявлено наднормативну товщину лакофарбного покриття, більше 120-130, на панелі з правого боку кузова, при цьому не вказуючи чому дорівнюють ці одиниці - міліметрам чи мікронам, та не вказує за допомогою якого вимірювального пристрою було проведено вимірювання товщини лакофарбного покриття, в яких одиницях вимірювання вказані дані величини та якою є нормативна товщина лакофарбного покриття, згідно вимог заводу виробника. Відповідно до вимог ч.2 ст.150 ЦПК Цкраїни якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Необхідно зазначити, що висновок автотоварознавчої експертизи експерта ОНДІСЕ [PERSON] за № 10209 від 22.05.2013 р. (т.2 а.с.19-29) викладений також на підставі огляду в той же день біля будівлі інституту, і більшою мірою ґрунтується на висновку експерта [PERSON], проігноровано рахунок-фактуру ТОВ «ВТП "ІНЖПРОЕКТ"» за № Т-10-016588 від 23.09.2010 р., хоча і експерт і ФОП [PERSON] мають відповідну кваліфікацію, і знову ж таки перевага огляду якого полягає в тому, що [PERSON] проводив візуальне дослідження автомобіля «Toyota Previa» в умовах спеціалізованого СТО ТОВ «ВТП "Інжпроект"». Більш того, суд звертає увагу, що і після призначення повторної експертизи, експерти Харківського НДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса наполягали також на огляді транспортних засобів в умовах спеціалізованого СТО, і тому в своєму висновку № 7718/8057/8058, що був виготовлений 27.10.2014 р., по всім питанням, що були поставлені на їх розв'язання, вказували про неможливість надати висновки (т. 2, а. с.175 зворот - 176). При цьому суд також звертає увагу, що [PERSON] - аварійний комісар СК «Княжа», тому і не може бути зацікавленим у збільшенні розміру страхової компенсації, що виплачена на підставі його висновку. Крім того, свої висновки спеціаліст [PERSON] підтвердив та обґрунтував під час його допиту в судовому засіданні. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа, зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Суд, оцінюючи усі докази в сукупності, виходячи із принципу розумності та справедливості, вважає, що позивачу було завдано моральну шкоду в розмірі 2000 грн. за моральні переживання, перенесені ним в результаті отриманих душевних хвилювань під час пригоди та протиправних дій відповідача, порушення звичайних життєвих стосунків, зокрема через відмову відповідача вирішити питання про відшкодування шкоди за позасудовою процедурою, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом . По стягненню судових витрат вимога позивача підлягає лише частковому задоволенню виходячи із наступного. Згідно з нормами ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» та з врахування часткового задоволення позовних вимог, з відповідача необхідно стягнути сплачений при розгляді справи судовий збір в розмірі 243,60 грн. по матеріальній шкоді, 243,60 грн. - по моральній шкоді, та по заявленим клопотанням в сумі 451,60 грн. (107,3+107,3+107,3+114,7+15). За надання правової допомоги позивачем сплачено 8500 грн., однак виходячи із вимог ст.88 ЦПК України та Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних справах», яким встановлено, що граничний розмір компенсації становить 40 процентів мінімальної заробітної плати за годину роботи в суді (час перебування в судових засіданнях, час на ознайомлення із матеріалами справи в суді, час перебування при проведенні окремих процесуальних дій поза судовим засіданням), то сума правової допомоги підлягає стягненню частково. З урахуванням участі адвоката позивача в судових засіданнях та витраченого часу 05.06.2012 р, (2хв.), 04.07.2012 р. (23 хв.), 12.07.2012 р. (60хв.), 13.09.2012 р. (4год.29 хв.), 14.10.2013 р. (0,30 хв.), 16.10.2013 р.(2год.), 17.03.2014 р. (39 хв.), 11.06.2014 р. (1год.25хв.),27.11.2014 р.(38 хв.),03.12.2014 р. (1год.22хв.) та виходячи із розміру мінімальних заробітних плат за вказаний час ( 1094 грн.,1102 грн.,1118 грн.,1147 грн.,1218 грн.), то витрати на правову допомогу склали 6704,96 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, судові витрати склали загальну суму - 7643,76 грн. Оскільки на поставлені питання в ухвалах суду від 16.10.2013 р. та 11.06.2014 р. експерти Харківського НДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса відповіді не надали, тому вимога про стягнення вартості висновку №7718/8057/8058 від 27.10.2014 р. - 8262 грн., копія квитанції № 9/10 від 03.01.2014 р., не підлягає задоволенню, у зв'язку з чим судовий збір в розмірі 114,70 грн. за клопотання про призначення повторної експертизи не увійшов в розрахунок витрат також.

Outcome: partial