Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

18.11.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі - 7775 грн. 03 коп., та судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивач послався на те, що Комунальне підприємство "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради, надає послуги водопостачання і водовідведення абонентам громадянам відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року та відповідно до Правил користування системи комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затвердженого наказом Державного комітету комунального господарства № 65 від 1 липня 1994 року. За адресою, де проживає і отримує послуги з водопостачання та водовідведення відповідач: [ADDRESS], оформлено особовий рахунок [NUMBER]. Скарги з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідача не надходили. Заяв на від'єднання від комунальних водопроводів від відповідача не поступало. На виконання умов п. 18 Постанови № 630 від 21.07.2005р. розрахунковим періодом для оплати на календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Між Позивачем та Відповідачем встановилися договірні відносини по наданню житлово-комунальних послуг, а саме послуг з водопостачання та водовідведення. КП "Павлоградводоканал" свої зобов'язання щодо надання послуг виконує належним чином, а Відповідач не оплачував отриманих послуг, в результаті чого у Відповідача станом на 01.11.2013 р. склалася заборгованість в розмірі 7775 грн. 03 коп., чим підприємству завдано шкоди на зазначену суму, яку Він відмовляється сплатити в добровільному порядку. Представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач позовні вимоги не визнала, просила суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідач, яка проживає за адресою: [ADDRESS], є абонентом Комунального підприємства „Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради. Так, судом по справі встановлено, що Комунальне підприємство „Павлоградське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради надає послуги водопостачання і водовідведення населенню. Громадяни, які користуються вищезазначеними послугами є абонентами КП „Павлоградводоканал" і правові відносини регулюються затвердженими наказом Держжитлкомунгоспа України від 01.07.1994 року № 65 "Правилами користування системами комунального водопостачання і водовідведення в містах і селищах України" та затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 "Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення" та Цивільним кодексом України. Плата за послуги водопостачання та водовідведення повинна проводитись відповідачкою своєчасно на розрахунковий рахунок підприємства щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, що настає розрахунковим. Однак відповідач плату за послуги водопостачання та водовідведення фактично комунальному підприємству „Павлоградське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради не сплачувала. В результаті чого на 01 листопада 2013 року утворилась заборгованість перед КП „Павлоградводоканал" в сумі в сумі 7775 грн. 03 коп. Відповідно до ч.1 ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 32 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Відповідно до ст.ст. 256,257, ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно частин 2-4 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач до винесення рішення у справі наполягала на застосуванні позовної давності. Відповідач фактично не здійснювала оплату послуг водопостачання та водовідведення, проте з урахуванням заявленої до винесення рішення у справі заяви про застосування строку позовної давності, стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості, що утворилась з листопада 2010 року в розмірі 3785 грн. 82 коп. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: partial