Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення переплати пенсії у розмірі 149 грн. 66 коп., посилаючись на те, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію у відповідності до ЗУ «Про загальнообовязкового державного пенсійного страхування». У відповідності до листа Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 709/04.1-62/02від 25.05.2017 повідомлено про наявність переплати пенсії, після проведення її індивідуального перерахунку, по [PERSON] за період з 06. 12.2014 року по 31.05.2017 року у розмірі 149, 66 грн., яка виникла внаслідок здійснення перерахунку щодо звільнення з 26.02.2015 року та працевлаштування з 21.09.2015 року за період з грудня 2014 року по травень 2017 року , в звязку з несвоєчасним поданням відомостей про роботу. В судове засіданні представник позивача [PERSON] обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області не зявився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляду справи у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча повідомлялася судом про час та місце розгляду справи, про, що в матеріалах справи мається оголошення про виклик відповідача опубліковане на сайті «Судова влада». Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких обставин в разі якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не зявився в судове засіданні без поважних причин або без повідомлення причини та відповідачем не було подано відзив, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. \~\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.\~Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в [PERSON] обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області та отримує пенсію за відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування". Згідно\~ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"\~пенсія виплачується щомісяця у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія. Як встановлено в ч. 1 ст. 58 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Згідно п. 4 "Положення про Пенсійний фонд України", затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року № 280, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань здійснює контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та інших платежів, за достовірністю поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообовязковому державному соціальному страхуванню, призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством. Відповідно до листа Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 709/04.1-62/02 від 25.05.2017, повідомлено про наявність переплати пенсії, після проведення її індивідуального перерахунку, по [PERSON] за період з 06.12.2014 року по 31.05.2017 року у розмірі 149, 66 грн., яка виникла внаслідок здійснення перерахунку щодо звільнення з 26.02.2015 року та працевлаштування з 21.09.2015 року за період з грудня 2014 року по травень 2017 року , в звязку з несвоєчасним поданням відомостей про роботу. Згідно Довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 10 липня 2017 року розмір призначеної пенсії [PERSON] за період з грудня 2014 року по травень 2017 року становить: розмір нарахованої пенсії за вказаний період становить 49403,28 грн., розмір фактично отриманої [PERSON] становить 49\~552,94 грн., розмір переплати становить 149,66 грн. ( а.с.12-13). Судом встановлено, що відповідач був повідомлений позивачем про існування переплати пенсії, але надав письмову відмову про повернення коштів, мотивуючи свою відмову тим, що дана переплата виникла не з його вини. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобовязання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому, правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року № 6-91цс14. Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення"суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо). В матеріалах справи відсутні докази того, що завдана позивачу шкода у вигляді надміру виплаченої відповідачу пенсії в сумі 149,66 грн. є об`єктивним наслідком поведінки відповідача. Позивачем також не надано доказів того, що [PERSON] скоїв будь-які зловживання зі свого боку або подав Управлінню при призначенні пенсії недостовірні дані. Наведені у вищезазначених нормативно-правових актах умови, за яких можливо повернення безпідставно отриманої пенсії, яка була добровільно виплачена позивачем відповідачу як засіб до існування, також не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Поняття "рахункова помилка" в чинному законодавстві не визначено. В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12. 1999 року\~надається роз'яснення поняття лічильної (рахункової) помилки як помилки, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок належить неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. Позивачем не встановлений сам факт наявності рахункової помилки, як не доведено перед судом існування цих обставин. Таким чином, судом не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів у розмірі 149 грн. 66 коп., які є сумою пенсії, призначеної та виплаченої позивачем, як і не встановлено наявності рахункової помилки, з огляду на наведене, а також те, що виплата коштів проведена позивачем добровільно, зазначена сума відповідно до ст. 1215 ЦК України, поверненню не підлягає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про стягнення з відповідача зайво сплаченої пенсії є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed