Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася в суд з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк, для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. Позов обгрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. Спадкоємцями на майно померлої є: за заповітом - позивачка [PERSON] , за законом - [PERSON] , яка на майно померлої не претендує. Маючи на меті отримати свідоцтво про право на спадщину позивачка звернулася до приватного нотаріуса, проте їй було роз`яснено, що вона пропустила шестимісячний термін для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду. Дана позовна заява надійшла до суду 22.08.2019 року, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, була передана для розгляду судді Хмель Р.В. Ухвалою від 22.08.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 21.10.2019 року. Ухвалою суду від 21.10.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.11.2019 року о 09:00 год., яке в подальшому за заявою представника позивача було вікладено. Позивач, [PERSON] , через канцелярію суду подала письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач, [PERSON] , через канцелярію суду подала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що [INFO] , у віці 72 роки, померла [PERSON] , яка за життя вчинила заповіт, який посвідчено секретарем виконкому Михайлівської сільської ради, згідно якого належне їй право на земельну частку/пай, що перебуває у колективній власності ПП "Валентина" с.Михайлівка Бершадського району Вінницької області, площею 2,5290 га заповіла [PERSON] , [INFO] . ЇЇ право власності на вказану земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН №219479 виданого Бершадським відділом земельних ресурсів 04.10.2005 року. З довідки №454 від 11.07.2019 року, виданої виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради вбачається, що спадкоємцями на майно померлої є: за законом - донька [PERSON] та донька [PERSON] , за заповітом - [PERSON] Позивачка, [PERSON] , звернулася до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті померлої. Однак, своїм листом за вх.№ 220/01-16 від 21.08.2019 року нотаріус пояснив, що нею було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця та роз`яснено право на звернення з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Як зазначає позивачка у своїй позовній заяві нею було пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що вона доглядала дитину-інваліда [PERSON] та перебувала з ним на лікуванні за кордоном, що підтверджено копією довідки МСЕК серія 12 АББ №085425, довідкою управління праці та соціального захисту населення Чечельницької РДА за № 549 від 22.07.2019 року та довідкою Березіцького ФАП від 11.07.2019 року. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1270 цього Кодексу передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" спадкоємці, які не прийняли спадщину в установлений законом строк, можуть звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ст. 1272 ЦК України, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності цього Кодексу, а саме з 1 січня 2004 року. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Саме така правова позиція висловлена Верховним судом України в Постанові від 23.08.2017 року по справі №6-1320цс17. Стаття 17 Закону України "Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. На сьогоднішній день у позивачки відсутній інший спосіб реалізувати своє право на спадщину крім судового. Причину пропуску строку для прийняття спадщини вважаю поважною, оскільки усталена практика Європейського суду з прав людини вказує на недопустимість порушення права на вільне володіння майном закріпленим у Протоколі № 1. Крім того, оформлення спадщини є правомірною та законною, оскільки недостатня проінфоромованість спадкоємців про відкриття спадщини є також порушенням прав, закріплених Конвенцією в контексті прогнозованості за чіткості закону, а тому потребує захисту. Враховуючи те, що позивач [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки перебували за кордоном на лікуванні з дитиною-інвалідом та приймаючи до уваги письмову заяву відповідачки про визнання позову, суд, в порядку ч. 3 ст. 200 ЦПК України, дійшов висновку про задоволення позову. Задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України.

Outcome: approved