Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

26.11.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] після смерті якого вона, як єдиний спадкоємць за заповітом прийняла спадщину шляхом звернення до приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу [PERSON] та подала заяву про прийняття спадщини, у встановлений законом строк і 23.10.2018 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищезазначений житловий будинок. 29.10.2018 року при зверненні до приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу [PERSON] з метою оформлення додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку 0,0712га., їй було відмовлено у зв'язку з тим, вказана земельна ділянка згідно Державного акту на право приватної власності зареєстрована за попереднім власником будинку [PERSON] Посилаючись на те, що позивач є власником житлового будинку та до неї повинно перейти право власності на земельну ділянку, що надана для його обслуговування, але вона позбавлена можливості набути право власності на земельну ділянку в порядку спадкування, позивач просила позов задовольнити. Ухвалою від 30.11.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду 20.12.2018 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, надіслала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з урахуванням положень ч 4 ст. 206 ЦПК України. В судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.10.2018 року, виданого приватним нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу [PERSON] Спадщину вона отримала після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO] ( свідоцтво про смерть від 20.02.2018 р. [NUMBER]). Спадкодавець [PERSON] в свою чергу володів вказаним будинком на підставі договору купівлі продажу посвідченого державним нотаріусом Першої Вознесенською Державної нотаріальної контори Миколаївської області від 10.08.1995 року за № 2444. За вказаним будинком закріплена земельна ділянка площею 0,0712 га. для обслуговування житлового будинку, яка належить попередньому власнику будинку [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю виданий на підставі рішення виконкому Вознесенської міської Ради народних депутатів від 23.12.1993 року № 301. На час переходу права власності на житловий будинок до [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, діяв Земельний кодекс України 1991 року, ст. 30 якого регламентує, що при переході права власності на будинок при цьому до набувача переходить право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення. Так п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз'яснено, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 01.09.2002 року, згідно з Положеннями чинної до цієї дати ст.30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договору відчуження. Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруди, переходить і право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Таким чином до [PERSON] перейшло право власності на земельну ділянку, яка надана для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою м. Вознесенськ по вулиці Калиновій (до перейменування Калініна) № 18 до Державного акту її розмір становить 0,0712 га. При зверненні позивача [PERSON] до нотаріуса з питання отримання свідоцтва про право на земельну ділянку після смерті свого чоловіка [PERSON] було відмовлено, в зв'язку з тим, що право власності на земельну ділянку належить [PERSON], що підтверджується довідкою роз'ясненням приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу [PERSON] від 29.10.2018 року за № 213/02-14. Згідно ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі викладеного та з врахуванням неможливості оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачем права власності на земельну ділянку. Відповідно до розпорядження Вознесенської міської ради № 136-р від 25 листопада 2015 року "Про перейменування вулиць, провулків на території м. Вознесенська, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму" вулиця "Калініна" перейменована в "Калинова".

Outcome: approved