Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 06 грудня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено Кредитний договір № R52110164502В (далі - Кредитний договір) у відповідності до якого (п. 3.1.) останній отримав кредит в сумі 89 200 гривень зі строком кредитування до 06 грудня 2016 року під 18% річних за користування кредитом. Видача кредитних коштів Відповідачу підтверджується Меморіальним ордером № 35909 від 06 грудня 2011 року (копія додається). В якості забезпечення виконання зобов'язань з приводу повернення кредитних коштів Відповідачем було надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки - ВАЗ, модель - 217030, тип- легковий седан, 2011 року випуску, колір - червоний, реєстраційний номер - [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER], [NUMBER], що належить Відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого РЕВ м. Красноармійська УДАІ ГУМВС України у Донецькій області 02.12.2011 р. Згідно п. 5.2.4. Кредитного договору, у випадку порушення Позичальником своїх зобов'язань за цим Договором Банк має право без отримання додаткової письмової згоди Позичальника за власним виборам здійснити будь-які дії, направлені на виконання зобов'язань Позичальника за цим Договором, у тому числі звернути стягнення на заставне майно за Договорами забезпечення у будь-який спосіб та/або одержати відшкодування з майна Позичальника, та/або відповідно до вимог чинного законодавства України та умов Договорів забезпечення. Згідно п. 4.10. Кредитного договору, за наявності прострочення виконання зобов'язань Позичальником за Договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце) у т.ч. відшкодування витрат та збитків Банку, пов'язаних з неналежним виконанням Позичальником умов цього Договору. Згідно п. 7.1. Кредитного договору, у разі прострочення Позичальником зобов'язань з повернення Кредиту та/або сплати Процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами Договору Позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочи. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв (далі - Договір відступлення), відповідно до якого, Позивач набув право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги за договорами застави № 220615зп. Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов'язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кре зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а так проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 625 ЦК України, Відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу із урахуванням 3% річних, що становить: Дата початкуДата закінченняКількість ДНІВСума заборгованостіВідсоткова ставкаПроценти 09.08.201407.12.201548648 652,993,00%1 943,45 Всього 486 1 943,45 У відповідності до ст. 625 ЦК України, Відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, що становить: Місці простроч киІндекси інфляції, що перемножаютьсяІндекс інфляціїСума заборгованостіСума боргу з урахуван\-ням інфляціїУбиток інфляції Серпень 2014- Жовтень 2015 т!.;Ь ; -Ч100,80% х 102,90% х 102,40% х 101,90% х 103,00% х 103,10% х 105,30% х 110,80% х 114,00% х 102,20% х 100,40% х 99,00% х 99,20% х 102,30% х 98,70%155,540%48 652,9975 675,0527 022,06 Всього 27 022,06 У зв'язку з невиконання зобов'язань Відповідачем по поверненню кредитних коштів, по Кредитному договору налічується заборгованість у розмірі 78 925,53 гривень, а саме заборгованості за кредитом, яка складається 48 652,99 гривень, заборгованість за відсотками, яка складає 1 307,03 гривень, а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, які станом на 07.12.2015р. становлять 28 965,00 гривень. Позивач просить суд стягнути заборгованість із [PERSON] за Кредитним договором № R52110164502В від 06 грудня 2011 року у розмірі 78 925,53 гривень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та витрат на судовий збір у розмірі 1 218,00 гривень. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 30.03.2016 року було визнано обов'язковою участь представника позивача у судовому засіданні для дачі ним особистих пояснень. Представник позивача до суд не з'явився, призначені судові засідання в режимі відео конференції проведені не були через відсутність технічної можливості для цього. Надали клопотання про розгляд справи без участі позивача у зв'язку з неможливістю прийняти участь у судовому засіданні, що пов'язано із місцезнаходженням позивача у місті Києві. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, за участю його представника. З позовом не згоден та заперечує. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без його участі. З позовом не згоден. Надав заперечення, в яких зазначив, що ПАТ "ВТБ банк" укладено договір №220615нв про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами ( перелік яких наведено у додатку), відповідно до якого "первісний кредитор" - ПАТ "ВТБ банк" передає, а "новий кредитор" - ТОВ "Фінансова компанія «Довіра та Гарантія" приймає на себе право вимоги зобов'язань першого до боржника (відповідача по справі) за кредитними ("Основним") договором №R52110164502В, наявними в матеріалах справи, на певну суму, у тому числі право вимоги виконання обов'язків щодо повернення основної суми боргу; сплати заборгованості за нарахованими до моменту переходу права вимоги процентами, всі інші права за основним кредитним договором, передача яких не суперечить законодавству України. Разом з правом вимоги, що передається до "Нового кредитора" у повному обсязі переходять усі права, що забезпечують виконання зобов'язань за "Основним договором", а саме: право вимоги щодо сплати неустойки, пені, штрафів передбачених "Основним договором". З моменту зарахування в повному обсязі коштів, зазначених в п. 31.3, 3.15. цього договору на рахунок "Первісного кредитора", "Новий кредитор" одержує право замість "Первісного кредитора" вимагати від Боржника сплати грошових сум за "Основним договором" та отримує усі права, що виникають з договору, укладеного у забезпечення виконання Боржником своїх зобов язань за "Основним договором". Зазначений договір за своєю суттю є договором факторингу. Умови його укладання та зміст визначаються ст. 1077 - 1079, а не ст. ст. 512 - 519 Цивільного кодексу України, які регулюють заміну кредитора у зобов'язанні - договори відступлення права вимоги. Таким чином відступлення права грошової вимоги первісним кредитором іншій особі (фактору) з компенсацією останнім вартості такого боргу за плату (дисконту або премії) є факторинговою операцією. Матеріалами справи підтверджені правовідносини між Банком і позичальниками, а також між Банком і Новими кредиторами. Укладений договір не відповідає чинному законодавству, оскільки статтями 1 та 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" передбачено, що фінансовий кредит є фінансовою послугою, яку згідно з ч. 1 ст. 5 сього Закону та ст. 1054 ЦК України можуть надавати виключно фінансові установи, які мають відповідну ліцензію. Враховуючи викладене, та беручи до уваги те, що відповідач не є фінансовими установами згідно з законодавством, не зареєстровані в Державному реєстрі фінансових установ, не має на дату здійснення зазначених операцій відповідних дозволів/ліцензій Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України (до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження наявності ліцензії та знаходження позивача у реєстрі фінансових установ), здійснення факторингових операцій (операцій з відступлення прав вимоги) ПАТ "ВТБ банк" позивачу суперечить чинному законодавству та таким чином є нікчемним. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.11 п.1 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Позивачем по справі не надано доказу на підтвердження переходу прав вимоги до Нового кредитора (позивача по справі), а саме які свідчать про перерахунок коштвів у розмірі Ціни договору на рахунок Первісного кредитора ПАТ «ВТБ Банк») згідно п.3.1.3 договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ "Фінансова компанія «Довіра та Гарантія". До того ж загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57 - 60, 131 - 132, 137, 177, 179, 185, 194, 212 - 215 ЦПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують). Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач указував на те, що є правонаступником ПАТ "ВТБ Банк" з яким було укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно з умовами яких банк відступив позивачу свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах в т.ч. по кредитному договору із відповідачем. Підстави заміни кредитора у зобов'язанні встановлені ст. 512 ЦК України, згідно з якою кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом; кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги являє собою договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторі у випадках, встановлених законом. На підтвердження того, що позивач є новим кредитором за вищевказаним кредитним, останнім було надано копію договору про відступлення прав вимоги від 22.06.2015р. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 64 ЦПК України передбачено, що письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Особа, яка заявляє клопотання про витребування оригіналу, може, зокрема, покликатися на необхідність переконатися у справжності копії. Оригінал документа слід обов'язково витребовувати також для наступного проведення графологічної експертизи. Оригінал витребуваного судом документа долучається до справи. Разом з тим, якщо вилучення оригіналу документа може призвести до порушення прав та інтересів особи - власника документа, то допускається огляд оригіналу в судовому засіданні і долучення до справи лише завіреної судом копії цього документа. На клопотання відповідача суд витребував від позивача оригінали документів доданих позивачем до позову. Проте позивач відмовився надати оригінали документів та не забезпечив явку свого представника для надання для огляду витребованих оригіналів документів, які долучені до позовної заяви. З урахуванням наведеного всі докази надані у вигляді ксерокопій викликають сумнів у відповідача щодо їх достовірності та відповідно є фальшивими, у зв'язку із чим є всі підстави просити суд не визнавати ксерокопії документів, які долучені позивачем, як допустимі докази по справі. Відповідно до ч. 1 ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Щодо заяви позивача про неможливість надати докази з причин ускладнення ситуації на сході країни, у зв'язку із чим не має можливості прибути з м. Київ до м. Красноармійськ Донецької обл. необхідно зазначити, що загальновідомим фактом є наявність сполучення між м. Красноармійськ та м. Київ за допомогою будь-якого виду транспорту. Також м. Красноармійськ знаходиться на віддаленій відстані від межі з неподконтрольною територією України тому будь-яких перепон щодо надання документів або направлення представника позивача для розгляду цієї справи фактично та юридично не існує. Ч. 1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Окрім того представник відповідача окремо звертає увагу суду, відсутності доказів щодо належного повідомлення відповідача про відступлення прав вимоги, адже доказів про отримання ним відповідного повідомлення позивачем до суду також не надано, в свою чергу відповідач заявляє що ні якого повідомлення про відступлення прав вимоги від позивача не отримував.. Враховуючи, що матеріалами справи не підтверджується факт переходу (відступу) позивачу права вимоги за кредитним договором укладеним між позивачем та ПАТ «ВТБ Банк», представник відповідача приходить до висновку, про безпідставність та необгрунтованість позову. Відповідно до ч. З ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. Всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України позивач не надав доказів на підтвердження своїх вимог у позові. Таким чином зважаючи на наведені обставини а також суттєві докази необґрунтованості вимог позивача,

Outcome: dismissed