Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

В березні 2016 року заявник [PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з заявою про встановлення факту народження дитини на окупованій території України. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що під час її перебування на тимчасово окупованій території в м. Луганськ у неї 16 березня 2015 року народився син - [PERSON]. Після народження дитини їй було видане медичне свідоцтво про народження сина. У 2016 році вона звернулась до Дзержинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції із заявою про видачу свідоцтва про народження дитини встановленої форми, однак їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. У зв'язку з чим просила, встановити факт реєстрації народження 16 березня 2015 року [PERSON], який народився в м. Луганськ. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її уповноважений представник [PERSON], що діє на підставі договору про надання юридичної допомоги, підтримали заяву, просили задовольнити. Заявник пояснила, що 16.03.2015 року в м. Ровеньки Луганської області вона народила дитину [PERSON] . Луганською обласною клінічною лікарнею було видане медичне свідоцтво про народження № 141 . У зв'язку з тим, що вона мати-одиначка і дитину ні з ким було залишити, вона не звернулася своєчасно до органів РАЦС з метою реєстрації акту про народження та видачі свідоцтва про народження дитини. 02.03.2016 року вона отримала в державному закладі "Луганської республіканської клінічної лікарні" ЛНР дублікат медичного свідоцтва про народження №141, який долучено до матеріалів справи, на підтвердження того, що в неї 16.03.2015 року в пологовому відділенні ЛОПЦ народився хлопчик. Оскільки м. Ровеньки Луганської області є тимчасово окупованою територією, вона не мала можливості провести офіційну реєстрацію народження дитини, у зв'язку з чим звернулася з даною заявою до суду. Представник заінтересованої особи Дзержинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, в судове засідання не з'явився, про причину неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Вислухавши пояснення заявника та її уповноваженого представника, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судовим розглядом справи встановлено, що 16 березня 2015 року заявник [PERSON] на тимчасово окупованій території України, а саме м. Ровеньки Луганської, народила дитину [PERSON], що підтверджується медичним свідоцтвом про народження №141, виданим 16 березня 2015 року Луганською обласною клінічною лікарнею. В судовому засіданні 15.03.2016 року уповноваженим представником заявника до матеріалів справи надано оригінал медичного свідоцтва про народження дитини № 141.Зазначена медична установа та орган державної реєстрації актів цивільного стану не здійснили своє переміщення з тимчасово неконтрольованої території. Після народження дитини [PERSON] не мала можливості провести реєстрацію народження дитини належним чином, оскільки являється матір'ю-одиначкою та не мала можливості залишити дитину, та у 2016 році звернулась до Дзержинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про видачу свідоцтва про народження, однак листом вих. № 348/060405 від 03.02.2016 року їй було відмовлено через те, що державна реєстрація народження відповідно до діючого законодавства проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження, за формою затвердженою наказом МОЗ України, на якому має бути кутовий штамп та кругла печатка лікарської установи, а документи видані державними органами на окупованій території є недійсними і не створюють правових наслідків. У зв'язку чим заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про народження та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту народження дитини. 02.03.2016 року заявник отримала в державному закладі "Луганської республіканської клінічної лікарні" ЛНР дублікат медичного свідоцтва про народження №141, який долучено до матеріалів справи, на підтвердження того, що в неї 16.03.2015 року в пологовому відділенні ЛОПЦ народився хлопчик. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно якої місто Луганськ віднесено до такої території де органи державної влади не здійснюють свої повноваження в повному обсязі внаслідок проведення антитерористичної операції. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно з положеннями ч.1ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Заявник зазначає, що своєчасно не звернулася до органів реєстрації актів цивільного стану, у зв'язку з тим, що вона мати-одиначка, дитину ні з ким було залишити і вона доручила третій особі вчинити певні дії щодо проведення реєстрації народження дитини, однак ніякі дії щодо отримання свідоцтва про народження дитини вчинено не було. У неї на руках залишилося медичне свідоцтво про народження №141, видане 16.03.2015 року, яке долучено до матеріалів справи. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до положень п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно з вимогами ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для проведення державної реєстрації народження сина. Відповідно до вимог ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно даних довідки від 03.03.2016 року, виданої Управлінням соціального захисту населення Дзержинського району м. Харкова, [PERSON] зареєстрована в за адресою: [ADDRESS] та взята на облік в Дзержинському районі м. Харкова як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно з положеннями п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Вимогами ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено: 1. На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. 2. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Положеннями ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», встановлено: 1. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На сьогоднішній день встановлено, що медичне свідоцтво про народження дитини та дублікат, які долучені до матеріалів справи, видані медичними закладами тимчасово окупованої території і не є підставою для реєстрації народження на території України, оскільки такий заклад діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно з положеннями ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Враховуючи вищенаведене, з метою захисту законних прав та інтересів громадянки України, суд доходить висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини, оскільки на сьогоднішній час заявник позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про народження своєї дитини, яка народилася в місті Луганськ, на території де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про народження її сина, видане державним органом України. На підставі викладеного,

Outcome: approved