Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ "Укрвтормет-Союз" про визнання права власності на майно. Вимоги позову, які змінив та уточнив 8 серпня 2014 року в зв'язку з залишенням позовної заяви без руху ухвалою судді від 31 липня 2014 року (а.с.7, 36-39), позивач мотивував тим, що він з 2007 року перебував у трудових відносинах з вказаним товариством. Наказом № 33-ос від 21 грудня 2007 року його було прийнято на посаду заготівельника брухту та відходів металу в кар'єрі с. Руднівка Сумського району, яке орендувалося ВАТ "Центроліт", з яким він з листопада 2008 року також перебував у трудових відносинах за сумісництвом на постійній основі на посаді старшого охоронника на зазначеному кар'єрі. Відповідно до умов угоди з ТОВ "Укрвтормет-Союз" останнє щомісячно виділяло йому кошти для організації і проведення робіт в кар'єрі, за які він винаймав необхідну техніку, забезпечував запасними частинами і паливно-мастильними матеріалами. З листопада 2009 року таке фінансування припинилось. З вказаного часу він за власні кошти для забезпечення безперебійного ведення робіт став набувати необхідну для робіт техніку, запчастини, паливно-мастильні матеріали тощо, оскільки товариство, посилаючись на тимчасову фінансову скруту на виробництві, обіцяло компенсувати йому витрати. У жовтні 2010 року ТОВ "Укрвтормет-Союз" було відсторонене від проведення робіт на кар'єрі, і ВАТ "Центроліт" розірвало з ним угоду, оскільки ТОВ "Укрвтормет-Союз" на той час не мало відповідних ліцензій на проведення робіт по підготовці земель та відходів ливарного виробництва до рекультивації. З лютого 2011 року до проведення робіт відповідно до укладеної з ВАТ "Центроліт" угоди було залучене ТОВ "МЕТАЛ-ПРОГРЕС-С", яке виграло тендер та мало необхідні документи для проведення робіт. За період з жовтня 2009 року по травень 2011 року він за власні кошти придбав майна на загальну суму 75029 гр., яким пізніше заволоділа група осіб, а саме: навіски задньої до трактора ДТ-75 ціною 7585,5 гр., двох пускових двигунів до трактора ДТ-75 - 6182 гр., двох тягових шестерень до трактора ДТ-75 - 1900 гр.; двох комплектів поршневої групи - 1308 гр.; двох радіаторів до трактора ДТ-75 - 4000 гр.; чотирьох кареток до трактора ДТ-75 - 23458 гр.; чотирьох шківів ДТ-75 планетарного гальма - 1284 гр.; чотирьох шківів ДТ-75 зупиночного гальма - 4416 гр.; чотирьох стрічок ДТ- 75 планетарних - 560 гр.; чотирьох шківів ДТ-75 зупиночних - 820 гр.; шістдесяти траків гусеничних - 7500 гр.; шістдесяти пальців гусеничних - 1500 гр.; дизельного пального 120 літрів - 620 гр.; п'яти металевих каністр - 360 гр.; дизельного мастила - 40 літрів - 460 гр.; відро солідолу вагою 25 кг - 250 гр.; двох домкратів на 10 та 20 тонн - 1430 гр.; картер муфти зчеплення - 1498, 5 гр.; механізму газорозподільного - 1009, 5 гр.; трьох генераторів ДТ -75 - 1624,5 гр.; двох стартерів ПД-350 - 1100 гр.; тридцяти кг болтів та гайок - М-6, 8, 10 - 576 гр.; тридцяти кг болтів та гайок М-12, М-14 - 592 гр.; двох швелерів № 170 мм довжиною по 4 м - 600 гр.; двох акумуляторів - 1885 гр.; інструменту та пристосувань на суму 2500 гр., що підтверджується частково накладними та чеками на суму 37290 гр., а саме: № 05863 від 27 жовтня 2009 року ООО "Агро-Союз-Суми" - 3539, 28 гр.; № СІ-0002651 від 16 грудня 2009 р. ТОВ "УКРАГРОЗАПЧАСТИНА" - 1028,1 гр.; № СІ-0000127 від 11 лютого 2010 р. ТОВ "УКРАГРОЗАПЧАСТИНА" - 437,08 гр.; № СІ - 0000120 від 15 лютого 2010 року ТОВ "УКРАГРОЗАПЧАСТИНА" - 672 гр.; № СІ - 0000420від18 березня 2010 року ТОВ"УКРАГРОЗАПЧАСТИНА"-26849,5 гр.; № СІ - 0000920 від 11 травня 2010 року ТОВ "УКРАГРОЗАПЧАСТИНА" - 306 гр.; № СІ - 0001000 від 18 травня 2010 року ТОВ "УКРАГРОЗАПЧАСТИНА"-222, 6 гр.; № СІ - 0001131 від 1 червня 2010 року ТОВ "УКРАГРОЗАПЧАСТИНА"- 828 гр.; № РН-0005270 від 2 червня 2010 року ТД "ТАНДЕМ" - 317 гр.; № РН-0022269 від 28 жовтня 2010 року ТД "ТАНДЕМ" - 221 гр.; № 2028, № 2026 від 26 жовтня 2010 року - 214, 25 гр., № СІ - 0000048 від 4 лютого 2011 року ТОВ "УКРАГРОЗАПЧАСТИНА"- 2557,2 гр. Решту матеріалів він придбав за готівку на авторинках та пунктах прийому металобрухту. В період з 27 квітня по 15 травня 2011 року в присутності охоронців кар'єру його майном та частиною накладних на нього відкрито заволоділа група осіб. За даним фактом Сумський РВ УМВС України в Сумській області розпочав кримінальні провадження, але слідчим та процесуальним керівником не завершується розслідування та вручення повідомлення про підозру, оскільки вони стверджують, що на підставі наданих ним документів не встановлено його право власності на викрадене майно, посилаючись на не підтверджені документально заяви та покази представників товариства (постанова від 30 червня 2011 року, ЖРЗПЗ № 966/2 від 22 червня 2010 року) про начебто виділення йому коштів на проведення ремонтів та забезпечення робочого процесу. На запит слідчого № 8417 від 30 серпня 2012 року ТОВ "Укрвтормет-Союз" надало відповідь № 10-09-12 про те, що на території кар'єру с. Руднівка Сумського району відсутнє будь-яке майно, що перебувало на бухгалтерському обліку в товаристві та використовувалось для проведення робіт в кар'єрі. Просив визнати вказане майно його приватною власністю (а. с. 3-6, 7, 36-39). 27 жовтня 2014 року позивач звернуся до суду з клопотанням про заміну первісного відповідача в справі на належного відповідача [PERSON], посилаючись на те, що останній, допитаний слідчим протягом 2012-2014 років при проведенні досудового розслідування кримінального провадження № 12013200260000009, показав, що все майно, яке було викрадене з металевих контейнерів в кар'єрі поблизу с. Руднівка Сумського району належить йому на праві власності, оскільки він є менеджером ТОВ "Укрвтормет-Союз",і майно придбане позивачем за кошти, які були [PERSON] йому надані. В рамках досудового розслідування на запити слідчого № 8417 і № 8416 від 30 серпня 2012 року ТОВ "Укрвтормет-Союз" листом від 30 квітня 2012 року № 10-09-12 відповіло, що на території кар'єру майно, що перебуває на бухгалтерському обліку товариства та використовувалось для проведення робіт, відсутнє, але перебуває майно, що належить працівнику товариства [PERSON] Згідно іншої відповіді вказаного товариства, [PERSON] в трудових відносинах з товариством не перебуває, трудові угоди з ним не укладалися. З трудової книжки [PERSON] вбачається, що він з 18 лютого 2010 року був звільнений з товариства, не мав відношення до кар'єру і не міг здійснювати будь-яке фінансування (а.с. 86). В цей же день, 27 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з аналогічним позовом до [PERSON], посилаючись на ті ж самі обставини, що і в позові до ТОВ "Укрвтормет-Союз", та додатково зазначивши, що в 2010 році ТОВ "Укрвтормет-Союз" припинило свою діяльність у кар'єрі с. Руднівка Сумського району, посилаючись на кризу. З 18 лютого 2010 року [PERSON] був звільнений з ТОВ "Укрвтормет-Союз" та лише здійснював співпрацю з товариством по наданню транспортних послуг з вивезення матеріалів. Інших робіт він не здійснював та не міг проводити будь-якого фінансування виконання робіт, про що свідчить його трудова книжка та відповідь № 10-09-12 директора товариства. У жовтні 2010 року ТОВ "Укрвтормет-Союз" було офіційно відсторонене від проведення робіт на кар'єрі, і ВАТ "Центроліт" розірвало з ним угоду, оскільки товариство на той час не мало відповідних ліцензій та дозволів на проведення робіт по підготовці земель та відходів ливарного виробництва до рекультивації. ВАТ "Центроліт" оголосило тендер на проведення вказаних робіт в кар'єрі. З лютого 2011 року до проведення робіт відповідно до укладеної з ВАТ "Центроліт" угоди було залучене ТОВ "МЕТАЛ-ПРОГРЕС-С", яке виграло тендер. З вказаним товариством у нього була домовленість про виконання ним робіт по підготовці земель до рекультивації, і він продовжував ремонт техніки та заготовки паливно-мастильних матеріалів. За період з жовтня 2009 року по травень 2011 року він придбав вищезазначене майно на 75029 гр. В період з 27 квітня по 15 травня 2011 року в присутності охоронців кар'єру його майном та частиною накладних на нього відкрито заволоділа група осіб під керівництвом [PERSON] За даним фактом Сумський РВ УМВС України в Сумській області розпочав кримінальні провадження № 12012200260000119, № 12013200260000009, № 12013200260000255, № 12013200260000256, але слідчим та процесуальним керівником не здійснюється завершення розслідування та вручення повідомлення про підозру, оскільки вони стверджують, що на підставі наданих ним документів ними достеменно не встановлено його право власності на викрадене майно, посилаючись на безпідставні та не підтверджені документально заяви та покази [PERSON] (постанова від 30 червня 2011 року, ЖРЗПЗ № 966/2 від 22 червня 2010 року) про начебто виділення позивачеві коштів на проведення ремонтів та забезпечення робочого процесу. На запити слідчого № 1846 і № 8417 від 30 серпня 2012 року ТОВ "Укрвтормет-Союз" надало відповідь № 10-09-12 про те, що на території кар'єру с. Руднівка Сумського району відсутнє будь-яке майно, що перебувало на бухгалтерському обліку в товаристві та використовувалось для проведення робіт в кар'єрі, і про те, що [PERSON] з товариством в трудових відносинах не перебуває, трудові угоди між ними не укладались. Згідно трудової книжки, [PERSON] звільнений з товариства з 18 лютого 2010 року. На запит слідчого № 8415 від 30 серпня 2012 року [PERSON] протягом двох років не надав жодного документу на підтвердження права власності на майно, що перебувало в кар'єрі с. Руднівка Сумського району та передачі позивачеві коштів на його придбання, не оскаржив у законний спосіб його право власності на вищезазначене майно, і він, тобто позивач, відповідно, не був позбавлений судом такого права. Посилаючись на положення ст. ст. 316, 317, 328 ЦК України та на те, що набуте ним майно є лише його приватною власністю, право на користування та у власність іншим юридичним чи фізичним особам він не передавав, просив визнати вищезазначене майно його приватною власністю (а.с. 87-90). В судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги до [PERSON] Представник відповідача позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні в зв'язку з безпідставністю вимог, оскільки позивачем не доведено обставин, на які він посилається як на обґрунтування своїх вимог, крім того вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. На підтвердження позову, зокрема, вимог в частині обґрунтованості знаходження його майна, яке є спірним, на території кар'єру, позивач посилається на те, що він наказом № 33-ос від 21 грудня2007 року був прийнятий на роботу заготівельником брухту та відходів металу в кар'єрі с. Руднівка Сумського району з 21 листопада 2007 року (а.с. 40). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 березня 2012 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Сумської області від 17 квітня 2012 року, відмовлено в задоволені позову [PERSON] до ТОВ "Укрвтормет-Союз" про скасування наказу, визнання факту трудових відносин, стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди (а.с.130-135) З 1 листопада 2008 року позивач був прийнятий на роботу в ВАТ "Центроліт" охоронником, звільнений 6 травня 2011 року (а.с. 41-42, 50-56). В Єдиний реєстр досудових розслідувань внесені, зокрема, за заявами [PERSON]: - 29 листопада 2012 року - про таємну крадіжку 16 травня 2011 року невідомими особами з майстерень с. Кровне Сумського району належного йому майна - трактора ДТ-75 та запчастин до нього та з території піщаного кар'єру в с. Руднівка- трактора ДТ-75, на суму 32800 гр.; - 13 грудня 2012 року - про те, що невідомі особи 25 березня 2012 року при виконанні робіт в піщаному кар'єрі с. Руднівка Сумського району незаконно використовували належне йому майно: 3 тачки, 5 кирок, які зберігались в металевих контейнерах на території кар'єру та були незаконно взяті звідти; - 22 травня 2013 року - про те, що в період з листопада 2012 року по 18 травня 2013 року невстановлена особа в піщаному кар'єрі в с. Руднівка Сумського району скоїла крадіжку запчастин з тракторів, завдавши йому збитків на 20000 гр. За № 12013200260000009 2 січня 2013 року було внесене до ЄРДР кримінальне провадження, закрите постановою слідчого СУ УМВС України в Сумській області, яка скасована ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2014 року, щодо викрадення 28 квітня 2011 року запчастин сільгосптехніки та іншого майна з металевих вагончиків для проживання на території кар'єру с. Руднівка Сумського району (а.с.154, 206), тобто органом досудового розслідування продовжується слідство за фактом викрадення майна, на яке позивач просить визнати право власності. Були розпочаті досудові розслідування (а.с.23-24, 32-33, 44, 154 - 193). Позивач як на доказ для задоволення позову посилається на наявні у нього документи - видаткові накладні та платіжні чеки про придбання ним в торгівельних організаціях, залучених третіми особами в справі, запасних частин та іншого майна, зазначаючи, що вказані документи органи досудового розслідування не приймають до уваги як доказ його права власності на спірне за даним позовом майно (а. с.8-16, 21). Крім того, звертаючись з позовом, позивач надав копію договору від 10 лютого 2011 року між ВАТ "Центроліт" та ТОВ "МЕТАЛ ПРОГРЕС-С" про організацію складування відходів ливарного виробництва з послідуючою рекультивацією земельної ділянки як доказ того, що ТОВ "Укрвтормет-Союз" з жовтня 2010 року не проводило роботи з цього часу в кар'єрі, а тому спірне майно не може належати цьому товариству чи [PERSON] (а.с.25-31). Звертаючись з первісним позовом до суду, позивач зазначав, і це не спростовується сторонами, що на досудовому розслідуванні в СВ Сумського РВ УМВС України в Сумській області перебувають кримінальні провадження № 12013200260000009, внесене до ЄРДР 2 січня 2013 року, і № 12012200260000119, внесене до ЄРДР 27 листопада 2012 року, за фактом крадіжки його майна з кар'єру с. Руднівка Сумського району та майстерень с. Кровне Сумського району за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 185 КК України. Прокуратурою Сумського району, процесуальними керівниками-прокурорами Шапошник А.С. і Криушенко Л.І. здійснюється контроль за додержанням законності, при проведенні досудового розслідування, проте порушуються строки, визначені ст. 28 КПК України, що вони пояснюють неможливістю встановлення права власності на викрадене майно та змушують його через суд довести своє право власності. Під час проведення досудового розслідування він як потерпілий надав в якості доказів його права власності на викрадене майно копії накладних та чеків на загальну суму 75029 гр. Згідно наданих копій матеріалів (протоколу огляду місця події від 16 червня 2011 року, протоколів допиту свідків), запчастини та матеріали були наявними на кар'єрі с. Руднівка Сумського району та в майстернях в с. Кровне Сумського району. 29 грудня 2011 року слідчим був проведений обшук на кар'єрі с. Руднівка Сумського району, під час якого йому та [PERSON] було повернено частину виявленого майна, тобто станом на 29 грудня 2011 року слідчим було визнано право на вказане майно за ними. Згідно ЖРЗПЗ № 966/2 від 22 червня 2011 року, заступники директора ТОВ "Укрвтормет-Союз" надали пояснення про те, що майно, а саме - контейнери, в яких знаходились паливно-мастильні матеріали, інструмент та техніка, належить товариству, а [PERSON] пояснив, що майно та інструмент належать йому. В матеріалах кримінального провадження № 12013200260000009 є відповідь № 215 від 10 жовтня 2011 року заступника директора ТОВ "Укрвтормет-Союз" про те, що 20, 21 і 28 квітня 2011 року працівники товариства роботи на кар'єрі с. Руднівка не проводили. Саме 27-28 квітня 2011 року було вчинене відкрите заволодіння майном, а в поясненнях осіб, підозрюваних [PERSON] у вчиненні злочинів, містяться посилання на те, що вони діяли як представники товариства та брали належне товариству майно. За фактом вчинення крадіжки документів та придбаних позивачем запасних частин та майна, вчиненого на його думку за наказом [PERSON] [PERSON] і [PERSON] з житлового вагончику в кар'єрі с. Руднівка, внесені відомості до ЄРДР за № 12013200260000256. Таким чином, з позовних заяв [PERSON] вбачається, що метою звернення з позовом до суду в даній справі є отримання як доказу для кримінальної справи наявності у нього права власності на майно, привласнене іншими особами, перелік якого вказаний в позовних заявах, заявлених спочатку до ТОВ "Укрвтормет-Союз", а потім - до [PERSON] Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 ст. 16 ЦК України. Положення вказаних норм базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). За змістом частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.ст. 11, ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Главою 29 ЦК України передбачені цивільно-правові способи захисту права власності. Стаття 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведеної норми права вимога про визнання права власності може бути пред'явлена власником спірного майна. Потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, право не визнається або реально оспорюється учасниками цивільних відносин, унаслідок чого власник майна не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з існуванням сумнівів або претензій щодо спірного майна з боку третіх осіб,тобто існує невизначеність відносин власності щодо спірного об'єкту. При цьому підставою зазначеного позову є обставини, що підтверджують право власності позивача на майно. З урахуванням вказаних норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. Суд вважає, що в справі відсутні докази порушення прав, за захистом яких звернувся позивач, відповідачем в справі. Позивач не довів, яким чином, у який спосіб [PERSON], якого він зазначив відповідачем в справі, порушує, не визнає або оспорює його права щодо конкретного, індивідуально визначеного майна, якими доказами це підтверджується, тобто чому саме цей відповідач має відповідати за даним позовом, враховуючи, зокрема, що порушення права у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому конкретною особою є предметом доказування в кримінальній справі і суд в порядку цивільного провадження не може переймати на себе повноваження органу досудового розслідування в межах розслідування кримінальної справи, що віднесено виключно до компетенції слідчого, прокурора чи суду (в порядку кримінального судочинства у разі направлення обвинувального акту до суду). Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності у особи суб'єктивного цивільного права, зокрема, на майно, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб'єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб'єктивного права. Оспорювання суб'єктивного цивільного права відображає такий стан правовідносин, коли суб'єктивне цивільне право заперечується в юрисдикційному органі, зокрема, в суді. Предметами права власності може бути майно, яке складається з речей (стаття 179 ЦК України), сукупності речей та майнових прав (стаття 190 ЦК України). Ст. 179 ЦК України визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Майном як особливим об'єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки ( частина перша статті 190 ЦК України). Надаючи як доказ належності йому спірного майна документи торгівельних організацій, позивач в той же час не довів, що вказане в них частково майно є частиною спірного майна, зазначеного в його позові, тобто не надав доказів ідентичності майна в цивільному спорі, майну, яке є об'єктом злочину в матеріалах кримінального провадження. Ст. 184 ЦК України передбачено, що річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінні. Об'єктом позову про визнання права власності може бути річ, яка існує в натурі на момент подання позову, та визначена індивідуальними ознаками. Як вбачається з матеріалів справи, майно, на яке позивач просить визнати право власності, не має індивідуальних ознак, його неможливо ідентифікувати, на час розгляду справи воно відсутнє, його місце знаходження невідоме, а тому спосіб захисту його порушеного, як він вважає, в цій частині права, - визнання права власності на таке майно, є неналежним, не відповідає обставинам справи. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 3 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові. Ухвалюючи рішення, суд згідно з частиною першою статті 214 ЦПК має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому суд має навести у рішенні мотиви, з яких не застосував норми права, що на них посилалися особи, які беруть участь у справі. У зв'язку із цим посилання позивача у позовній заяві на норми права, які не підлягають застосуванню у даній справі, не є підставою для відмови в задоволенні пред'явленого позову, оскільки при вирішенні справи суд враховує підставу (обґрунтування) та зміст позовних вимог (стаття 119 ЦПК). П. 23 вказаної постанови роз'яснює, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 37 постанови, з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Доказами в розумінні ст. 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Таких доказів в розумінні доведеності наявності та належності позивачеві спірного майна та порушення його прав в цій частині відповідачем, позивач не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. На підставі ст.ст. 317, 319, 321, 328 ЦК України,

Outcome: dismissed