Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України", в якому, з урахуванням уточнень, прийнятих судом до розгляду просив суд: - визнати незаконним та скасувати наказ № 130 від 10 червня 2020 року виконуючого обов`язки директора Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України" Дмитрієва І.Ю. про звільнення [PERSON] з посади заступника директора Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України" за прогул без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України; - поновити [PERSON] на посаді заступника директора Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України" з 11 червня 2020 року; - стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України" на користь [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 02 грудня 2019 року Наказом № 205 директора Державного підприємства «Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України» Шпортяка А.В., його було призначено на посаду заступника директора підприємства та підписано контракт від 02.12.2019 року. 06 травня 2020 року Наказом № 170-к НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ на нього покладено виконання обов`язків директора державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України» до призначення керівника у встановленому законом порядку. Зверненням до державного реєстратора з метою реєстрації змін, які відбулися в керівному складі підприємства було встановлено, що з незрозумілих обставин в якості керівника Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України" станом на 21.05.2020 року зареєстрована навідома людина, гр. [PERSON] , який не є співробітником підприємства, та взагалі ніколи не працював в Державному підприємстві "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України". Позивач наголосив, що 10 червня 2020 року Наказом № 130 його, заступника директора було звільнено з займаної посади за прогул за п. 4 ст. 40 КЗпП України. Наказ про звільнення було підписано виконуючим обов`язки директора [PERSON] . З цієї ж дати, а саме з 10.06.2020 року невідомі особи його не допускають на підприємство. Роз`яснень про те, який день було визначено «прогулом» позивач не отримав, з актом розслідування його не ознайомили, пояснень з приводу «порушення» в нього не запитували, погодження звільнення з профспілки також отримано не було. Крім того, позивач наголосив, що право призначати та звільняти виконуючого обов`язки директора покладено на орган управління державним майном - АКАДЕМІЮ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ (п. 7.5 Статуту Підприємства). Таким чином, у зв`язку з незаконним звільненням з роботи позивач просить поновити його на посаді та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.06.2020 року позовну заяву [PERSON] до Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без руху та надано позивачу строк десять днів для усунення недоліків з дня отримання копії ухвали. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження. Також, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2020 року прийнято до провадження заяву позивача про уточнення позовних вимог від 06.11.2020 року. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 січня 2021 року прийнято до провадження заяву позивача про уточнення позовних вимог від 13.01.2021 року. В судовому засіданні 28.01.2021 року прийнято уточнення позовних вимог [PERSON] від 28.01.2021 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав свої позовні вимоги з урахуванням прийнятих судом уточнень, та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача адвокат Красільніков А.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених у відзивах на позов та на уточнені позовні заяви, посилаючись, зокрема, на те, що дійсно позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, що виникли на підставі Контракту із заступником директора підприємства, що є у державній власності від 02.12.2019 року, що був укладений між позивачем (робітником) та відповідачем (роботодавцем). За змістом вказаного Контракту [PERSON] наймається (призначається) на посаду заступника директора на термін з 02.12.2019 року по 10.10.2022 року. Відповідно до п.п. 2.1.1. Контракту Роботодавець звільняє заступника директора у разі закінчення контракту, достроково за вимогою першого, а також у випадку порушень законодавства та умов контракту. Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України" на підприємстві встановлений 6-денний робочий тиждень. Вихідний день - неділя. Розклад роботи: початок 08-00 год, перерва на обід з 12-00 год до 14-00 год. Закінчення 17-00 год.. Проте, починаючи з 01.06.2020 року позивач без поважних причин перестав виконувати передбачені контрактом обов`язки та з`являтись на робочому місці. Вказана обставина підтверджується відповідними актами про відсутність працівника на робочому місці, доповідною запискою та табелем обліку використання робочого часу відповідача. Згідно зазначених документів [PERSON] з 01.06.2020 року по 04.06.2020 року був відсутній без поважних причин на робочому місці. Представник відповідача наголосив, що з метою з`ясування поважності причин відсутності позивача на робочому місці, останньому було запропоновано надати пояснення про причини відсутності на робочому місці, що підтверджується листом вих. № 139 від 08 червня 2020 року. Однак позивачем було проігноровано вказану вимогу, жодних пояснень ним на адресу ДП «ДГ «Пантелеймонівське» не надавалось. Позивач відмовився отримати лист вих. № 139 від 08 червня 2020 року, та взагалі надавати будь-які пояснення про причини відсутності на робочому місці в період з 01.06.2020 року по 04.06.2020 року. Вказане підтверджується Актом про відмову надати пояснення про причини відсутності на робочому місці від 09.06.2020 року. Крім того, відповідач наголосив, що оскільки позивач обіймав посаду заступника директора підприємства, тому, відповідно до вимог частини першої статті 43-1 КЗпП України, розірвання з ним трудового договору не потребувало отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Також відповідач зазначив, що згідно з Наказом № 120-к від 09.04.2020 року ДП «ДГ «Пантелеймонівське» IP НААН України було покладено виконання обов`язків директора підприємства на помічника директора [PERSON] , відомості про якого було внесено в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідач вважає, що в цьому провадженні позивач не може ставити питання законності внесення відомостей щодо призначення [PERSON] т.в.о. директора ДП «ДГ «Пантелеймонівське» IP НААН України та дії державного реєстратора щодо внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру. Крім того, Національною академією аграрних наук України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2008 № 777 «Про проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки» від 03.09.2008 року був оголошений конкурс на заміщення вакантної посади директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Пантелеймонівське» Інституту рослинництва ім. В.Я.Юр`єва НААН». За результатами проведеного конкурсу, 16 липня 2020 року Наказом № 286-К НААН України на посаду директора відповідача було призначено [PERSON] , відомості про якого, як керівника підприємства, наразі вносяться до ЄДР. Також, відповідач вважає хибним посилання позивача на порушення Відповідачем п. 7.5. Статуту підприємства при його звільненні, оскільки вказаний пункт Статуту регулює порядок призначення на посаду та звільнення виключно директора державного підприємства, а не його заступників чи інших робітників. Крім того, відповідач наголосив, що з огляду на вищевикладені фактичні обставини справи, що виключають вину власника або уповноваженого ним органу у затримці видачі трудової книжки позивачеві (оскільки [PERSON] був звільнений за прогул без поважної причини та був відсутній на робочому місці, отримав трудову книжку та остаточний розрахунок 15.06.2020 року) підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд встановив наступне. Наказом (розпорядженням) № 205 від 02 грудня 2019 року директора Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України" Шпортяка А.В., [PERSON] було призначено на посаду заступника директора Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України" (а.с. 5). 02.12.2019 року між Державним підприємством "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України, в особі директора Шпортяка А.В., що діє на підставі Статуту підприємства, розпорядження про призначення керівника, контракту з керівником з одного боку та громадянином [PERSON] , іменованим далі заступником директора (робітник), з другого боку, укладений Контракт з заступником директора підприємства, що є у державній власності (а.с. 6-11). Наказом НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ від 06 травня 2020 року «Про покладення виконання обов`язків» за № 170-к у зв`язку зі смертю директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Пантелеймонівське» Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України» [PERSON] , покладено виконання обов`язків директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Пантелеймонівське» Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України» на заступника директора підприємства Майстренка Володимира Вікторовича з 06 травня 2020 року до призначення керівника у встановленому законом порядку (а.с. 12). 10 червня 2020 року Наказом № 130 його, заступника директора підприємства, було звільнено з займаної посади за прогул за п. 4 ст. 40 КЗпП України. Наказ про звільнення було підписано виконуючим обов`язки директора [PERSON] .. На підтвердження факту відсутності позивача на роботі без поважних причин стороною відповідача надано наступні докази: засвідчені копії Актів про відсутність заступника директора [PERSON] на роботі від 01.06.2020 року, від 02.06.220 року, від 03.06.2020 року, від 04.06.2020 року, підписаних т.в.о. директора [PERSON] , в.о. головного бухгалтера Христюк С.М., начальником відділу кадрів [PERSON] , а також засвідчену копію табелю обліку використання робочого часу Державного підприємства «Дослідне господарство «Пантелеймонівське» Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України», відповідно до яких [PERSON] був відсутній на робочому місці з 01.06.2020 року по 04.06.2020 року (а.с. 75-78, 79-80). Крім того, стороною відповідача надано суду засвідчену копію Доповідної записки начальника відділу кадрів [PERSON] на ім`я в.о. директора Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України Дмитрієва І.Ю. від 01.06.2020 року щодо відсутності на робочому місці заступника директора [PERSON] , зі змісту якої вбачається, що останній 01.06.2020 року на робочому місці не з`явився та був відсутній весь робочий день. Про причини відсутності на робочому місці ані начальника відділу кадрів, ані відділ кадрів не попереджав. Начальником відділу кадрів було здійснено кілька дзвінків на мобільний та домашній телефони [PERSON] , проте він не відповів. Запропоновано вжити заходів для з`ясування причин відсутності [PERSON] на робочому місці (а.с. 81). Наказом в.о. директора Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України Дмитрієва І.Ю. за № 66 від 01.06.2020 року «Про проведення службового розслідування за фактом відсутності на робочому місці заступника директора [PERSON] » начальнику відділу кадрів [PERSON] наказано з`ясувати причини відсутності заступника директора [PERSON] ; складати акти про відсутність його на роботі; за допомогою телефонного зв`язку зв`язатись із заступником директора [PERSON] для з`ясування причин відсутності на роботі, в разі необхідності організувати його відвідання вдома; за відсутності документів про поважну причину невиходу на роботу запропонувати [PERSON] при свідках написати пояснення, в разі відмови надати пояснення, скласти відповідний акт (а.с. 82). Листом в.о. директора Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України Дмитрієва І.Ю. за № 139 від 08.06.2020 року [PERSON] заступнику директора Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України запропоновано надати письмові пояснення про причини відсутності на робочому місці 01.06.2020 року, 02.06.220 року, 03.06.2020 року, 04.06.2020 року (а.с. 83). 09.06.2020 року т.в.о. директора Дмитрієвим І.Ю., в.о. головного бухгалтера Христюк С.М., начальником відділу кадрів Коваленко В.І. складено Акт про відмову надати пояснення про причини відсутності на робочому місці, зі змісту якого вбачається, що заступник директора [PERSON] , відмовився отримати лист за вих. № 139 від 08.06.2020 року про надання пояснень про причини відсутності на робочому місці 01.06.2020 року, 02.06.220 року, 03.06.2020 року, 04.06.2020 року та взагалі відмовився надати пояснення про причини відсутності на робочому місці 01.06.2020 року, 02.06.220 року, 03.06.2020 року, 04.06.2020 року (а.с. 84). Таким чином, у зв`язку з відсутністю [PERSON] на робочому місці з 01.06.2020 року по 04.06.2020 року і ненаданням останнім доказів поважності причин такої відсутності, 10 червня 2020 року Наказом № 130 його, заступника директора підприємства, звільнено з займаної посади за прогул за п. 4 ст. 40 КЗпП України. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного. Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 23 Загальної декларації з прав людини передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, що виникли за підставі Контракту, укладеного із заступником директора підприємства, що є у державній власності від 02.12.2019 року, який був укладений між позивачем (робітником) та відповідачем (роботодавцем). За змістом вказаного Контракту [PERSON] наймається (призначається) на посаду заступника директора на термін з 02.12.2019 року по 10.10.2022 року. Відповідно до п.п. 2.1.1. Контракту Роботодавець звільняє заступника директора у разі закінчення контракту, достроково за вимогою першого, а також у випадку порушень законодавства та умов Контракту. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Так, прогулом визнається відсутність працівника на роботі протягом робочого дня, а також відсутність без поважних причин більше трьох годин безперервно або сумарно. Отже, склад прогулу, вчиненого за виною працівника, характеризується двома ознаками: а) відсутністю на роботі протягом робочого дня; б) відсутністю на роботі протягом дня більше трьох годин як безперервно, так і сумарно. Відсутність на роботі з поважних причин не можна вважати прогулом. У всіх випадках прогулу роботодавець повинен вирішити питання про поважність причин відсутності працівника на роботі. Якщо він вважає, що прогул був здійснений без поважних причин, він може розірвати трудовий договір з працівником. В свою чергу обов`язок доводити поважність причини відсутності на роботі покладений на працівника. Звільнення працівника з роботи може мати місце за одноразовий випадок прогулу без поважних причин. Але таке звільнення є правом, а не обов`язком роботодавця. Звільнення за прогул є дисциплінарним стягненням, тому під час його застосування повинні бути дотримані порядок і строки накладення дисциплінарних стягнень. Розірвання трудового договору за цією підставою можливе як у тих випадках, коли працівник після вчинення прогулу приступив до роботи, так і тоді, коли він не має наміру продовжувати працювати. У першому випадку датою звільнення буде дата, зазначена у наказі про звільнення, або останній день роботи такого працівника, в другому випадку - день, коли він фактично залишив роботу. Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" зазначено про те, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Наказ роботодавця про застосування стягнення має містити мотивувальну частину з точним та обґрунтованим характером порушення трудової дисципліни. Наказ про застосування до працівника стягнення не може містити стягнень, не передбачених ст. 147 КЗпП України. Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного працівником невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків. Так, у Наказі № 130 від 10 червня 2020 року про звільнення [PERSON] з посади заступника директора Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України" наведено такі факти, а саме відсутність на робочому місці з 01.06.2020 року по 04.06.2020 року без поважних причин, у зв`язку з чим останнього звільнено за прогул на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. В ході судового розгляду справи позивач [PERSON] надав суду докази поважності причин його відсутності на робочому місці з 01.06.2020 року по 04.06.2020 року, у тому числі: копію повістки про виклик гр. [PERSON] на 01 червня 2020 року о 10:00 год. до прокуратури Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 для забезпечення участі у допиті свідка у кримінальному провадженні № 42020221050000079 (а.с. 107), та пояснив, що перебував у прокуратурі майже до 17:00 год. 01.06.2020 року, а також копію листка непрацездатності, виданого [PERSON] Комунальним некомерційним підприємством «Міська поліклініка № 3» Харківської міської ради, відповідно до якого останній перебував на амбулаторному лікуванні з 02.06.2020 року по 04.06.2020 року включно (а.с. 106). Позивач наголосив, що він не відмовлявся отримати лист за вих. № 139 від 08.06.2020 року про надання пояснень про причини відсутності на робочому місці 01.06.2020 року, 02.06.220 року, 03.06.2020 року, 04.06.2020 року та надати пояснення про причини відсутності на робочому місці в ці дні, оскільки вказаний лист йому не було ані вручено, ані направлено на адресу проживання. Більш того, позивач стверджував, що 05.06.2020 року він особисто передав головному бухгалтеру [PERSON] копію повістки прокуратури з викликом на допит в якості свідка на 01.06.2020 року, а також оригінал лікарняного з 02.06.2020 року по 04.06.2020 року. В ході розгляду справи судом встановлено і не спростовано учасниками справи, що на виконання наказу в.о. директора Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України Дмитрієва І.Ю. за № 66 від 01.06.2020 року «Про проведення службового розслідування за фактом відсутності на робочому місці заступника директора [PERSON] », начальником відділу кадрів [PERSON] не було вжито достатніх заходів, визначених у вказаному наказі, для з`ясування причин відсутності [PERSON] на робочому місці, у тому числі не було здійснено виходу за місцем мешкання останнього для з`ясування таких причин. Суд вважає причину відсутності [PERSON] на робочому місці 01.06.2020 року поважною, оскільки зі змісту п. 1 ч. 2 ст. 66, ч. 2 ст. 67 КПК України вбачається, що свідок у кримінальному проваджені зобов`язаний прибути за викликом прокурора, та за ухилення від явки до прокурора свідок несе відповідальність, встановлену законом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був викликаний повісткою про виклик на 01 червня 2020 року о 10:00 год. до прокуратури Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 для забезпечення участі у допиті свідка у кримінальному провадженні № 42020221050000079. Позивач пояснив, що перебував на допиті у прокурора приблизно до 17:00 год. 01.06.2020 року. З 02.06.2020 року по 04.06.2020 року включно позивач перебував на амбулаторному лікуванні, на підтвердження чого ним надана копія листка непрацездатності, виданого [PERSON] Комунальним некомерційним підприємством «Міська поліклініка № 3» Харківської міської ради. Законодавством України визначено, що тимчасова непрацездатність - це непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або з інших причин, що не залежать від факту втрати працездатності (пологи, карантин, догляд за хворим тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності, а в разі інших причин - до закінчення причин відсторонення від роботи; тимчасова непрацездатність застрахованих осіб засвідчується листком непрацездатності (Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затверджене наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 року № 189). В статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, зокрема у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, тому для забезпечення конституційного права кожного на працю, встановленого статтею 43 Основного Закону України, повинні бути закріплені певні гарантії, а саме заборона на звільнення працівника з ініціативи власника в період тимчасової непрацездатності такого працівника. Згідно з положеннями частини третьої статті 40 КЗпП України працівникові надаються гарантії захисту від звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні), а також у період перебування працівника у відпустці. Тобто законодавство не допускає звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності та відпустки. Громадяни України мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (частини перша, друга статті 24 Конституції України). Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду цієї справи знайшли своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами обставини, на які позивач посилався в обґрунтування своєї позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу № 130 від 10 червня 2020 року виконуючого обов`язки директора Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України" Дмитрієва І.Ю. про звільнення [PERSON] з посади заступника директора Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України" за прогул без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України, а також про поновлення його на посаді заступника директора Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України". При цьому суд критично оцінює посилання позивача на те, що Наказ про його звільнення був підписаний неналежною особою - виконуючим обов`язки директора [PERSON] , який не є співробітником підприємства, та взагалі ніколи не працював в Державному підприємстві "Дослідне господарство ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ" Інституту рослинництва імені В.Я.Юр"єва Національної академії наук України». Вказані обставини спростовуються наданими відповідачем копіями Наказу № 120-к від 09.04.2020 року ДП «ДГ «Пантелеймонівське» IP НААН України про покладення виконання обов`язків директора підприємства на помічника директора [PERSON] , відомості про якого було внесено до Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 165484602030 станом на 10 червня 2020р. (дата звільнення Позивача), в якому вказано, що тимчасово виконував обов`язки керівника Відповідача саме [PERSON] . Підставність такого призначення [PERSON] не є предметом доказування в межах розгляду цієї цивільної справи. Крім того, судом встановлено, що не заперечувалося сторонами у справі, що на час розгляду справи не існує судового рішення або вироку суду, якими б були підтверджені вищевказані обставини, на які посилався позивач у даній справі. Також суд вважає хибним посилання позивача на те, що право призначати та звільняти виконуючого обов`язки директора покладено на орган управління державним майном - АКАДЕМІЮ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ, оскільки п. 7.5 Статуту Підприємства, на який посилався позивач, оскільки вказаний пункт Статуту регулює порядок призначення на посаду та звільнення виключно директора державного підприємства, а не його заступників чи інших робітників. Також суд критично оцінює посилання позивача в обгрунтування позову, на те, що його звільнення проведено за відсутності згоди профспілки. Відповідно до статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1, 2-5, 7 частини першої статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Згідно з частиною першою статті 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об`єднаннями громадян. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" судам роз`яснено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43-1 КЗпП України. Позивач обіймав посаду заступника директора підприємства, а тому, відповідно до вимог частини першої статті 43-1 КЗпП України розірвання з ним трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не потребувало згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) . Стосовно позовної вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше ніж за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Враховуючи наявність підстав для поновлення [PERSON] на посаді, суд приходить до висновку про стягнення з Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України" на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 158863,53 грн. за період з 11.06.2020 року по 28.01.2021 року. У відповідності до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року (далі - Порядок № 100), зазначений Порядок застосовується у випадку вимушеного прогулу. З урахуванням аналізу положень п. 2 Порядку № 100, суд зазначає, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Враховуючи, що [PERSON] звільнено 10.06.2020 року, при розрахунку середнього заробітку повинна бути врахована сума отриманого ним доходу за квітень та травень 2020 року. При цьому, у відповідності до п. 3 Порядку № 100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Відповідно до положень п. 8 Порядку № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним Законодавством, - на число календарних днів за цей період. Представником відповідача у відзиві на уточнену позовну заяву від 22.01.2021 року зазначено, що розмір виплат (заробітної плати) за останні два календарні місяці, що передували звільненню складає: за квітень - 24175,00 грн., за травень - 24175,00 грн.. Згідно з наданою відповідачем копією Табелю обліку використаного робочого часу Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України", [PERSON] у квітні 2020 року відпрацьовано 25 днів, та у травні 2020 року - 24 дні (а.с. 193-194). Розрахунок середньоденної заробітної плати [PERSON] , становить 986,73 грн. та відповідає наступному: (24175,00 грн. + 24175,00 грн.) : (25 днів квітня 2020 року + 24 дні травня 2020 року) = 986,73 грн. Розрахунок оплати часу вимушено прогулу за період з 11.06.2020 року по 28.01.2021 року становить 158863,53 грн. та відповідає наступному: 986,73 грн. (середня заробітна плата) х 161 день вимушеного прогулу (за період з 11.06.2020 року по 28.01.2021 року) = 158863,53 грн.. У відповідності до роз`яснень, викладених у абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначена судом без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння й сплата прибуткового податку, інших обов`язкових платежів з громадян, є обов`язком роботодавця та працівника. Таким чином, з Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України" на користь [PERSON] в рахунок компенсації за час вимушеного прогулу підлягає стягненню грошова сума - 158863,53 грн. з урахуванням відрахування з неї прибуткового податку та обов`язкових платежів. На підставі ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині поновлення на роботі [PERSON] , а також стягнення оплати за час вимушеного прогулу в розмірі платежу за один місяць 24668,25 грн. (986,73 грн. х 25 днів) підлягає негайному виконанню. Судові витрати визначаються судом виходячи з положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved