Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке складається з права на земельну частку (пай) розміром 4,30 умовних кадастрових гектар по КСП «Агрофірма «Мурафська», яке він успадкував після смерті своєї матері [PERSON] , проживаючи з нею на час відкриття спадщини, оскільки її бабуся [PERSON] мала право на отримання земельної частки (паю) КСП «Агрофірма «Мурафська», так як її прізвище було внесено до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Агрофірма «Мурафська», однак сертифікат на право на земельну частку (пай) [PERSON] не отримувала. На даний час позивач виявила намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті батька [PERSON] , так як відповідно до ст. 529 ЦК України (в ред. 1963 року) являється спадкоємцем за законом першої черги та фактично прийняла спадщину, проживаючи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому прохає: поновити їй строк звернення до суду та визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 4,30 умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв КСП «Агрофірма «Мурафська» в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] . У свою чергу 29.04.2020 року відповідач [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. У зустрічній позовній заяві посилається на те, вона являється донькою [PERSON] та фактично прийняла спадщину, але належним чином не оформила право на земельну частку (пай), яке за життя набула її баба [PERSON] , так як вона не знала, що вона була включена до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Агрофірма «Мурафська», в зв`язку з чим [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та прохає : поновити їй строк звернення до суду та визнати за нею право Ѕ частину земельної частки (паю) розміром 4,30 умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв КСП «Агрофірма «Мурафська» в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] . В судове засідання представник позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному [PERSON] не з`явилася, однак надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимочи [PERSON] підтримала частково, з урахуванням вимог зустрічного позову, проти задоволення якого не заперечувала. Позивач по зустрічному позову та відповідач по первісному [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву про підтримання заявлених зустрічних вимог, прохала їх задовольнити, а справу слухати у її відсутність. Позовні вимоги [PERSON] визнала частково та не заперечує проти визнання за нею Ѕ частини права на земельну частку (пай). Представник відповідача по первісному за зустрічному позовах - Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав заяву, в якій проти позовних вимог [PERSON] та [PERSON] не заперечував та прохав слухати справи у відсутність представника. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Частина друга статті 23 ЗК України 1990 року визначала, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Пунктом 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. З матеріалів справи вбачається, що 26 квітня 1997 року в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю був зареєстрований Державний акт про право колективної власності на землю КСП «Агрофірма «Мурафська» серії ХР - 18-00-000787 та до списку додатку до вказаного Державного акту під номером 476 була включена [PERSON] , що підтверджується відповіддю Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 31.05.2017 №63/0.-0.23,25-65/145-17 та копією Держаного акту про право колективної власності на землю КСП «Агрофірма «Мурафська» серії ХР - 18-00-000787 та додатком 1 до Державного акту, а саме списком громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства. Тобто, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на час розпаювання земель КСП «Агрофірма «Мурафська» була включена до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю по КСП «Агрофірма «Мурафська» серії ХР - 18-00-000787. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] набула законне право на отримання земельної частки /пай/, а також право на отримання земельної частки /паю/ з не витребуваних паїв, так як на момент розпаювання земель була членом КСП «Агрофірма «Мурафська» та була включена до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю по КСП «Агрофірма «Мурафська» серії ХР - 18-00-000787. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мала право на земельну частку (пай), але сертифікат про право на земельну частку (пай) вона не отримувала, що підтверджується відповіддю Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 31.05.2017 №63/0.-0.23,25-65/145-17. Відповідно до положень ч. ч. 9, 10 ст. 5 ЗК України 1990 року, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку та на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. За ч. ч. 6, 7 ст. 6 ЗК України 1990 року, при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. Як вбачається з відповіді Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 04.06.2020 №174/115-20, то розмір земельної частки (паю) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП «Агрофірма «Мурафська» Качалівської сільської ради становить 4,30 умовних кадастрових гектар. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 4,30 умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв КСП «Агрофірма «Мурафська». Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК ( 2768-14 ). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно ст.529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Як вбачається з матеріалів справи, спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв її син [PERSON] , проживаючи з нею на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка виконавчого комітету Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 11 квітня 2017 року та акт обстеження, з яких вбачається, що на момент смерті гр. [PERSON] разом з нею проживав та доглядав за нею її син гр. [PERSON] . Окрім цього факт постійного проживання [PERSON] з його матір`ю [PERSON] підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Факт, що [PERSON] являвся сином спадкодавці [PERSON] підтверджується свідоцтвом про його народження № [NUMBER] , копія якого мається в матеріалах справи. Інших спадкоємців майна [PERSON] немає, оскільки з відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 13 листопада 2019 року №3682/01-21 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06.11.2019 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 4,30 умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв КСП «Агрофірма «Мурафська», яке він фактично успадкував після смерті своєї матері [PERSON] . Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК ( 2768-14 ). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно ст.529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Як вбачається з матеріалів справи, спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняли його доньки, а саме: [PERSON] , проживаючи з ним на час відкриття спадщини, про що свідчить будинкова книга для прописки громадян, що мешкають за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, що підтверджується копією спадкової справи №184/1999, заведеної після смерті [PERSON] . Факт, що [PERSON] та [PERSON] являються доньками спадкодавця [PERSON] підтверджується свідоцтвом про їх народження та про укладення шлюбу, копії яких маються в матеріалах справи. Інших спадкоємців майна [PERSON] немає, що підтверджується відповіддю Харківського обласного державного нотаріального архіву від 13 листопада 2019 року №3682/01-21 та копією спадкової справи №184/1999, заведеної після смерті [PERSON] . Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач по первісному та по зустрічному позовах є єдиними спадкоємцями за законом після померлого [PERSON] і до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай). У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої УкраїноюЗаконом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, [PERSON] та [PERSON] пропустили строк для звернення з позовною заявою до суду і просять його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. Окрім цього, відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та зустрічних позовних вимог [PERSON] , оскільки останні надали суду достатньо доказів, які підтверджують позов. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved