Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини, без згоди батька. В обґрунтування позову посилалась на те, що перебувала у фактичних шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу з відповідачем з 1996 р. по 2004 р. від яких у них народилась дочка [PERSON] [INFO], яка проживає разом із нею. З 2004 року разом з відповідачем не проживають. Просить надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, оскільки останній відмовляється дати дозвіл в добровільному порядку. Позивачка у судове засідання не з'явилась. В судовому засіданні представник позивачки, позов підтримав. Додатково пояснив, що дитина є інвалідом з дитинства, перебуває на обліку та потребує обстеження та лікування. Позивачка має намір провести медичне обстеження доньки у республіці Польща, однак відповідач відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини за кордон. Відповідач до суду повторно не з'явився, про дату та час розгляду справи належним чином повідомлений. 25.02.2015 р. відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження та матеріали справи. Рекомендований лист із повідомленням про вручення адресований відповідачу. повернувся з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Окрім цього, відповідачу було надіслано рекомендований лист із повісткою про виклик у судове засідання на 30.04.2015 р., однак останній також повернувся із відміткою "за закінченням терміну зберігання", що у відповідності до положень абз. 5 ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, як вручення належним чином судового виклику або судового повідомлення. Як передбачено ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або причина неявки визнана судом не поважною, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, повно та всебічно з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках з 1996 р. по 2004 р.. Від спільного проживання у них народилась дочка - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.03.2005 року. Остання проживає з позивачкою. Згідно постанови Червоноградського міського суду Львівської області 2-1634/2000 з відповідача стягуються аліменти на утримання [PERSON] у розмірі ? частини його заробітку (доходу). Як вбачається із посвідчення серії [NUMBER] - [PERSON] перебуває на обліку УПСЗН та отримує державну допомогу на дочку - інваліда з дитинства. Згідно довідки ЦМЛ м. Червонограда від 18.11.2014 р. [PERSON] з 16.01.1998 р. знаходиться під наглядом лікувальної установи з діагнозом - мозкова травма у вигляді лівобічного геміпарезу і мозкової недостатності. В судовому засіданні встановлено, що метою виїзду позивачки із дочкою за кордон є проходження останньою медичного обстеження у республіці Польща. Такий огляд позивачка із дочкою проходили у липні 2014 р., де згоду на виїзд дитини надав відповідач, що підтверджується копією нотаріально завіреної заяви про дозвіл на виїзд [PERSON] а.с. 15. Відповідно до ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а також не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ст.141 СК України, визначена рівність обсягу прав і обов'язків батьків відносно дитини, незалежно від розірвання шлюбу чи проживання їх окремо від дитини. Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду за кордон неповнолітнього громадянина України. За відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З п.4 Постанови КМУ №57 від 27.01.1995 р. "Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України", вбачається, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. Вимоги позивачки про дачу дозволу на неодноразові, тимчасові виїзди дитини за межі України у республіку Польща на протязі 2015 року, суперечить змісту п. 4 вказаних вище Правил, де зазначено, що при виїзді дитини за межі України необхідний дозвіл в конкретно визначену країну і в певний проміжок часу. Виходячи з інтересів дитини та умов її нормального виховання, враховуючи її вік, стан здоров'я, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та надати дозвіл на разовий тимчасовий виїзд [PERSON], [INFO] до республіки Польща для проходження останньою медичного огляду.

Outcome: partial