Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулися [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що з липня 1994 року до грудня 1998 року їх батько [PERSON] був членом КСП "Зоря" та працював в даному підприємстві та ПСП "Сніжки" села Сніжки Ставищенського району. 15 серпня 1995 року КСП "Зоря" передано Державний акт на право колективної власності на землю і [PERSON] набув право на земельну частку (пай) в цих землях згідно п.2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 року №720, та був внесений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) в землях КСП "Зоря". Проте його по-батькові було вказане помилково - «[PERSON]». Розмір земельної частки (паю) по даному підприємству становить 2,3 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартість земельної частки (паю) по даному господарству становить 25161 гривень. На підставі рішення Ставищенської районної державної адміністрації від 21 жовтня 1996 року за №383 [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) на бланку серії [NUMBER] на земельну частку (пай) розміром 2,3 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Зоря", який був зареєстрований 01 липня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER] на ім'я [PERSON]. Тобто, у вказаному сертифікаті по-батькові батька було вказано помилково «[PERSON]» замість «[PERSON]». [INFO] року [PERSON] помер. Оформити свої спадкові права на вказане право вони (позивачі) не можуть через помилку в імені, допущену в сертифікаті на право на земельну частку (пай). Позивачі просять суд визнати, за кожним з них, право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на ? частину вищевказаного права на земельну частку (пай). В судове засідання позивачі та представник позивача [PERSON] - [PERSON] не з'явилися, представник позивача подала до суду заяву з зазначенням, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутність та відсутність позивача. Представник відповідача Сніжківської сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради. Представники третіх осіб Відділу Держземагенства в Ставищенському районі та Ставищенської районної державної адміністрації в судове засідання не прибули, про час і місце розгляду справи треті особи повідомлені належним чином, до суду подали заяви, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог не заперечують, справу просять розглядати у відсутність їх представників. Суд, розглянувши матеріали справи, заяву відповідача Сніжківської сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] - батько позивачів, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть (а. с. 14) та свідоцтв про народження (а. с. 82, 84). З липня 1994 року до грудня 1998 року [PERSON] був членом КСП "Зоря" в селі Сніжки Ставищенського району Київської області та працював в колгоспі „Дружба" (в подальшому в КСП "Зоря" та ПСП "Сніжки" села Сніжки Ставищенського району Київської області), що підтверджується довідкою Ставищенського районного трудового архіву №01-43/214 віл 22.07.2015 року, витягом з трудової книжки, довідкою Сніжківської сільської ради (а. с. 16-20). 15 серпня 1995 року КСП "Зоря" передано Державний акт на право колективної власності на землю (а. с. 20). Згідно з п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. [PERSON] відповідно до зазначеної норми як член КСП "Зоря" набув право на земельну частку (пай) в землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Зоря"та був внесений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) в землях КСП "Зоря" села Сніжки Ставищенського району Київської області. Проте його по-батькові було вказане помилково - «[PERSON]». Розмір земельної частки (паю) по даному підприємству становить 2,3 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартість земельної частки (паю) по даному господарству становить 25161 гривень (а. с. 20-21). На підставі рішення Ставищенської районної державної адміністрації від 21 жовтня 1996 року за №383 [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) на бланку серії [NUMBER] на земельну частку (пай) розміром 2,3 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Зоря", який був зареєстрований 01 липня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER] на ім'я [PERSON]. У вказаному сертифікаті по-батькові батька позивачів було також вказано помилково «[PERSON]» замість «[PERSON]». 19 червня 2009 року [PERSON] в Сніжківській сільській раді Ставищенського району Київської області на бланку КИ-ХХІ-2070588 за реєстром №249 отримав свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 26 березня 2008 року, що підтверджується вказаним свідоцтвом. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно із ст. 3 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року N 666/94 "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування. Відповідно до частини 2 статті 5 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року суб'єктами колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших сільськогосподарських підприємств. Згідно частини 2 статті 23 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у колективній власності громадян - членів такого підприємства, кооперативу, товариства. До державного акта додається список цих громадян. Земельний пай відповідно до Указів Президента України від 10 листопада 1994 року "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва " та від 8 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям " - це умовна частка землі, визначена у результаті поділу земель, переданих державою у колективну власність, серед членів сільськогосподарського підприємства. Право на нього мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. У відповідності з пунктами 16 та 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю, а сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельним часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя в силу Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" з дня видачі КСП „Зоря" державного акта на право колективної власності на землю набув право на земельну частку (пай) в землях даного сільськогосподарського підприємства розміром 2,3 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). З матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] встановлено, що спадщину за законом після смерті останнього прийняли позивачі [PERSON] та [PERSON] - дочки спадкодавця відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261, 1268 ч. 3 ЦК України, як особи, що постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а. с. 73-103). Постановою державного нотаріуса Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Л. С. позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у відповідних частках на вищевказане право на земельну частку (пай) через допущену в сертифікаті помилку в написанні імені спадкодавця. У відповідності до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено ч.1, ч. 5 статті 1268 ЦК України (16.01.2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що позивачі прийняли спадщину за законом після смерті [INFO] року батька [PERSON] як спадкоємці першої черги, дані про прийняття спадщини іншими особами після смерті спадкодавця в матеріалах спадкової справи відсутні, та беручи до уваги, що через наявність вищевказаної помилки в написанні по-батькові спадкодавця у правовстановлюючому документі - сертифікаті про право спадкодавця на земельну частку (пай) в землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Зоря», позивачі не можуть отримати за місцем відкриття спадщини в Двадцять першій Київській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказане право, суд вважає, що за позивачами, за кожним, слід визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на ? частину цього права. Позивачі подали заяву про взяття судових витрат по справі на себе, тому суд не покладає обов'язок по відшкодуванню цих витрат на відповідача, який не оспорює позовних вимог.

Outcome: approved