Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

18 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати недійсним, підписаний 20 серпня 2009 року між [PERSON] та ТОВ «Торговий дім «Фінпром», договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,3259 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, належної [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та стягнути судові витрати у справі. Позов [PERSON] обґрунтувала наступним. Позивачка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] є власником земельної ділянки загальною площею 5,3259 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. 18 квітня 2003 року між позивачкою та ТОВ «Комаргородське» було підписано договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, який зареєстровано у Комаргородській сільській раді за № 521. В 2013 році [PERSON] дізналася, що її земельну ділянку обробляє вже не ТОВ «Комаргородське», а ТОВ «Торговий дім «Фінпром», з яким вона ніякого договору не укладала. Окрім того, позивачка дізналася, що 20 серпня 2009 року ніби то між нею та відповідачем було укладено договір оренди належної їй ділянки терміном на десять років, тому вона звернулася до керівництва ТОВ «Торговий дім «Фінпром» із заявою припинити обробіток її земельної ділянки у зв'язку з тим, що термін дії договору між нею та ТОВ «Комаргородське» закінчився і вона бажає самостійно обробляти вказану землю. Також позивачка звернулася із заявою до Томашпільської РДА про надання дозволу на виділення вказаної земельної ділянки в натурі, так як до цього їй в натурі земельна ділянка не виділялася. [PERSON] зазначає, що до цього часу земельна ділянка їй не повернута відповідачем, тому з даною позовною заявою вона вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, попросив позов задовольнити, оскільки договір земельної ділянки від 20 серпня 2009 року укладений з порушенням ст.. 203 ЦК України, так як позивачка вказаного договору не підписувала, тому є всі підстави для визнання даного договору недійсним. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, попросив позов задовольнити та пояснив, що він являється родичем позивачки і йому відомі всі обставини, про які йдеться в позовній заяві. Так, дійсно 18 квітня 2003 року між позивачкою та ТОВ «Комаргородське» було укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки терміном на п'ять років. У 2007 році даний договір з СТОВ «Комаргородське» було укладено ще на шість років, тобто до 2013 року. По закінченню строку дії договору, а саме у 2013 році, позивачці та йому стало відомо про те, що вказаною земельною ділянкою користується ТОВ «Торговий дім «Фінпром», з яким позивачка ніяких договорів про оренду чи користування земельною ділянкою не укладала та не підписувала. Хто підписав від її імені договір оренди землі від 20 серпня 2009 року, додаткову угоду від 20 серпня 2009 року, акти приймання-передачі об'єкта оренди, ні позивачці, на йому не відомо, тому з даним позовом [PERSON] вимушена була звернутися до суду. Також представник позивачки доповнив, що після закінчення у 2013 році строку дії договору, який був укладений із СТОВ «Комаргородське», позивачка ще на протязі двох років отримувала орендну плату в сумі 1351 гривню від ТОВ «Торговий дім «Фінпром», так як вважала, що ТОВ «Комаргородське» продовжує користуватися її земельною ділянкою, а не ТОВ «Торговий дім «Фінпром». Сама ж позивачка не використовувала земельну ділянку після закінчення строку дії договору, так як не мала змоги своїми силами її обробляти. Представник відповідача-ТОВ «Торговий дім «Фінпром» в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи Згідно ч.2 ст. 169 ЦПК України, неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», тощо. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Судом установлено, що позивачка [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,3259 га, що знаходиться на території Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим 8 квітня 2003 року Томашпільської районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі розпорядження Томашпільської районної державної адміністрації від 27 березня 2003 року № 126 (а.с. 8). Відповідно до ст.6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншим законами України і договором оренди землі. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Згідно з ч.3 ст. 640 ЦК України договір, якій підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення і державної реєстрації. Укладення договору оренди земельної ділянки з земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набути право оренди на таку земельну ділянки, така норма зазначена в ст.16 Закону України "Про оренду землі". В ст.18 Закону визначено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. За змістом ст. 17 Закону України "Про оренду землі" передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. 18 квітня 2003 року між [PERSON] та ТОВ «Комаргородське» укладено договір № 521 оренди вищезазначеної земельної ділянки терміном на п'ять років (а.с.14-15). Зі слів представника позивачки бездомного І.Г. встановлено, що у 2007 році між [PERSON] та ТОВ «Комаргородське» було переукладено договір оренди земельної ділянки ще на шість років, тобто до 2013 року, хоча будь-яких доказів в підтвердження вказаних обставин до суду надано не було. 20 серпня 2009 року між орендодавцем [PERSON] з одного боку та орендарем СТОВ «Комаргородське» з іншого боку укладено додаткову угоду № 597/1 до Договору оренди землі № 859 від 20 квітня 2007 року, згідно якого припинено дію договору за взаємною згодою сторін 20 серпня 2009 року (а.с.7). Згідно акту № 2 приймання-передачі об'єкта оренди від 20 серпня 2009 року, встановлено, що орендар СТОВ «Комаргородське» передав, а орендодавець [PERSON], яка є власником земельної ділянки площею 5,3259 га, прийняла дану земельну ділянку згідно договору. Даний акт підписаний сторонами (а.с.11). Відразу ж, після вказаного акту, 20 серпня 2009 року між [PERSON] з одного боку та орендарем ТОВ «Торговий дім «Фінпром» з іншого боку був укладений договір оренди землі № 597. згідно якого [PERSON] передала орендарю в строкове платне користування терміном на десять років земельну ділянку площею 5,3259 га. Вказаний договір було підписано сторонами та зареєстровано у Томашпільському РВ Вінницької РФ центрі ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 1 грудня 2009 року за № 040906101288 (а.с. 6). Згідно акту № 1 приймання-передачі об'єкта оренди від 20 серпня 2009 року, встановлено, що орендар ТОВ «Торговий дім «Фінпром» прийняв, а орендодавець [PERSON], яка є власником земельної ділянки площею, 5,3259 га, на підставі договору № 597 від 20 серпня 209 року передала дану земельну ділянку в оренду, згідно договору, про що маються підписи (а.с.10). Також в 2009 році укладено акт погодження та закріплення меж земельної ділянки, передачу та прийом земельної ділянки в натурі [PERSON] (а.с.12). Земельній ділянці [PERSON] присвоєно кадастровий номер, а саме [NUMBER] (а.с.13). 22 квітня 2013 року [PERSON] подала заяву до ТОВ «Торговий дім «Фінпром» про те, що вони не обробляли її земельну ділянку у зв'язку з тим, що закінчився строк дії договору оренди і вона буде самостійно обробляти свій пай (а.с. 16). 20 січня 2014 року [PERSON] подала заяву голові Томашпільської РДА, в якій просить дати їй дозвіл на виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки № [NUMBER] площею 5,3259 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Комаргородської сільської ради, що належить їй на підставі державного акту серії [NUMBER] (а.с.17). Статтею 13 Закону України « Про оренду землі», який є спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі набуває чинності з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст.. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно ч.ч.3-4 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.3 ст.. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як зазначено у позовній заяві та вказано представниками позивачки у судовому засіданні, підставою недійсності договору оренди земельної ділянки від 20 серпня 2009 року є те, що вказаний договір позивачка не підписувала, тому він був укладений без її волевиявлення. В судовому засіданні судом було роз'яснено учасникам процесу право на призначення у даній справі судово-почеркознавчої експертизи для встановлення обставин, на які позивачка посилається у своїй позовній заяві. Однак, представник позивачки [PERSON] вказаним правом не скористався, вказавши, що вважає, як і він, так і позивачка, що призначати вказану експертизу немає підстав, оскільки з матеріалів справи чітко видно, що підписи в актах приймання-передачі, в додатковій угоді та договорі оренди земельної ділянки від 20 серпня 2009 року позивачці не належать, що підтверджується копією паспорта позивачки, в якому стоїть її дійсний підпис, тому від призначення експертизи відмовляються. На підставі викладеного, а також враховуючи, що до договір оренди земельної ділянки та акти приймання-передачі об'єкта оренди від 20 серпня 2009 року відповідають вимогам Закону України «Про оренду землі» та Цивільного кодексу України, дані документи підписані сторонами, доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, а саме доказів не підписування позивачкою договору та актів приймання-передачі, суду не надано, правом призначення судово-почеркознавчої експертизи учасники процесу не скористалися, посилання на те, що чітко видно розбіжності підписів [PERSON] у договорі та актах приймання-передачі від 20 серпня 2009 року з підписом у паспорті позивачки суд не бере до уваги, як доказ у справі, оскільки і в договорі оренди землі № 521 від 18 квітня 2003 року підпис останньої не відповідає підпису у паспорті, тому суд вважає, що договір оренди земельної ділянки від 20 серпня 2009 року відповідав волевиявленню [PERSON], а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed