Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду через свого представника [PERSON] із вищезазначеним позовом, який мотивувала тим, щоу травні 2020 року вона дізналася про те, що за виконавчим написом №3611 від 13.03.2020, вчиненим приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, з неї, як з боржника стягується на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» заборгованість у розмірі 25252,79 грн., а також основна винагорода приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича у розмірі 2525,28 грн. та витрати на проведення виконавчих дій у сумі 300,00 грн. Загальна сума, яка нібито підлягає до стягнення становить 28078,07 грн. За виконавчим провадженням №61901466 приватним виконавцем Клименком Р.В. 23.04.2020 винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про стягнення із боржника основної винагороди. У квітні 2016 року позивачка у ПАТ Банк "Траст" отримала кредитну картку зі встановленим кредитним лімітом у сумі 20000,00 грн. зі строком сплати на 12 місяців. Кредитними коштами позивачка користувалася до листопада 2016 року. У листопаді 2016 року позивачці стало відомо, що ПАТ Банк "Траст" припиняє свою діяльність, рахунки було заблоковано у т.ч. і картковий рахунок позивачки. [PERSON] намагалася дізнатися інформацію про те як у зв`язку із припиненням роботи банку продовжити виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, одак усі її спроби у цьому напрямку виявилися марними. Ніяких інформаційних листів із приводу того, як позивачка повинна була сплачувати кредит, вона не отримувала. ПАТ Банк "Траст" перебуває у стані припинення, що підтверджується відомостями із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманими через веб-портал Міністерства юстиції України. Позивачка вважає, що відповідачем безпідставно здійснено нарахування заборгованості за кредитним договором у розмірі 25252,79 грн. Ця заборгованість є оспорюванню, оскільки вона її не визнає, жодних письмових вимог про необхідність її сплати саме у такому розмірі від відповідача їй не надходило, про вчинення виконавчого напису нотаріусом позивачку попередньо не повідомляли, вимог про порядок погашення кредиту, актуальні рахунки та розрахунок заборгованості не надходило, а тому у приватного нотаріуса не було підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису. За указаних обставин позивачка просить: - визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича, вчинений 13.03.2020 та зареєстрований у реєстрі за №3611, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" заборгованості у розмірі 25252 грн. 79 коп. таким, що не підлягає виконанню; - стягнути із ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" судові витрати, а також понесені витрати на отримання професійної правничої допомоги. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, представник позивачки подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, на задоволенні заявлених вимог наполягають, проти заочного розгляду справи не заперечують, просять вирішити питання щодо розподілу судових витрат, поклавши на відповідача витрати позивачки на отримання професійної правничої допомоги у сумі 3300,00 грн., а також зі сплати судового збору у сумі 840,80 грн. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.45,99). Третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. у судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлявся шляхом надіслання поштових повідомлень, а також шляхом опублікування відповідного оголошення на веб-порталі судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.46, 89,90,96,105,106,114,115,131-134). Третя особа - приватний виконавець Клименко Р.В. у судове засідання повторно не з`явився, будь-яких заяв не подавав, причини своєї неявки не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.27). Учасники справи правом надати відзив на позовну заяву та пояснення у порядку, передбаченому ЦПК України, не скористались. Суд, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, ураховуючи згоду сторони позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим розглянути справу у заочному порядку. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши позовну заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи убачається, що 29.04.2016 між Публічним акціонерним товариством Банк «Траст" та [PERSON] був укладений договір відкриття відновлювальної кредитної лінії за №R071.004-ТЕК.0072579, за яким [PERSON] була видана кредитна картка зі встановленим кредитним лімітом у сумі 20000,00 грн. зі сплатою 48% річних, строком на 12 місяців, до 29.04.2017 (а.с.120-125). Доказів того, що за вищевказаним кредитним договором [PERSON] мала заборгованістьу сума 24752,79 грн., яка виникла за період із 04.06.2019 по 18.11.2019, а також була повідомлена про суму такої заборгованості судом не установлено. 13.03.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. був вчинений виконавчий напис, за яким нотаріусом звернено стягнення із [PERSON] , як боржника, заборгованість за кредитним договором за №R071.004-ТЕК.0072579 від 29.04.2016, за період із 04.06.2019 по 18.11.2019, у сумі 24752,79 грн., яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 18334,77 грн.; простроченої заборгованості за комісією - 2663,25 грн., простроченою заборгованістю по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 3454,77 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями -300,00 грн., а також також за вчинення виконавчого напису нотаріусом 500,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 25252,79 грн. (а.с.126-127). На підставі вищевказаного виконавчого напису, приватним виконавцем Клименком Р.В. 23.04.2020 у межах виконавчого провадження №61901466 було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника [PERSON] (а.с.8,9,11), які були надіслані приватним виконавцем до відома позивачці (а.с.7,10), із яких останній і стало відомо про наявність виконавчого напису нотаріуса. Установлено, що у виконавчому написі, який оспорюється позивачкою, відсутня інформація щодо строку прострочення та періоду, за який виникла заборгованість. У виконавчому написі та документах поданих стягувачем нотаріусу відсутня інформація, яка б безсумнівно встановлювала, що заборгованість, яку пропонується стягнути, виникла виключно у межах строку позовної давності. Посилання у виконавчому написі на те, що заборгованість стягується за період із 04.06.2019 по 18.11.2019, не є достатнім та безспірним документом, який підтверджує дійсний період та суму заборгованості. Фактично при оскарженні виконавчого напису боржник повинен підтвердити, що напис було вчинено щодо сум, які кредитор не мав права стягувати. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові №305/2082/14-ц від 15.01.2020. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, та постанові Верховного Суду України від 23 січня 2018 року № 61-154св18. Таким чином, у процесі розгляду справи установлено, що позивачка заперечує сам факт наявності заборгованості та її розміру. Крім того, кредитний договір був укладений на період із 29.04.2016 по 29.04.2017, а за виконавчим написом стягується із позивачки заборгованості за період із 04.06.2019 по 18.11.2019, тобто стягується заборгованість за період коли строк дії кредитного договору давно закінчився ще 29.04.2017 й доказів того, що цей кредитний договір був продовжений на інший строк матеріали справи не містять. Отже, дані обставини свідчать про наявність спору між сторонами та сума заборгованості, стягнута за виконавчим написом не має ознак безспірності. Ураховуючи викладене, давши правову оцінку обставинам справи та наданим сторонами доказам, суд дійшов висновку, що у нотаріуса не було доказів про безспірність вимог відповідача під час вчинення виконавчого напису, боржником не була отримана вимога про погашення заборгованості за кредитним договором, а тому є обґрунтовані підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання судових витрат у справі суд ураховує таке. Так, 12.05.2020 між позивачкою та адвокатом Сумцовим Є.С. укладено договір про надання правничої допомоги (а.с.64-66). Згідно акту приймання-передачі наданих послуг по договору від 25.08.2020 вартість наданих послуг з правничої допомоги становить 3300,00 грн., із яких: вивчення нормативної бази та судової практики, узгодження правової позиції, підготовка позовної заяви (7 год. 00 хв. х 300 грн. за одну годину) - 2100,00 грн.; підготовка заяви про усунення недоліків позовної заяви (30 хв.) - 150,00 грн.; підготовка заяви про забезпечення позову (1 год. 30 хв.) та аналіз постанови Сумського апеляційного суду від 15.04.2020 (30 хв.)- 600,00 год.; підготовка заяви про збільшення позовних вимог (1 год. 00 хв.) - 300,00 грн.; складання заяви про розгляд справи у відсутності позивача (30 хв.) - 150,00 грн. (а.с.67). Квитанціями від 12.05.2020 на суму 1005,03 грн., від 15.07.2020 на суму 1512,00 грн., від 25.08.2020 на суму 805,00 грн. (а.с.68-69) підтверджено сплату позивачкою коштів за договором про надання правової допомоги. Згідно ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т. ч. і витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч.1,2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд вважає, що сума витрат на правничу допомогу у розмірі 3300,00 грн., заявлена позивачкою, відповідно до заяви про розподіл судових витрат та наданих доказів у підтвердження понесених судових витрат (а.с.62-69) є обґрунтованою та достатньою, тому ці витрати підлягають до стягнення. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК із відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір на загальну суму 1261,20 грн. (а.с.25,51) Загальна сума судових витрат, що підлягають до стягнення із відповідача на користь позивачки становить 4561,20 грн. Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК заходи забезпечення позову, накладені за ухвалою суду 25.08.2020, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved