Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

"Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішень та записів про державну реєстрацію прав власності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступне, що 03 серпня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний України», яке в подальшому було перейменовано на публічне акціонерне товариство «Державу ощадний банк України», в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено, договір про іпотечний кредит № 1434/0312 відповідно до якого надав Позичальнику кредит в сумі 395 000,00 доларів США з терміном його повернення до 03 серпня 2037 року. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором 03 серпня 2007 року ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладений іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1779 (надалі - Іпотечний договір), предметом якого є нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, село Фонтанка, вулиця Полтавська, будинок 62, загальною площею 245,9 кв.м. та земельна ділянка з земель житлової та громадської забудови за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, село Фонтанка вулиця Полтавська, 62 з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,100 га. На підставі Іпотечного договору були зареєстровані: обтяження (іпотека земельної ділянки) в Державному реєстрі іпотек за реєстраційним -номером 5425736, зареєстроване 03 серпня 2007 приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу [PERSON]; обтяження (іпотека житлового будинку) в Державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером 5425736, зареєстроване 03 серпня 2007 приватним нотаріусом Комінтернівської районного нотаріального округу [PERSON]; обтяження (заборона на нерухоме майно - земельну ділянку) в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за реєстраційним номером 5425461, зареєстроване 03 серпня 2007 приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу [PERSON]; обтяження (заборона на нерухоме майно житловий будинок) в Єдиному реєстрі заборо відчуження нерухомого майна за реєстраційним номером 5425602, зареєстроване 03 серпня 2007 приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу [PERSON]. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 26.05.2011 року у справі № 2-170/2011 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №1434/0312 від 03.08.2007 року в загальній сумі 508 900,10 доларів США та видано на виконання вказаного рішення виконавчі листи. У вересні 2016 року позивачу стало відомо про державну реєстрацію припинення іпотеки за іпотечним договором та про реєстрацію права власності за іншою особою. Підставою для винесення вказаних рішень, як вбачається з реєстру речових прав на нерухоме майно, є повідомлення АТ «Ощадбанк» №212-012/2015 від 19 серпня 2015 року, а також довіреність на [PERSON] №21234/о від 18 серпня 2015 року. Однак, жодної письмової згоди на припинення іпотеки АТ «Ощадбанк» не надавалось. Крім того, в номенклатурі справ філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» такі номери взагалі відсутні. В результаті, право власності на житловий будинок та земельну ділянку №62, що розташовані по вулиці Полтавській в селищі Фонтанка, Комінтернівського району Одеської області незаконно зареєстровано 21.11.2015 року за [PERSON] на підставі договорів купівлі продажу №2722 та №2724 посвідчених 21 листопада 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] У звязку з викладеним позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки №2724, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер 5122786400:02:001:0173 за адресою: Одеська облав Комінтернівський район, с. Фонтанка, вул. Полтавська, №62 укладений 21.11.2015 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]за реєстровим № 2724; визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку №2722, загальніші площею 245,9: кв.м., житловою площею 134,6 кв.м. за адресою: Одеська області Комінтернівський район, с. Фонтанка, вул. Полтавська, №62 укладений 21.11.2015 між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]Б за реєстровим № 2722; скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексними номерами № 26355679, №26354731 від 21.11.2015 року та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, повязані з розглядом справі у сумі 4 823,00 грн. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву якою просив проводити судовий розгляд у його відсутність позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та час судових засідань повідомлявся шляхом багаторазового направлення судових повісток за адресою реєстрації та адресою фактичного проживання відповідача, шляхом розміщення оголошення в газеті «Одеські вісті». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, його представник [PERSON] надав до суду заяву про відкладення судового розгляду посилаючись на те, що [PERSON] на даний час хворіє, а сам представник [PERSON] зайнятий в іншому судовому засіданні. Доказів на підтвердження викладених в заяві обставин не надав, у звязку з чим суд не може вважати таку неявку поважною, та вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача [PERSON] на підставі наявних матеріалів. Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] надала до суду заяву якою просила розглядати справу без її участі. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі з огляду на наступне. Судом встановлено, що 03 серпня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі заступника керуючого начальника кредитного відділу філії Одеське міське відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит №1434/0312 на суму 395 000 доларів США, що складало на момент видачі кредиту за курсом НБУ 1994750 грн. В забезпечення виконання зобовязань за договором про іпотечний кредит 03 серпня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі заступника керуючого начальника кредитного відділу філії Одеське міське відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] було укладено договір поруки №1434/0312 від 03 серпня 2007 року. /а.с.12 на звороті/ На підставі Іпотечного договору були зареєстровані: обтяження (іпотека земельної ділянки) в Державному реєстрі іпотек за реєстраційним -номером 5425736, зареєстроване 03 серпня 2007 приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу [PERSON]; обтяження (іпотека житлового будинку) в Державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером 5425736, зареєстроване 03 серпня 2007 приватним нотаріусом Комінтернівської районного нотаріального округу [PERSON]; обтяження (заборона на нерухоме майно - земельну ділянку) в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за реєстраційним номером 5425461, зареєстроване 03 серпня 2007 приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу [PERSON]; обтяження (заборона на нерухоме майно житловий будинок) в Єдиному реєстрі заборо відчуження нерухомого майна за реєстраційним номером 5425602, зареєстроване 03 серпня 2007 приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу [PERSON]./а.с.17-21/ Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 26.05.2011 року у справі № 2-170/2011 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №1434/0312 від 03.08.2007 року в загальній сумі 508 900,10 доларів США та видано на виконання вказаного рішення виконавчі листи. 21 серпня 2015 року рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]: індексний номер 23853086 від 21 серпня 2015 року - припинено іпотеку земельної ділянки в Державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером 5425736 від 03 серпня 2007 року; - індексний номер 23852167 від 21 серпня 2015 року - припинено іпотеку житлового будинку в Державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером 5425736 від 03 серпні 2007 року; - індексний номер 23851100 від 21 серпня 2015 року припинено обтяження (заборона на нерухоме майно земельну ділянку) за реєстраційним номером 5425461 від 03 серпня 2007 року; індексний номер 23849988 від 21 серпня 2015 року - припинено обтяження (заборона на нерухоме майно - житловий будинок) за реєстраційним номером 5425602 від 03 серпня 2007 року. /а.с.17-21/ 21 листопада 2015 року [PERSON] за договорами купівлі продажу зареєстрованими в реєстрі за №№2722, 2724 придбав житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, Лиманський район, село Фонтанка, вулиця Полтавська, будинок 62, загальною площею 245,9 кв.м. та земельну ділянку з земель житлової та громадської забудови за адресою: Одеська область, Лиманський район, село Фонтанка вулиця Полтавська, 62 з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,100 га, кадастровий номер 5122786400:02:001:0173, про що 21 листопада 2015 року приватним нотаріусом [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено відповідні записи. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у- справі №826/19968/16 визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] № 23853086 від 21 серпня 2015 року про припинення обтяження іпотекою № 5425736 від 3 серпня 2007 року нерухомого майна земельної ділянки, що розташована за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Фонтанка, вул. Полтавська, 62, згідно договору іпотеки № 1779 посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу [PERSON] 3 серпня 2007 року; № 23852167 від 21 серпня 2015 року про припинення обтяження іпотекою № 5425736 від 3 серпня 2007 року нерухомого майна житлового будинку № 62 по вул. Полтавській в селищі Фонтанка Лиманського району Одеської області, згідно договору іпотеки № 1779 посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу [PERSON] 3 серпня 2007 року; № 23851100 від 21 серпня 2015 року про припинення обтяження № 5425461 від 3 серпня 2007 року нерухомого майна Ц земельної ділянки № 62 по вул. Полтавській в селищі Фонтанка Лиманського району Одеської області, згідно договору іпотеки № 1779 посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу [PERSON] 3 серпня 2007 року; № 5425602 від 3 серпня 2007 року нерухомого майна житлового будинку № 62 по вул. Полтавській в селищі Фонтанка Лиманського району Одеської області, згідно договору іпотеки № 1779 посвідченого приватним нотаріусам Комінтернівського районного нотаріального округу [PERSON] 3 серпня 2007 року./а.с.112-119/ Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» суд виходив з того, що на момент укладення спірних договорів купівлі-продажу реєстр не містив записів про обтяження майна іпотекою чи інші обмеження щодо відчуження майна, іпотека в реєстрах значилась припиненою. Таким чином сторонами дотримано всіх вимог до укладеня договору купівлі продажу, щодо його форми, свободи волевиявлення, нотаріального посвідчення. Договір був спрямований на реальне досягнення його мети переходу права власності на нерухоме майно. Суд приймає до уваги лист голови правління [PERSON] про повне погашення [PERSON] боргу за кредитом та довіреність видану банком на ім'я [PERSON] яка давала останньому повноваження на зняття іпотечних обтяжень №5425735, 542602 та 5425461. Суд відхиляє твердження позивача про підробленість вказаних вище листа та довіреності так як такі посилання банку не підтверджні належними допустимими та достатніми доказами, як то звернення до правоохоронних органів за фактом підроблення документів, актів проведення службових перевірок. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Відповідно до ст.74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Пунктом 5 [PERSON] 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі Порядок), затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року (із змінами), встановлено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Вищезазначеними приписами встановлено порядок внесення відомостей до Державного реєстру речових прав про припинення обтяження (заборони) і іпотеки. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр речових прав на нерухоме майно єдина інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєкти таких прав. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому законом. Таким чином, оскільки, починаючи з 21.08.2018 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна інформації про обтяження містилися записи про припинення іпотеки на житловий будинок та земельну ділянку та враховуючи порядок внесення відомостей до цього Реєстру та до Державного реєстру речових прав про припинення обтяження (заборони на відчуження) і іпотеки, такі відомості правомірно могли бути використані під час укладення спірних договорів купівлі продажу. Звертаючись з позовом до суду, позивач вказував на недійсність правочину з огляду на положення ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку». Частиною 3 статті 9\~Закону України\~"Про\~іпотеку" передбачено, що іпотекодавець має право відчужувати предмет іпотеки виключно на підставі згоди іпотекодержателя. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку", в редакції яка діяла на момент укладення договору іпотеки між позивачем та [PERSON], у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку", правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Згідно п. 5 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~визнання правочинів\~недійсними» від\~06.11.2009р.\~№ 9 вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Виходячи з роз'яснень п.10 вказаної вище постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~06.11.2009р.\~№ 9 вказівка в ч. 3 ст.\~215\~ЦК України на те, що правочин може бути визнаний судом недійсним не лише за позовом однієї із сторін договору, але і за позовом іншої заінтересованої особи, стосується тих випадків, коли заінтересована особа домагається відновлення порушеного договором її права, не вимагаючи повернення їй переданого на виконання цього договору майна, а вимагаючи повернути сторони договору до первісного стану. Тобто, позов особи, яка не була учасником правочину, про застосування наслідків такого правочину з підстав його нікчемності, або про визнання недійсним оспорюваного правочину може бути задоволений лише у тому разі, якщо таким правочином порушено право цієї особи не учасника правочину, і воно може бути відновлено шляхом повернення сторін цього правочину до первісного стану. На підставі ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.657\~ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Як випливає з матеріалів нотаріальних справ, наданих до суду, та не заперечується позивачем, що відображено в його позовній заяві, на момент укладення спірних правочинів в реєстрах були наявні відомості про припинення іпотеки на земельну ділянку та житловий будинок. Відповідно ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Частина 1 ст.\~204\~ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Посилання Позивача на постанову Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-308цс16 суд оцінює критично, оскільки обставини вказаної справи відмінні від обставин справи, що розглядається судом. Зокрема у зазначеній справі суд встановив нікчемність правочину відчуження предмету іпотеки без згоди іпотекодержателя та встановлено наявність обтяження майна іпотекою на момент вчинення спірного договору відчуження. В справі ж яка розглядається судом, на момент укладення спірних правочинів, майно не було обтяжене іпотекою на користь позивача, що не заперечується останнім та відображено в його позовній заяві. Відповідно до положень ст. 330 ЦК України, відчужене особою, яка не мала на це права, набуває право власності добросовісний набувач, якщо, відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребувано у нього. Зокрема, набувач визнається добросовісним, якщо він не знав, що особа, у якої він придбав річ, не має права її відчужувати. Отже, набувач є добросовісним, якщо він не знав і не повинен був знати про незаконність свого володіння. За змістом ч. 5 ст. 12 ЦК України, добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в т. ч. про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для витребування у нього майна. Судом встановлено, що станом на момент укладення спірних договорів купівлі-продажу, майно під обтяженням чи забороною не перебувало. Доказів того, що [PERSON] було відомо на час укладення спірного договору купівлі-продажу про обтяження житлового будинку та земельної ділянки іпотекою на користь позивача, або перебування їх під забороною відчуження позивачем суду не надано. У відповідності до ч. 2 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічні положення закріплено у ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Згідно ч. 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Outcome: dismissed